єдиний унікальний номер справи: 824/24/25
номер провадження 22-ск/824/20/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року Київський апеляційний суд у складі судді Журби С.О., за участю секретаря Павлової В.В., перевіривши заяву А.X. AGROSLAVINVEST s.r.o про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 16 грудня 2024 року у справі №16/2024 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий будинок «Новаагро» (Україна) до А.X. AGROSLAVINVEST s.r.o (Словацька Республіка) про стягнення 525 083, 71 євро, в тому числі 407 486, 00 євро заборгованості за поставлений товар за контрактом від 02 січня 2023 року, 108 076, 47 євро неустойки, 9 521, 24 євро - 3 % річних, витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 100 000 грн. та арбітражного збору,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 16 грудня 2024 року позов задоволено частково, стягнуто з А.X. AGROSLAVINVEST s.r.o (Словацька Республіка) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий будинок «Новаагро» (Україна) - 407 486, 00 євро заборгованості за поставлений товар, 107 956, 72 євро неустойки, 9 501, 55 євро - 3 % річних, 2 173, 54 євро витрат на професійну правничу допомогу, 11 742, 25 євро на відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору. В решті позову відмовлено.

27 лютого 2025 року до апеляційного суду від А.X. AGROSLAVINVEST s.r.o (Словацька Республіка) надійшла заява про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 16 грудня 2024 року.

В обґрунтування заяви зазначено, що оскаржуване рішення заявник вважає помилковим, яке підлягає скасуванню з підстави, передбаченої ст. 459 ЦПК України, оскільки Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті України не був уповноважений на вирішення спору у зв`язку зі зміною сторонами арбітражної угоди до контракту № 020101 від 02.01.2023 року щодо порядку вирішення спорів.

В заяві відповідач А.X. AGROSLAVINVEST s.r.o просить апеляційний суд скасувати оскаржуване рішення та стягнути судові витрати з ТОВ «Торговий будинок «Новаагро».

04 березня 2025 року ухвалою Київського апеляційного суду відкрито провадження у справі за заявою А.X. AGROSLAVINVEST s.r.o про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 16 грудня 2024 року.

12 березня 2025 року до апеляційного суду від позивача у справі надійшло заперечення на заяву відповідача, у якій позивач просить відмовити у задоволенні заяви про скасування рішення міжнародного комерційного арбітражного суду.

12 березня 2025 року до апеляційного суду позивач подав клопотання про виклик свідка у справі ОСОБА_1 та проведення його допиту в режимі відеоконференції.

17 березня 2025 року до апеляційного суду надійшло клопотання від відповідача про виклик та допит у якості свідка ОСОБА_2 у судовому засіданні в режимі відео конференції.

Що стосується клопотань сторін про виклик свідків, а саме ОСОБА_2 , який обіймав посаду керівника A.X. AGROSLAVINVEST s.r.o., та ОСОБА_1 , який є менеджером в оптовій торгівлі ТОВ «ТБ «НОВААГРО», суд зазначає наступне:

А.X. AGROSLAVINVEST s.r.o обґрунтовувало необхідність виклику та допиту свідка з метою доведення факту існування додаткової угоди б/н від 02.01.2023 до контракту №020101 від 02 січня 2023 року.

Натомість ТОВ «Торговий будинок «НОВААГРО» заявляло про виклик та допит свідка з метою спростування факту існування вищезгаданої додаткової угоди до укладеного сторонами контракту.

Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими.

З точки зору суду, зважаючи на саму суть питання, наявність оригіналів документів може бути підтверджена лише шляхом надання оригіналів таких документів і не може бути підтверджена іншими доказами. За таких умов мета, з якою сторони клопотали про виклик та допит свідків, не може бути досягнута за допомогою такого роду доказів, що в свою чергу обумовлює відсутність підстав для задоволення вказаних клопотань.

