Провадження № 2/638/1676/25
УХВАЛА

1ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 року м.Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Тимченка А.М.

за участю секретаря судового засідання Кондратюк І.В.

прокурора Федченка М.О.,

засудженого ОСОБА_1

представника- ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання начальника Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» Ольховського А.М. про звільнення від покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

10 квітня 2025 року начальник Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» Ольховський А.М. звернувся до суду із клопотанням про звільнення від покарання на підставі ч. 2 і ч. 3 ст. 74 КК України щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання за вироком Киівського районного суду м. Полтави за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Новопсковського районного суду Луганської області від 18.02.2019 року та остаточно визначено покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі стоком 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засуджений 03 жовтня 2022 року Київським районним судом міста Полтави за ч.4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Новопсковського районного суду Луганської області від 18.02.2019 року та остаточно визначити покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців позбавлення волі. Відповідно до мотивувальної частини вироку від 03 жовтня 2022 року Київського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану та поєднане із проникненням до іншого приміщення, тобто кримінальне правопорушення, передбачене 4.4 ст. 185 КК України, а саме 1 епізод:- 23.07.2022 року на суму 1 092 гривні 52 копійки. Відповідно до мотивувальної частини вироку від 27 листопада 2018 року Старобільського районного суду Луганської області ОСОБА_1 вчинив таємне викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбачене 4.2 ст. 185 КК України, а саме 1 епізод: - 03.08.2018 року на суму 923 гривні 10 копійок. Відповідно до мотивувальної частини вироку від 21 липня 2016 року Старобільського районного суду Луганської області ОСОБА_1 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням до іншого приміщення, тобто кримінальне правопорушення, передбачене 4.3 ст. 185 КК України, а саме 1 епізод: - у вересні 2015 року на суму 354 гривні 99 копійок.

На підставі змін, внесених до ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення (в редакції ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року N? 3886-IX), відповідно до яких особа піддається адміністративному стягненню за дрібне викрадення чужого майна, шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з урахуванням встановленого неоподаткованого мінімуму доходів громадян на час вчинення злочину, представник колонії просить звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від покарання, призначеного вироком від 03 жовтня 2022 року Київського районного суду міста Полтави, за епізодом, який мав місце 23.07.2022 року;- звільнити ОСОБА_1 від призначеного покарання за вироком від 21 липня 2016 року Старобільського районного суду Луганської області у зв?язку із усуненням кримінальної караності діяння; - звільнити ОСОБА_1 від призначеного покарання за вироком від 27 листопада 2018 року Старобільського районного суду Луганської області у зв?язку із усуненням кримінальної караності діяння; виключити з вироку від 27 листопада 2018 року Старобільського районного суду Луганської області посилання на приписи ч.1 ст. 71 КК України; - виключити з вироку від 18 лютого 2019 року Новопсковського районного суду Луганської області посилання на приписи 4.4 ст. 70 КК України.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання.

Засуджений в судовому засіданні клопотання колонії підтримав та просив задовольнити.

Представник Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» зазначив, що установа підтримує клопотання у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та оглянувши особову справу засудженого, суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотання з наступних підстав.

Судом встановлено, що вироком Карлівського районного суду Полтавської області від 02.07.2014 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засуджений 03 жовтня 2022 року Київським районним судом міста Полтави за ч.4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Новопсковського районного суду Луганської області від 18.02.2019 року та остаточно визначити покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Вирок набрав законної сили 03.11.2022 року.

На теперішній час ОСОБА_1 відбуває покарання за цим вироком в ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)».

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, передбачене п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями частини 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 зроблено висновок, що Закон України № 3886-IX від 18.07.2024, яким унесені зміни до ст.51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст.58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян у частині злочинів або кваліфікації правопорушень встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 розділу IV Податкового кодексу України, у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року. Тобто два неоподатковуваних мінімума доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на: 01.01.2015 становить 1 218 грн.; - 01.01.2018 становить 1 762 грн.; 01.01.2022 становить 2 481 грн.

Відповідно до вироку Київського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засуджений 03 жовтня 2022 року за ч.4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Новопсковського районного суду Луганської області від 18.02.2019 року та остаточно визначити покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до мотивувальної частини вироку від 03 жовтня 2022 року Київського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану та поєднане із проникненням до іншого приміщення, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ст.4 ст. 185 КК України, а саме 1 епізод:- 23.07.2022 року на суму 1 092 гривні 52 копійки.

