Провадження №2/201/733/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

22 квітня 2025 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого - судді Покопцевої Д.О.,

при секретарі Тоцькій Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування позовних вимог представник позивача в позовній заяви посилався на те, що 26.06.2024р. між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір позики, відповідно до умов якого позивачем надано відповідачу позику у сумі 12 260 доларів США (12 260 доларів США за курсом Національного банку України становить (12 260*41,1891) 504 978,37 грн.) яку він зобов`язався повернути у строк до 23.08.2024р. Факт укладання договору позики підтверджується розпискою, написаною відповідачем власноруч.

Після повернення боргу відповідачем позивач мав намір направити ці грошові кошти на покупку автомобіля КАМАЗ (вантажний самоскид). Для цього він уклав 01.08.2024р. із продавцем автомобіля ОСОБА_3 попередній договір купівлі-продажу автомобіля та оплатив завдаток у розмірі, еквівалентному 2 000 доларів США, що становило 82 012,60 грн. за курсом НБУ на момент укладення попереднього договору. Даним попереднім договором було обумовлено укладення Основного договору купівлі-продажу автомобіля в строк до 31.08.2024р.

Однак, в обумовлений строк кошти повернуті не були. Внаслідок неповернення відповідачем боргу, позивач був вимушений відмовитись від купівлі автомобіля КАМАЗ, а завдаток продавець залишив у себе відповідно до умов попереднього договору та ст. 571 ЦК України.

У зв`язку з вищевикладеним позивач був вимушений звернутись до суду з вказаним позовом та просити суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором позики від 26.06.2024р. у сумі, еквівалентній 12 260 доларів США за курсом Національного банку України на день виконання рішення суду, а також 82 012,60 грн збитків.

В заяві від 22.04.2025р. представник позивача адвокат Іванчик П.В. просить проводити розгляд справи за відсутності позивача та його представника.

В судові засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. Втім, конверти з судовими повістками були повернуті суду за зворотньою адресою з відмітками «адресат відсутній за адресою» та «за закінченням терміну зберігання». Також відповідач повідомлявся шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада України».

30.12.2024р. від відповідача надійшла заява про видачу справи для ознайомлення, втім правом на ознайомлення з матеріалами справи відповідач не скористався, як і не скористався правом на подачу відзиву в порядку ст. 178 ЦПК України.

Враховуючи, що відповідач виходячи з положень ч.11 ст.128 ЦПК України, вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, відповідно до положень ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст.89 ЦПК України та у сукупності з нормами чинного законодавства, приходить до наступних висновків.

26.06.2024р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики у вигляді розписки, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав в борг грошові кошти в іноземній валюті у розмірі 12 260 доларів США (а.с. № 8).

Відповідно до умов договору, відповідач зобов`язався повернути ці кошти в термін до 23.08.2024р. Відповідач у визначений умовами договору строк суму позики не повернув.

01.08.2024р. між продавцем ОСОБА_3 та покупцем ОСОБА_1 було укладено попередній договір купівлі-продажу автомобіля (а.с. 16 - 18).

Відповідно до п. 1.1. попереднього договору купівлі-продажу автомобіля сторони зобов`язуються 31.08.2024р. укласти і належним чином оформити договір купівлі-продажу автомобіля (Основний договір) на умовах і в порядку, визначених цим договором.

Відповідно до п. 2.4. попереднього договору купівлі-продажу автомобіля на підтвердження дійсних намірів про наступне укладання Основного Договору Покупець, передає, а Продавець отримує завдаток у розмірі, еквівалентному 2 000 (дві тисячі) доларів США, що становить 82 012,60 гривень 00 коп.) грн., за курсом НБУ на момент укладення даного договору. Зазначений платіж розцінюється Сторонами як платіж за Основним Договором.

10.09.2024р. між продавцем ОСОБА_3 та покупцем ОСОБА_1 було укладено угоду (а.с. 19).

Відповідно до п. 1.3., п. 1.4. покупець даною угодою підтверджує відмову від укладання основного договору через відсутність грошових коштів (еквівалент 6000 доларів США) на оплату Продавцю по Основному договору. Продавець залишає у себе отриманий від Покупця завдаток як наслідок порушення зобов`язання з боку покупця, передбачений Попереднім договором та ст. 571 ЦК України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Згідно вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Так, в постанові Верховного Суду України від 02.07.2014р. у справі №6-79цс14 зазначено, що відповідно до норм ст.ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання».

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові Верховного Суду України від 18.09.2013р. № 6-63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладання договору, але й факту передачі грошей.

Як вбачається з розписки, ОСОБА_2 підтверджено факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, дату її отримання (26.06.2024р. в сумі 12 260 доларів США), що з урахуванням норм ст.ст. 1046, 1047 ЦК України та вищенаведеної правової позиції Верховного Суду України від 02.07.2014р. у справі №6-79цс14, доводить факт отримання відповідачем грошей у борг.