02 квітня 2025 року на адресу суду від представника заявника - Коростильова С.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В обґрунтування такого клопотання заявник зазначив про неможливість явки у судове засідання у зв`язку з перебуванням у службовому відрядженні, однак на підтвердження вказаних посилань належних доказів не представив, тому вони залишилися недоведеними, відтак не можуть бути прийняті судом. Окрім того, при вирішенні клопотання суд зважає й на те, що за заявою Коростильова С.В. було вирішено питання про надання можливості заявнику брати участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, що додатково підтверджує про можливість участі в судовому засіданні, однак заявник в день засідання на зв`язок не вийшов.

На підставі викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення вказаного клопотання.

За результатами дослідження матеріалів справи суд приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення заяви.

Порядок оскарження рішень міжнародних комерційних арбітражів встановлено Розділом VIII ЦПК України.

Відповідно до частин другої та четвертої статті 454 ЦПК України, рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути оспорено в порядку, передбаченому цим розділом, якщо місце арбітражу знаходиться на території України.

Заява про скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу подається до апеляційного загального суду за місцезнаходженням арбітражу.

Згідно з частинами першою, другою статті 459 ЦПК України рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасоване судом лише у випадках, передбачених цією статтею, якщо інше не передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або Законом України «Про міжнародний комерційний арбітраж».

Рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасовано у разі, якщо:

1. сторона, що подала заяву про скасування, надасть докази того, що:

а) одна із сторін в арбітражній угоді була недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки - за законом України; або

б) її не було належним чином повідомлено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або

в) рішення винесено щодо не передбаченого арбітражною угодою спору або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди, проте якщо постанови з питань, які охоплюються арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, що не охоплюються такою угодою, то може бути скасована тільки та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що не охоплюються арбітражною угодою; або

г) склад міжнародного комерційного арбітражу або арбітражна процедура не відповідали угоді сторін, якщо тільки така угода не суперечить закону, від якого сторони не можуть відступати, або, за відсутності такої угоди, не відповідали закону; або

2. суд визначить, що:

а) відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу; або

б) арбітражне рішення суперечить публічному порядку України.

Аналогічні підстави для скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу передбачені також частиною другою статті 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж».

Рішення національного суду про скасування арбітражного рішення може бути винесено лише за наявності (доведеності) хоча б однієї з підстав, передбачених частиною другою статті 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», частиною другою статті 459 ЦПК України.

Отже, законодавство України, допускаючи оспорювання рішення міжнародного комерційного арбітражу шляхом подання заяви про його скасування, визначає вичерпний перелік підстав, за наявності яких арбітражне рішення може бути скасоване.

Аналіз положень статті 459 ЦПК України та статті 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» свідчить, що тягар доведення наявності підстав для скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу покладається на сторону, яка звертається із заявою про скасування такого рішення.

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» з питань, що регулюються цим Законом, ніяке судове втручання не повинно мати місця, крім як у випадках, коли воно передбачено в цьому Законі.

Таким чином, під час розгляду справ про скасування рішень міжнародного комерційного арбітражу повноваження національного суду є обмеженими, оскільки національний суд не має повноважень з перегляду рішень міжнародного комерційного арбітражу по суті вирішення спору, вдаватися в його повну перевірку чи переоцінку.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 23 лютого 2023 у справі №824/47/22.

Звертаючись до суду із заявою про скасування рішення арбітражного суду, заявник вважав, рішення винесено щодо не передбаченого арбітражною угодою спору, що згідно з підпунктами «б» та «в» пункту 1 частини другої статті 459 ЦПК України є підставою для його скасування.

З точки зору суду вказані доводи заявника не можуть бути прийняті.

З матеріалів справи вбачається, що 02.01.2023 р. між сторонами ТОВ «Торговий будинок «Новаагро» (продавець) та А.X. AGROSLAVINVEST s.r.o. (покупець) було укладено контракт №020101 на поставку пшениці. Сторони визначили в контракті умови стосовно арбітражу та процедури підписання сканованих копій цього контракту або додатків до нього.

