КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 761/17070/23

номер провадження: 22-ц/824/8625/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А.,

за участю секретаря - Габунії М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Сисоєва Дмитра Олександровича на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 січня 2025 року у складі судді Фінагеєвої І.О., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «БД Рентал-6», товариство з обмеженою відповідальністю «БД Сервіс Аметист», про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «БД Рентал-6» (далі - ТОВ «БД Рентал-6»), товариство з обмеженою відповідальністю «БД Сервіс Аметист» (далі - ТОВ «БД Сервіс Аметист»), про відшкодування шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 17 квітня 2019 року позивач уклав з ТОВ «БД Рентал-6» договір оренди машиномісця №12-БД та прийняв у тимчасове платне користування нерухоме майно - машиномісце № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , для тимчасової стоянки транспортних засобів, які належать на праві власності позивачу. В подальшому позивачу стало відомо, що машиномісце на праві власності належить відповідачу, який з правом суборенди передав в оренду майно ТОВ «БД Рентал-6».

Вказував, що 18 травня 2020 року на орендованому машиномісці сталася пожежа внаслідок запалення дротів електропередач, в результаті якої був пошкоджений належний йому автомобіль «AUDI А6», державний номерний знак (далі - д.н.з.) НОМЕР_2 . Відповідно до висновку експерта осередок займання пожежі знаходився на стелі паркомісця НОМЕР_1 в конструкції електричного світильника. На момент проведення огляду експерт встановив, що приміщення паркінгу не відповідає Правилам пожежної безпеки України. Відповідно до висновку експертизи вартість відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля становить 160 163 грн 58 коп. Також позивач зазначав, що він поніс витрати на оплату послуг з проведення експертизи у розмірі 4 500 грн 00 коп.

Позивач вважав, що відповідач не утримував належне йому на праві власності майно у належному стані, внаслідок чого пожежа, яка виникла з вини відповідача, пошкодила належне позивачу рухоме майно, а отже такі протиправні дії відповідача завдали йому шкоду та порушили його цивільне право.

Враховуючи наведене, позивач ОСОБА_1 просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь грошові кошти у розмірі 160 163 грн 58 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, а також витрати на проведення автотоварознавчої експертизи у розмірі 4 500 грн 00 коп.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 січня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що на час передання в оренду машиномісця позивач ОСОБА_1 погоджувався зі станом речі - предмету найму (оренди), а договором оренди на орендаря покладено обов`язок з утримання машиномісця у стані, який відповідає правилам протипожежної безпеки. Тому незважаючи на те, що право власності на спірне машиномісце належить відповідачу ОСОБА_2 , безпосередньо право володіння зазначеною річчю матеріального світу належало позивачу і обов`язок з експлуатації зазначеної речі відповідно до Правил пожежної безпеки, утримання його в стані, який відповідає правилам пожежної безпеки, покладено на позивача. За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність позивачем вчинення протиправних дій відповідачем та причинно-наслідкового зв`язку між його діями та заподіяною шкодою.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Сисоєв Д.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне встановлення судом обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що причиною виникнення пожежі є займання горючих матеріалів електричного світильника від тепла отриманого від більш розігрітого предмета (електродів люмінесцентної лампи) внаслідок несправності або неправильної роботи пускорегулювальної арматури. На момент проведення огляду 30 червня 2020 року судовим експертом виявлено, що приміщення паркінгу не відповідають вимогам Правил пожежної безпеки в Україні.

Вказує, що враховуючи те, що між позивачем та відповідачем не було жодного договору оренди, яким би передбачалось обов`язок щодо відповідальної особи за пожежну безпеку, необхідно було керуватись Законом. Зазначає, що суд першої інстанції не застосував закон, який необхідно було застосувати станом на день пожежі 18 травня 2020 року, п.3 ст.55 Кодексу цивільного захисту України діяв в такій редакції: «Забезпечення пожежної безпеки суб`єкта господарювання покладається на власників та керівників таких суб`єктів господарювання».