Таким чином, діяння, вчинене ОСОБА_1 23.07.2022 наразі не може вважатися кримінально караним правопорушенням, оскільки вартість майна, за викрадення якого останній засуджений, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого передбачено саме кримінальну відповідальність 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Вироком від 27 листопада 2018 року Старобільського районного суду Луганської області ОСОБА_1 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України.

Відповідно до мотивувальної частини вироку від 27 листопада 2018 року Старобільського районного суду Луганської області ОСОБА_1 вчинив таємне викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України, а саме 1 епізод: - 03.08.2018 року на суму 923 гривні 10 копійок.

Таким чином, діяння, вчинене ОСОБА_1 03.08.2018 наразі не може вважатися кримінально караним правопорушенням, оскільки вартість майна, за викрадення якого останній засуджений, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого передбачено саме кримінальну відповідальність 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Відповідно виключенню з вироку Новопсковського районного суду Луганської області від 18.02.2019 року, яким засуджено ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 162 КК України, посилання на приписи ч. 4 ст. 70 КК України щодо часткового складання покарання, призначеного за цим вироком та покарання, призначеного за вироком Старобільського районного суду Луганської області від 27.11.2018 за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України , остаточно призначення ОСОБА_1 покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Вироком від 21 липня 2016 року Старобільського районного суду Луганської області ОСОБА_1 засуджений за 3 ст. 185 КК України.

Відповідно до мотивувальної частини вироку від 21 липня 2016 року Старобільського районного суду Луганської області ОСОБА_1 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням до іншого приміщення, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ст.3 ст. 185 КК України, а саме 1 епізод: - у вересні 2015 року на суму 354 гривні 99 копійок.

Таким чином, діяння, вчинене ОСОБА_1 у вересні 2015 наразі не може вважатися кримінально караним правопорушенням, оскільки вартість майна, за викрадення якого останній засуджений, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого передбачено саме кримінальну відповідальність 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Відповідно виключенню з вироку Старобільського районного суду Луганської області від 27.11.2018 за ч. 2 ст. 185 КК України посилання на приписи ч. 1 ст. 71 КК України щодо часткового приєднання за сукупністю вироків до призначеного покарання ОСОБА_1 невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Старобільського районного суду Луганської області від 21.07.2016 та остаточне призначення покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

За таких обставин, клопотання начальника Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» щодо засудженого ОСОБА_1 є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а засуджений ОСОБА_1 , 1993 р.н., звільненню від покарання, призначеного вироком Старобільського районного суду Луганської області від 21 липня 2016 року; за вироком Старобільського районного суду Луганської області від 27 листопада 2018 року; за вироком Київського районного суду міста Полтави від 03 жовтня 2022 року

На підставі викладеного, важати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим вироком Київського районного суду м.Полтави від 03.10.2022 за ч. 4 ст. 185 КК України.

Керуючись вимогами Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання начальника Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» Ольховського А.М. про звільнення від покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Старобільського районного суду Луганської області від 21.07.2016 за ч. 3 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Старобільського районного суду Луганської області від 27.11.2018 за ч. 2 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.

Виключити з вироку Старобільського районного суду Луганської області від 27.11.2018 за ч. 2 ст. 185 КК України посилання на приписи ч. 1 ст. 71 КК України щодо часткового приєднання за сукупністю вироків до призначеного покарання ОСОБА_1 невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Старобільського районного суду Луганської області від 21.07.2016 та остаточне призначення покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

Виключити з вироку Новопсковського районного суду Луганської області від 18.02.2019 року посилання на приписи ч. 4 ст. 70 КК України щодо часткового складання покарання, призначеного за цим вироком та покарання, призначеного за вироком Старобільського районного суду Луганської області від 27.11.2018 за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України , остаточно призначення ОСОБА_1 покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Київського районного суду м.Полтави від 03.10.2022 за епізодом, який мав місце 23.07.2022 року за ч. 4 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.

Вважати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим вироком Київського районного суду м.Полтави від 03.10.2022 за ч. 4 ст. 185 КК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим у той же строк з дня отримання копії ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 15 травня 2025 року.

Суддя А.М. Тимченко