В п. 10 контракту сторони визначили арбітражне застереження: у разі якщо сторони не дійдуть взаємної згоди, спір між ними підлягає арбітражному врегулюванню у Міжнародному комерційному арбітражному суді при торгово промисловій палаті України (місто Київ) або в Лондонському міжнародному арбітражному суду суді (ЛМАС) на вибір продавця. Сторони погоджуються, що Регламент ЛМАС, який діє на дату звернення до Лондонського міжнародного арбітражного суду стороною за цим контрактом, вважається включеним до цього контракту шляхом посилання на нього.

Відповідно до п. 11.3. контракту, будь які зміни та доповнення до контракту повинні бути оформлені письмово у вигляді додатків до цього контракту і належним чином підписані уповноваженими представниками сторін.

Також п. 11.5 сторони передбачили, що допускають можливість підписання цього контракту та додатків до нього в підписаній, відсканованій, направленій на електронну адресу, що зазначена у контракті, роздрукованій та підписаною іншою стороною формі, при цьому отриманий документ має юридичну чинність до моменту обміну сторонами його оригіналами з печатками і підписами сторін.

Заявник зазначає про те, що між сторонами було укладено додаткову угоду б/н від 02.01.2023 року до контракту № 020101 від 02 січня 2023 року, в якій сторони дійшли згоди внести зміни до пункту 10 Контракту та викласти його в наступній редакції: «Усі суперечки та розбіжності, які можуть виникнути протягом строку виконання даного Контракту або у зв`язку з ним, вирішуватимуться у господарському суді Харківської області згідно з нормами матеріального та процесуального права, а також іншого чинного законодавства України. Місце розгляду спору - м. Харків. Україна. Мова арбітражу - українська».

Судом встановлено, що у провадженні Господарського суду Харківської області знаходилася справа №922/2189/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий будинок «Новаагро» (Україна, місто Харків) до А.X. AGROSLAVINVEST s.r.o. (Словацька Республіка, місто Братислава).

Відповідно до позовної заяви ТОВ «Торговий будинок «Новаагро», у розділі 4 було зазначено підстави підсудності спору Господарському суду Харківської області. Позивач посилався на умови контрактів, змінені додатковими угодами, зокрема від 02.01.2023 року до контракту №020101, відповідно до яких усі спори між сторонами підлягають розгляду в Господарському суді Харківської області. До позову була додана також копія додаткової угоди б/н від 02.01.2023 до контракту № 020101 від 02 січня 2023 року.

29.05.2024 року ТОВ «Торговий будинок «Новаагро» звернулося до суду з клопотанням (вх.№13886/24) про залишення позову без розгляду на підставі п. 7 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 04.06.2024 року у справі №922/2189/23 заяву ТОВ «Торговий будинок «Новаагро» задоволено. Ухвалено позов ТОВ «Торговий будинок Новаагро» до А.X. AGROSLAVINVEST s.r.o., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Компанія «Новаагро Лімітед» («Novaagro Limited») про зобов`язання виконання умов договору залишено без розгляду на підставі п.7 ч.1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач А.X. AGROSLAVINVEST s.r.o. з вказаною ухвалою суду першої інстанції не погодився та звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті ухвали норм права, на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просив ухвалу Господарського суду Харківської області від 04.06.2024 року скасувати; справу №922/2189/23 направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зокрема апелянт зазначав, що 19.07.2023 року позивач подав заяву про залишення позову без розгляду на підставі п. 5 ст. 226 ГПК України, однак суд її не розглянув.

28.12.2023 року відповідач подав заперечення проти розгляду спору в господарському суді, однак господарський суд не надав оцінки доводам відповідача щодо недійсності додаткової угоди про зміну підсудності.

28.05.2024 р. ТОВ «Торговий будинок «Новаагро» подало заяву про залишення позову без розгляду на підставі п. 7 ч. 1 ст. 226 ГПК України, яка й була задоволена судом 04.06.2024 р.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 27.06.2024 р. змінено ухвалу Господарського суду Харківської області від 04.06.2024 по справі №922/2189/23 та виклав резолютивну частину ухвали в наступній редакції: «Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий будинок «Новаагро» (вх. №18895 від 19.07.2023 року) задовольнити». Таким чином позовна заява залишена на підставі п.5 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України.