Зазначає, що відповідно до договору оренди машиномісця 16ПМ від 01 серпня 2018 року власник машиномісця № НОМЕР_1 ОСОБА_2 діяв як фізична особа-підприємець, а тому відповідач був суб`єктом господарювання та відповідно до ч.3 ст.55 Кодексу цивільного захисту України на нього було покладено обов`язок забезпечення пожежної безпеки.

Також вказує, що з урахуванням того, що Київський апеляційний суд у постанові від 18 січня 2023 року у справі № 369/14473/20 за позовом ОСОБА_3 до ТОВ «БД-Рентал», третя особа: ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, зазначив, що договір оренди між ОСОБА_2 та ТОВ «БД Рентал-6» не визначав будь-яких особливих умов чи покладення на ТОВ «БД Рентал 6» забезпечення пожежної безпеки, вказане підприємство (ТОВ «БД Рентал-6») не могло делегувати вказані обов`язки позивачу ОСОБА_1 . Таким чином, на думку позивача, Київський апеляційний суд фактично зазначив, що позов було пред`явлено не до того відповідача, оскільки відповідальність за пожежну безпеку в даному випадку відповідно до ст.55 Кодексу цивільного захисту України, покладалось саме на суб`єкта господарювання - власника об`єкту нерухомості ОСОБА_2 .

Крім того, зазначає, що суд першої інстанції не врахував той факт, що відповідно до висновку експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС №14-251 від 15 вересня 2020 року встановлено, що усе приміщення паркінгу не відповідало Правилам пожежної безпеки України, а причиною виникнення пожежі стало займання горючих матеріалів електричного світильника.

Відповідач ОСОБА_2 , а також треті особи: ТОВ «БД Рентал-6», ТОВ «БД Сервіс Аметист», не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до положень ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 01 серпня 2018 року ОСОБА_2 уклав з ТОВ «БД Рентал-6» договір оренди № 16-ПМ, за умовами якого передав ТОВ «БД Рентал-6» в оренду 16 машиномісць.

У подальшому, 17 квітня 2019 року між ТОВ «БД Рентал-6» та ОСОБА_1 був укладений договір оренди машиномісця № 12 БД, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове платне користування нерухоме майно - машиномісце за адресою: АДРЕСА_1 , машиномісце № НОМЕР_1 для тимчасової стоянки автотранспортних засобів, зокрема, автомобіля «AUDI A6», д.н.з. НОМЕР_2 .

На підставі акту приймання-передавання машиномісця від 19 квітня 2019 року ТОВ «БД Рентал-6» передало машиномісце № НОМЕР_1 ОСОБА_1 у задовільному стані та сторони претензій та зауважень щодо стану машиномісця один до одного не мали.

У відповідності до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 автомобіль «AUDI A6», д.н.з. НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_1 з 13 липня 2018 року.

Встановлено, що 18 червня 2020 року комісія у складі: провідного інспектора Києво-Святошинського РВ ГУ ДСНС України у Київській області капітана служби цивільного захисту Олійника В.О., ОСОБА_1 , директора ТОВ «БД Рентал-6» Камінської І.Б., склала акт про пожежу, що виникла 18 травня 2020 року в підземному паркінгу за адресою: АДРЕСА_1 , орендарем якої є ТОВ «БД Рентал-6». Внаслідок пожежі пошкоджено окремі елементи автомобіля «AUDI A6», д.н.з. НОМЕР_2 .

Вказаний акт про пожежу підписаний ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 без зауважень щодо його змісту, що сторонами не заперечується.

З огляду на обставини цієї пожежі, 18 травня 2020 року було зареєстровано кримінальне провадження № 0000172 за заявою ОСОБА_1 про те, що внаслідок порушення встановлених законодавством норм протипожежної безпеки за адресою: АДРЕСА_1 , сталася пожежа, внаслідок якої був пошкоджений належний заявнику автомобіль.

Установлено, що 07 серпня 2020 року ОСОБА_1 уклав договір про надання експертних послуг з судовим експертом Ковалем І.М. Вартість послуги погоджена сторонами у розмір 4 500 грн 00 коп.

