Справа № 450/3308/24 Провадження № 2/450/469/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кукси Д.А.

секретаря судового засідання Качмар М.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності, -

суд постановив таке рішення:

підстава позову (позиція позивача): позивачі звернулися до Пустомитівського районного суду Львівської області з позовною заявою, яку уточнили в ході розгляду справи, про визнання за ними по 1/4 частці права власності на житловий будинок та господарські будівлі, загальною площею 87,6 м.кв. житловою 62,6 м.кв., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та належали ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що ОСОБА_4 згідно договору дарування від 13.04.1976 належала 1/2 житлового будинку та господарських будівель, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . За час свого життя ОСОБА_4 склав заповіт та все своє майно та заповів таке своїй доньці ОСОБА_3 . 04.12.2023 ОСОБА_3 звернулася до приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_4 на підставі чого була відкрита спадкова справа. Як стверджує заявниця, спадщину вона прийняла, оскільки постійно проживала з померлим до дня його смерті, однак як слідує з Довідок, виданих Семенівським старостинським округом від 25.10.2022 та 27.03.2024 разом з ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживали лише його дружина ОСОБА_1 , 1948 року народження та дочка ОСОБА_2 , 1974 року народження, зі своїми дітьми. ОСОБА_3 , 1979 року народження, хоч і була зареєстрована, проте разом з батьком не проживала. На момент смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , його дочка ОСОБА_3 разом з ним не проживала, та з заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк не зверталася, пропустила строк прийняття спадщини та не прийняла її. Спадщину за заповітом не було прийнято, а тому спадкування після смерті ОСОБА_4 здійснюється за законом почергово. Спадкоємцями першої черги спадкування є дружина ОСОБА_1 , дочка ОСОБА_2 , дочка ОСОБА_3 . Інших спадкоємців, які б претендували на прийняття спадщини не було. Дружина ОСОБА_1 та дочка ОСОБА_2 були зареєстровані та проживали з ОСОБА_4 ; дочка ОСОБА_3 на момент смерті батька разом з ним не проживала, із заявою про прийняття спадщини звернулася лише після 3 років після смерті, а тому строк прийняття спадщини пропустила, не прийняла її. Правовстановлюючі документи на майно втрачені, спадкодавець за життя не встиг перереєструвати за собою право власності на вищезазначене майно, а тому позивачі змушені звернутися до суду за захистом своїх прав.

В судове засідання позивачі, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, не прибули, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Позиція відповідача: відповідач відзиву на позовну заяву не подала, в судове засідання не з`явилася.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

23.07.2024 ухвала про відкриття провадження; 26.08.2024 клопотання позивачів про доручення доказів та слухання без участі; 28.08.2024 ухвала підготовчого судового засідання про витребування доказів; 22.11.2024 ухвала про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.

Відповідно до ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що стверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , виданим 24.09.2010 Семенівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області, актовий запис №23.

Як вбачається з матеріалів справи 19.02.2008 ОСОБА_4 склав заповіт, посвідчений секретарем виконкому Семенівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, за яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що він за законом матиме право і що буде належати йому на момент смерті заповів своїй дочці ОСОБА_3 . Право проживання в належному йому житловому будинку до смерті має ОСОБА_2 .

Згідно матеріалів спадкової справи №112/2023 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 звернулася до приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Якимів Л.С. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

04.12.2023 ОСОБА_3 звернулася до приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Якимів Л.С. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

У статтях 1216, 1217 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 3 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не відмовився від неї.

Отже, закон розрізняє факти, які свідчать про прийняття спадщини особою, яка на час відкриття спадщини постійно проживала зі спадкодавцем, та особою, яка на час відкриття спадщини не проживала (постійно не проживала) зі спадкодавцем.

Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Частиною 1 ст. 1270 ЦК України встановлено шестимісячний строк для прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини.

Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може лише спадкоємець, який на час відкриття спадщини постійно не проживав зі спадкодавцем.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 20 січня 2021 року у справі № 752/11156/18-ц (провадження № 61-14082св20).

Згідно довідки Семенівського старостинського округу №2 Львівського району Львівської області №190 від 27.03.2024, ОСОБА_4 до дня своєї смерті, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 ; разом з ним були зареєстровані семеро осіб, але фактично проживали дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , онук ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , онук ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Довідкою Семенівського старостинського округу №2 Львівського району Львівської області №190 від 27.03.2024 підтверджується, що ОСОБА_4 до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним фактично проживали та були зареєстровані дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , онук ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , онук ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . А також були зареєстровані, проте не проживали за адресою: АДРЕСА_1 , дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , внучка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , внучка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Таким чином на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 не проживала зі спадкодавцем та звернулася з заявою про прийняття спадщини лише 04.12.2023.

Доказів визначення ОСОБА_3 додаткового строку, достатнього для подання нею заяви про прийняття спадщини, судом надано не було.

А тому спадкування після смерті ОСОБА_4 здійснюється за законом.

Згідно договору дарування від 13.04.1976 ОСОБА_4 та ОСОБА_1 прийняли в дар належний ОСОБА_9 жилий будинок і хлів, який належав дарителю на підставі свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах УРСР, виданого виконкомом Пустомитівської районної Ради депутатів трудящих 28.01.1971 за №42 та довідки, виданої виконкомом Семенівської сільської Ради депутатів трудящих Пустомитівського району, Львівської області 05.04.1976 за №111.

Таким чином на момент відкриття спадщини, ОСОБА_4 належала житлового будинку та господарських споруд за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого 06.09.1969 в с.Семенівка, Пустомитівського району Львівської області, ОСОБА_10 перебувала у шлюбі з ОСОБА_4 з 06.09.1969.

Батьками ОСОБА_11 були ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим Семенівською сільською Радою Пустомитівського району Львівської області 12.04.1991 та свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 , виданим Семенівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області 16.05.2013.

Батьками ОСОБА_12 були ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 , виданим Семенівською сільською Радою Пустомитівського району Львівської області 28.05.1979 та свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_6 , виданим Семенівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області 17.07.1999.

До кола спадкоємців першої черги спадкування після смерті ОСОБА_4 згідно ст. 1261 ЦК України, увійшли ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Як встановлено судом на час відкриття спадщини ОСОБА_4 з ним проживали ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Як спадкоємці першої черги після смерті ОСОБА_4 позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 прийняли спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживали із спадкодавцем та протягом шести місяців після відкриття спадщини не заявили про відмову від спадщини, а отже, згідно ч.ч. 3, 4 статті 1268 ЦК України, вважаються такими, що прийняли спадщину.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Виходячи з засад диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За вказаних вище обставин, беручи до уваги те, що позивачі, як спадкоємці першої черги за законом прийняли спадщину, претендують на спадкове майно, однак не можуть оформити право власності на нього; те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, а обставини склалися так, що в іншому, крім судового порядку, позивачі не мають можливості реалізувати своє право на спадщину, те, що визнання права власності за позивачами на спірне майно не порушить прав відповідача, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Оскільки позивачі не наполягають на стягненні з відповідача понесених ними судових витрат, судові витрати слід покласти на позивачів.

На підставі ст. ст. 321, 392, 1216-1218, 1258, 1261, 1268, 1270 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 247, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності, - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , по 1/4 частці права власності на житловий будинок та господарські будівлі, загальною площею 87,6 м.кв., житловою площею 62,6 м.кв., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та належали ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивачі: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_7 , АДРЕСА_2 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_8 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_9 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя Д.А. Кукса