22.01.2024 р. МКАС при ТПП України по справі №16/2024 прийняв до свого провадження позовну заяву ТОВ Торговий будинок «Новаагро» про стягнення з А.Х. Agroslavinvest s.r.o. 525083,71 евро за контрактом №№020101 від 02.01.2023 року. Правовою підставою для розгляду справи у МКАС при ТПП України є розділ 10 укладеного сторонами контракту.

08.02.2024 p. А.X. AGROSLAVINVEST s.r.o. направило до МКАС при ТПП України заяву про відсутність у арбітражного суду компетенції розглядати вказану справу. У вказаній заяві були наведені обставини судового провадження в Господарському Харківської обл. у справі №922/2189/23 з посиланням на додаткову угоду б/н від 02.01.2023 р до контракту №020101 від 02.01.2023 року.

ТОВ «Торговий будинок «Новаагро» заперечував стосовно заяви відповідача у справі МКАС при ТПП України, зазначивши, що оскільки на момент виникнення спору сторони не здійснили обмін оригіналами додаткової угоди б/н від 02.01.2023 р до контракту №020101 від 02.01.2023 року з печатками і підписами сторін, як це передбачено пунктом 11.5 контракту, таким чином процедура укладення додаткової угоди не була завершена, тому він не вбачає підстав для припинення арбітражного розгляду у справі №16/2024. оскільки пункт 10 контракту передбачає саме компетенцію МКАС при ТПП України.

Арбітражний суд визначив, що надана відповідачем і долучена до матеріалів справи №16/2024 ксерокопія документа під назвою «Додаткова угода до контракту №020101 від 02.01.2023 р., датованого 02.01.2023 р., містить графічне зображення тексту, підписів та печаток ТОВ «Торговий будинок «Новаагро» i А.X. AGROSLAVINVEST s.r.o. В той же час, оскільки обидві сторони заявили про відсутність у них оригіналу додаткової угоди та доказів її укладення електронною поштою не надали, а також беручи до уваги непослідовність та суперечливість позицій щодо даної угоди у Господарському суду Харківської області та в МКАС при ТПП України, установити походження, справжність та дійсність згаданого документа за допомогою інструментів, які є у розпорядженні Арбітражного суду, в тому числі шляхом залучення експертів, неможливо.

Арбітражний суд дійшов висновку, що відповідач належних та допустимих доказів на підтвердження зміни сторонами арбітражної угоди, яка міститься у пункті 10 контракту №020101 від 01.2023 р, не надав, а отже цей факт не довів.

Згідно з Додатком № 1 до Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» від 24 лютого 1994 року № 4002-XII, затверджено положення про Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті України.

Відповідно до наведеного положення Міжнародний комерційний арбітражний суд є самостійною постійно діючою арбітражною установою (третейським судом), що здійснює свою діяльність згідно з Законом України «Про міжнародний комерційний арбітраж».

Торгово-промислова палата України затверджує Регламент Міжнародного комерційного арбітражного суду.

Арбітражний розгляд справ у МКАС здійснюється відповідно до Регламенту МКАС. Якщо сторони домовилися про передачу спору до МКАС, вони ipso facto вважаються такими, що погодилися письмово на застосування Регламенту МКАС.

Положеннями ст. 5 Регламенту врегульовано порядок вирішення заяви про відсутність у МКАС компетенції, відповідно до якого питання про компетенцію МКАС у конкретній справі вирішується складом Арбітражного суду, який розглядає спір.

Заява про відсутність у МКАС компетенції може бути зроблена не пізніше подання заперечень щодо позову. Призначення стороною арбітра або її участь у призначенні арбітра не позбавляє сторону права зробити таку заяву. Заява про те, що МКАС перевищує межі своєї компетенції, повинна бути зроблена відразу ж як тільки питання, яке, на думку сторони, виходить за ці межі, буде поставлене у ході арбітражного розгляду. Склад Арбітражного суду може у будь-якому з цих випадків прийняти до розгляду заяву, зроблену пізніше, якщо визнає затримку виправданою.