11 серпня 2020 року судовим експертом Ковалем І.М. за заявою потерпілого ОСОБА_1 був складений висновок експерта № 291/20 судової автотоварознавчої експертизи у кримінальному провадженні № 0000172, згідно з яким вартість відновлювального ремонту автомобіля «AUDI A6», д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого в результаті пожежі, яка сталася 18 травня 2020 року, на дату проведення експертизи становить 160 163 грн 58 коп. (а.с.29-34, т.1).

Згідно з висновком експерта від 15 вересня 2020 року № 14-251, яка проведена судовим експертом Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС Гордій А.В. на підставі постанови старшого слідчого Власюка Є.В. у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 травня 2020 року за № 0000172 , встановлено, що:

осередок пожежі в паркінгу за адресою: АДРЕСА_1, знаходився на стелі паркомісця НОМЕР_1 в конструкції електричного світильника;

поширення вогню від осередку пожежі відбувалось: за рахунок випромінювання на лакофарбове покриття даху та задньої правої двері автомобіля; за рахунок випромінювання та конвекції на поверхню стелі;

причиною виникнення пожежі стало займання горючих матеріалів електричного світильника від тепла, отриманого від більш розігрітого предмета (електродів люмінесцентної лампи) внаслідок несправності або неправильної роботи пускорегулювальної арматури;

на момент проведення огляду стан об`єкту дослідження не відповідав п.1.2 розділу V Правил пожежної безпеки в Україні;

порушення вимог п.1.2 розділу V Правил пожежної безпеки в Україні не перебуває у причинному зв`язку з виникненням пожежі на об`єкті;

визначити відповідального за дотримання вимог пожежної безпеки на території паркінгу ЖК «Аметіст» не є можливим у зв`язку з відсутністю достатніх вихідних даних (а.с.50-64, т.1).

На обґрунтування позову про стягнення матеріальної шкоди, завданої пошкодженням автомобіля саме відповідачем ОСОБА_2 , позивач ОСОБА_1 посилався на те, що ОСОБА_2 на праві власності належить паркомісце НОМЕР_1, де був осередок пожежі, яке на момент виникнення пожежі було здане в оренду ТОВ «БД Рентал-6» та на підставі договору суборенди належало позивачу.

Так, у відповідності до ч.ч. 1 та 2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч.ч.1,2 ст. 1166 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення, як: шкода; протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від обов`язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкоди заподіяно не з її вини

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18).

Відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Позивач ОСОБА_1 стверджував, що саме відповідач ОСОБА_2 , якому на праві власності належить паркомісце НОМЕР_1, не вжив всіх необхідних дій для забезпечення відповідності належного йому майна Правилам протипожежної безпеки і такі дії призвели до виникнення пожежі та як наслідок заподіяння шкоди рухомому майну позивача, а отже заподіяна шкода підлягає стягненню з ОСОБА_2 .

Так, ч.1 ст. 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За змістом ч.1 статті 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки (ст.179 ЦК України).

Відповідно до приписів ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Статтею 760 ЦК України передбачено, що предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Положеннями ст.767 ЦК України визначено, що наймодавець зобов`язаний передати наймачеві річ у комплекті і у стані, що відповідають умовам договору найму та її призначенню. Наймодавець зобов`язаний попередити наймача про особливі властивості та недоліки речі, які йому відомі і які можуть бути небезпечними для життя, здоров`я, майна наймача або інших осіб або призвести до пошкодження самої речі під час володіння та/або користування нею. Наймач зобов`язаний у присутності наймодавця перевірити справність речі. Якщо наймач у момент передання речі в його володіння не переконається у її справності, річ вважається такою, що передана йому в належному стані.

У той же час передання наймачем речі у володіння та користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.774 ЦК України).

Судом першої інстанції встановлено, що машиномісце № НОМЕР_1 було передано ТОВ «БД Рентал-6» його власником - ФОП ОСОБА_2 з правом суборенди без попередньої письмової згоди ОСОБА_2 відповідно до пункту 5.9 договору оренди машиномісця № 16-ПМ від 01 серпня 2018 року.