Варто зазначити, що відповідач, будучи повідомленим про наявність справи, правом надання відзиву на позовну заяву не скористався, будь-яких заяв та клопотань, окрім заяви про видачу справи для ознайомлення, від нього до суду не надходило.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу за договором позики від 26.06.2024р. в сумі 12 260 доларів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2019р. у справі № 373/2054/16-ц, (провадження № 14-446 цс18) зазначила, що відповідно до ч. 2 статті 533 ЦК України, якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення ч.1 ст. 1046, ч.1 ст. 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме в тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Стягнення заборгованості за договором у судовому рішенні підтверджує наявність між сторонами невиконаного зобов`язання та обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора в межах процедури виконання судового рішення (виконавчого провадження).

Якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, що в разі наявності спору між сторонами та його вирішення судом відповідає дню виконання судового рішення.

Водночас при стягненні судом заборгованості в еквіваленті іноземної валюти за курсом НБУ на день виконання рішення в судовому рішенні зазначається лише одна сума боргу (в іноземній валюті), а сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається державним / приватним виконавцем на момент здійснення боржником платежу під час виконання судового рішення (Постанова ВП ВС від 11 вересня 2024 року у справі № 500/5194/16).

Враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню, з відповідача підлягає стягненню сума боргу за договором позики від 26.06.2024р. у розмірі 12 260 доларів США.

Щодо позовних вимог про відшкодування збитків у розмірі 82 012, 60 грн. суд зазначає наступне.

За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорення. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (пункт 8 частини другої статті 16 ЦК України).

У частині другій статті 22 ЦК України визначено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Тобто, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів, як учасника певних суспільних відносин і що виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати.

Судом встановлено, що 01.08.2024р. між продавцем ОСОБА_3 та покупцем ОСОБА_1 було укладено попередній договір купівлі-продажу автомобіля (а.с. 16-18).

Відповідно до п. 1.1. попереднього договору купівлі-продажу автомобіля сторони зобов`язуються 31.08.2024р. укласти і належним чином оформити договір купівлі-продажу автомобіля (Основний договір) на умовах і в порядку, визначених цим договором.

Відповідно до п. 2.4. попереднього договору купівлі-продажу автомобіля на підтвердження дійсних намірів про наступне укладання Основного Договору Покупець, передає, а Продавець отримує завдаток у розмірі, еквівалентному 2 000 (дві тисячі) доларів США, що становить 82 012,60 гривень 00 коп.) грн., за курсом НБУ на момент укладення даного договору. Зазначений платіж розцінюється Сторонами як платіж за Основним Договором.

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

10.09.2024р. між продавцем ОСОБА_3 та покупцем ОСОБА_1 було укладено угоду, де в п. 1.3 вказано, що покупець відмовився від укладання основного договору через відсутність грошових коштів (еквівалент 6000 доларів США) на оплату продавцю по основному договору (а.с. 19).

Продавець залишає у себе отриманий від покупця завдаток як наслідок порушення зобов`язання з боку покупця, передбачений попереднім договором та ст. 571 ЦК України (п. 1.4. угоди).

Відтак збитки, які позивач просить стягнути, не є збитками в розумінні положень ст.22 ЦК України.

Крім цього слід зазначити, що, згідно ч. 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до частин першої, третьої статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, у письмовій формі. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Попередній договір є одним з різновидів цивільних договорів, а тому йому властиві всі родові ознаки договорів. Так, попередній договір вважається укладеним з моменту, коли сторони досягли угоди з усіх істотних умов договору. При цьому для попереднього договору, поряд з іншими його умовами, повинні бути визначені ті, які є суттєвими для основного договору.

Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання.

На відміну від завдатку, аванс це лише спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати, яка підлягає поверненню у випадку невиконання зобов`язання.

Правила статті 570 ЦК України поширюються на випадки, коли договір було укладено, але одна із сторін ухиляється від його виконання.

Внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише у разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу.

Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 13 лютого 2013 року у справі № 6-176цс12, а також висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 (провадження № 61-22682св19, від 13 січня 2021 року у справі № 686/6823/14-ц (провадження № 61-6475св20) та від 08 квітня 2021 року у справі № 640/19696/17 (провадження № 61-2624св20).

Тому позивач має право звернутися до суду в порядку ст. 4 ЦПК України за захистом своїх прав про стягнення з продавця суми авансового платежу, а не до відповідача із позовом про стягнення суми збитків, яка не є збитками в розумінні ст.22 ЦК України.

Таким чином в задоволенні цієї частини вимог слід відмовити, а позов задовольнити частково.

Судові витрати слід розподілити за положеннями ст. 141 ЦПК України, стягнувши з відповідача на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору пропорційно задоволеної суми позову, в розмірі 4 039,83грн. (4695,93х504 978, 37/586 990,97) (п.36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах») (а.с.22).

Керуючись ст. ст. 5, 10, 12, 13, 76, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти за договором позики від 26.06.2024р. у розмірі 12 260 доларів США.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 4039 (чотири тисячі тридцять дев`ять) грн. 83 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте Соборним районним судом м. Дніпра за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

На рішення може бути подана апеляційна скарга позивачем до Дніпровського апеляційного суду впродовж 30 днів. Повний текст рішення буде складений впродовж 5 днів.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя: Д.О. Покопцева