Розглядаючи заяву про відсутність компетенції, у тому числі таку, яка ґрунтується на недійсності арбітражної угоди або неможливості її виконання, або втрати нею чинності, склад Арбітражного суду аналізує і оцінює положення арбітражної угоди з урахуванням поданих сторонами доказів.

Склад Арбітражного суду має право винести постанову щодо заяви, зазначеної у частині другій цієї статті, або як з питання попереднього характеру, або у рішенні щодо суті спору.

Як слідує із змісту оскаржуваного рішення МКАС, заява про відсутність компетенції була предметом розгляду, про що зазначено у рішенні щодо суті спору без постановлення окремої постанови.

Представник A.X. AGROSLAVINVEST s.r.o. заперечував компетенцію МКАС при ТПП України розглядати спір за позовом ТОВ « Торговий дім «Новаагро», однак за наслідком розгляду заяви про відсутність компетенції у МКАС суд оголосив, що визнає МКАС при ТПП України компетентним розглядати дану справу.

З представлених до суду матеріалів вбачається, що в ході розгляду спору між сторонами Господарським судом Харківської області A.X. AGROSLAVINVEST s.r.o. спочатку дотримувалось позиції щодо відсутності підстав для вирішення спору в господарському суді, оскільки сторони контракту так і не вирішили питання зміни підсудності спорів між ними Міжнародному комерційному арбітражному суді при торгово промисловій палаті України (місто Київ) або Лондонському міжнародному арбітражному суду суді (ЛМАС).

В подальшому A.X. AGROSLAVINVEST s.r.o. вищевказану позицію змінив, почав наполягати на тому, що спір все-таки підлягає розгляду господарським судом, та заперечувати компетенцію МКАС при ТТП України.

Зважаючи на вищевказане, при вирішенні даної справи суд приходить до висновку про необхідність оцінки поведінки A.X. AGROSLAVINVEST s.r.o. з питання компетенції на розгляд спору як суперечливої.

Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Верховний Суд в постанові від 14 грудня 2022 року у справі №126/2200/20 виснував, що доктрина venire contra factum propriun (заборона суперечливої поведінки) базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» («ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці»). Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Якщо особа, яка має право на оспорення документу чи юридичного факту (зокрема, правочину, договору, рішення органу юридичної особи), висловила безпосередньо або своєю поведінкою дала зрозуміти, що не буде реалізовувати своє право на оспорення, то така особа пов`язана своїм рішенням і не вправі його змінити згодом. Спроба особи згодом здійснити право на оспорення суперечитиме попередній поведінці такої особи і має призводити до припинення зазначеного права.

Аналогічний висновок також викладено в постанові Верховного Суду від 07.10.2020 у справі №450/2286/16-ц та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17.

Оскільки A.X. AGROSLAVINVEST s.r.o. спочатку дотримувався позиції щодо відсутності підстав для вирішення спору в господарському суді, яку в подальшому змінив та наполягав на тому, що спір все-таки підлягає розгляду господарським судом, суд приходить до висновку, що заявник не має права на оспорення своєї попередньої поведінки.

За таких умов наведена в заяві до Київського апеляційного суду позиція A.X. AGROSLAVINVEST s.r.o., окрім того, що не підтверджена відповідними доказами (наявність оригіналу додаткової угоду б/н від 02.01.2023 р до контракту №020101 від 02.01.2023 року так доведена й не була), також суперечить позиції цієї ж сторони, що висловлювалася нею раніше.

За таких умов суд визнає недоведеною наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення арбітражного суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. 23, 259, 268, 454, 457, 459, 460 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні заяви А.X. AGROSLAVINVEST s.r.o. про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 16 грудня 2024 року.

Рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 16 грудня 2024 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Головуючий С.О. Журба