Указана річ, а саме, паркомісце НОМЕР_1 було передане у найм (оренду) позивачу ОСОБА_1 на підставі договору оренди машиномісця №12-БД.

Згідно з актом приймання-передавання машиномісця від 19 квітня 2019 року ТОВ «БД Рентал-6» та ОСОБА_1 претензій та зауважень щодо стану машиномісця один до одного не мають.

Відповідно до п.5.3 договору оренди машиномісця № 12-БД від 17 квітня 2019 року, орендар, тобто позивач ОСОБА_1 , зобов`язаний підтримувати машиномісце в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду з урахуванням нормального фізичного зносу, тримати машиномісце у стані, передбаченому санітарними нормами та правилами пожежної безпеки.

Установивши вказані вище обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що на час передання орендарю ОСОБА_1 машиномісця № НОМЕР_1 позивач погоджувався зі станом речі - предмету найму (оренди), а договором оренди на орендаря покладено обов`язок з утримання машиномісця у стані, який відповідає правилам протипожежної безпеки.

Тобто, незважаючи на те, що право власності на спірне машиномісце належить відповідачу ОСОБА_2 , право володіння зазначеною річчю матеріального світу належало саме позивачу і обов`язок з експлуатації зазначеної речі відповідно до, зокрема, Правил пожежної безпеки, утримання його в стані, який відповідає правилам пожежної безпеки, покладено на позивача.

Отже враховуючи наведені вище вимоги закону та встановлені обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недоведеність позивачем того, що саме внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 , як власника паркомісця НОМЕР_1, де був пошкоджений автомобіль позивача, ОСОБА_3 заподіяно майнову шкоду, як і не доведено причинно-наслідкового зв`язку між такими діями відповідача та заподіяною шкодою.

Таким чином, суд першої інстанції виконав вимоги ст.263 ЦПК України щодо законності та обгрунтованості рішення суду, повно і всебічно дослідив та оцінив докази, правильно встановив обставини у справі та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що у постанові Київського апеляційного суду від 18 січня 2023 року у справі № 369/14473/20, якою залишено без змін рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 вересня 2022 року про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «БД Рентал-6», третя особа: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , про стягнення матеріальної шкоди, встановлено, що саме ОСОБА_2 , як власник паркомісця НОМЕР_1, має відповідати за заподіяну ОСОБА_3 шкоду, колегія суддів відхиляє як необґрунтоване, оскільки таких обставин Київським апеляційним судом у вказаній постанові від 18 січня 2023 року не встановлено. Будь-яких інших обставин, які б преюдиційно встановлювали вину ОСОБА_2 у пошкодженні майна позивача та причино-наслідковий зв`язок між протиправними діями (бездіяльністю) відповідача та такою шкодою, вказана постанова Київського апеляційного суду від 18 січня 2023 року також не містить.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що відповідно до договору оренди машиномісця 16ПМ від 01 серпня 2018 року власник машиномісця № НОМЕР_1 ОСОБА_2 діяв як фізична особа-підприємець, а тому він був суб`єктом господарювання та відповідно до ч.3 ст.55 Кодексу цивільного захисту України на нього було покладено обов`язок забезпечення пожежної безпеки, то колегія суддів вважає, що вони не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки не спростовують висновків суду про доведеність позивачем причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та заподіяною шкодою позивачу.

Також колегія суддів вважає, що за недоведеності протиправних дій ОСОБА_2 , як власника паркомісця НОМЕР_1, посилання позивача на те, висновком експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС №14-251 від 15 вересня 2020 року встановлено, що усе приміщення паркінгу не відповідало Правилам пожежної безпеки України, а також, що причиною виникнення пожежі стало займання горючих матеріалів електричного світильника, не може бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Інші доводи та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження у суді першої інстанції і висновки з цього приводу, зроблені судом, ґрунтуються на встановлених обставинах та досліджених у судовому засіданні доказах, яким судом дана належна правова оцінка.

При цьому апеляційний суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому це рішення суду відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Сисоєва Дмитра Олександровича залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У випадку проголошення лише вступної і резолютивної частини, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 травня 2025 року.

Головуючий

Судді: