РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №766/201/25

Пров. №2/766/7403/25

13 травня 2025 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі: головуючого судді Ус О.В., секретар судового засідання Петішкін О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань міського суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Олешківської міської військової адміністрації Херсонського району Херсонської області про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати за ним право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 83,7 кв.м, житловою площею 41,3 кв.м.

В обґрунтування позову вказав, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок загальною площею 83,7 м2 , житловою площею 41,3 м2, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21.07.1997 року, яке зареєстровано в Бюро технічної інвентаризації. Відповідно до технічного паспорту будинок АДРЕСА_1 має загальну площу 83,7 кв.м, житлову 41,3 кв. м. У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України він був вимушений покинути місце свого постійного проживання в м. Олешки Херсонського району Херсонської області. Наразі м.Олешки Херсонського району Херсонської області, тимчасово окуповане російською федерацією. 13.11.2024 року, він звернувся до Державного реєстратора прав на нерухоме майно з заявою про реєстрацію прав власності на вищезгаданий будинок. Однак, 18.11.2024 р. отримав рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій № 76140442, у зв`язку з тим, що подані документи не дають змоги встановити набуття, припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. З огляду на викладене вище, змушений звернутися до суду.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 13.01.2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

14.01.2025 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому вказав, належним відповідачем у справі про право власності виступає особа, яка сумнівається в належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності володіння, користування і розпорядження таким майном або має власний інтерес у межах існуючих правовідносин. Пред`явлені позовні вимоги безпосередньо не стосуються Олешківської міської військової адміністрації, вона не порушувала, не невизнавала та не оспорювала прав позивача. Просили замінити відповідача належним та відмовити у задоволенні позову.

24.01.20255 року представником позивача подано відповідь на відзив у якому вказала, що Олешківська військова адміністрація, як орган, що виконує функції місцевого самоврядування на території громади, що включає забезпечення прав та інтересів громадян у спірних правовідносинах. Позов подається до Олешківської міської військової адміністрації, оскільки саме вказаний відповідач здійснює делеговані повноваження органів місцевого самоврядування на території Олешківської громади.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 07.04.2024 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду за суттю.

В судове засідання сторони не прибули, в матеріалах справи наявні заяви сторін про розгляд справи у відсутність.

За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

ОСОБА_1 належить житловий будинок з господарчими, побутовими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданим державним нотаріусом Цюрупинської районної державної нотаріальної контори Кіріченко А.В., зареєстроване в реєстрі за №2-736, яке зареєстроване в Бюро технічної інвентаризації в реєстру книгу №11 за реєстровим №2607 22.07.1997 року.

Згідно технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 складеного 08.08.2004 року, житловий будинок має загальну площу 83,7 кв.м, житлову 41,3 кв.м.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопльської області від 18.11.2024 року №76140442 відмовлено у проведенні реєстраційної дії реєстрації права власності за ОСОБА_1 на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки з поданих документів, а саме свідоцтва про право на спадщину №2-736 від 21.07.1997 р. та технічного паспорта від 08.08.2004 р. неможливо здійснити державну реєстрацію права власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про власність», який втратив чинність у зв`язку з прийняттям ЦК України 2004 року, Громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом.

Крім того, за положеннями статті 128 Цивільного кодексу Української РСР право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речей набувачеві.

Таке правове регулювання правовідносин з права власності на майно застосовується до прав, які виникли, або могли виникнути до січня 2004 року.

За ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

03.08.2004 набув чинності Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а з 01.01.2013 в Україні запроваджено систему державної реєстрації прав.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. № 1141 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 6 червня 2018 р. № 484) затверджено Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Приписами абз.1 п.3 ч.3 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії.

Оскільки на момент видачі ОСОБА_1 закон не передбачав обов`язкової державної реєстрації, а передбачав реєстрацію права власності у Бюро технічної інвентаризації, що було виконано позивачем, суд дійшов висновку про правомірність набуття ОСОБА_1 права власності на спірний будинок.

Згідно з п.1 ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способом захисту порушеного, оспорюваного цивільного права може бути визнання права.

Позов про визнання права подається у випадках, коли належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою, або у разі відсутності в неї документів, що засвідчують приналежність їй права. Тобто метою подання цього позову є усунення невизначеності у взаємовідносинах суб`єктів, створення необхідних умов для реалізації права й запобігання дій зі сторони третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню.

Відповідно до ст. 321 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Визнання права власності на майно через звернення до суду не суперечить чинному законодавству.

Відповідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно положень Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 року за №1668/39004 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велись) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», територія м. Генічеськ Херсонської області перебуває під тимчасовою окупацією.

Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала правову позицію щодо застосування статті 392 ЦК України і звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Таке право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Такий правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 02 липня 2019 року у справі № 48/340, від 19 травня 2020 року у справі № 916/1608/18.

Оскільки встановлено, що ОСОБА_1 правомірно набув у власність спірний житловий будинок в порядку спадкування за заповітом, який зареєстрований в бюро технічної інвентаризації у відповідності до Закону який діяв на той час, однак, у зв`язку із тимчасовою окупацією м.Олешки Херсонського району Херсонської області та не внесенням вказаного свідоцтва до електронного реєстру права власності позивач позбавлений можливості зареєструвати у встановленому законом своє право власності.

За вказаних вище обставин та враховуючи вимоги чинного законодавства, суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів позивача та визнання за ним права власності на житловий будинок.

Щодо заперечень представника відповідача з приводу неналежного відповідача, то останні не заслуговують на увагу, оскільки такий відповідач визначений, як територіальна громада за місцем знаходження майна.

Підстави для розподілу судових витрат за ст. 141 ЦПК України відсутні.

Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні.

Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися.

Рішення в повному обсязі складено 13.05.2025 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 4, 7, 9, 10, 76-81, 133, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Олешківської міської військової адміністрації Херсонського району Херсонської області (, місцезнаходження: Херсонська область, Херсонський район, м. Олешки, вул. Гвардійська, буд. 30) про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 83,7 кв.м, житловою площею 41,3 кв.м.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Херсонського апеляційного суду безпосередньо. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СуддяО. В. Ус