ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Соловей Г.В.,

з участю секретаря Гапонюк І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Фастів Київської області заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі № 381/394/25 від 27.03.2025 року,-

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27.03.2025 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» заборгованість за Кредитним договором № С16.185.74088 від 14.08.2017 року в розмірі 24766,97 грн, що складається з: заборгованість за основним боргом 9933,48 грн, заборгованість за відсотками 14833,49 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн.

28.04.2025 року заявник ОСОБА_1 звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з заявою про перегляд заочного рішення посилаючись на те, що його мобілізовано до лав Збройних Сил України та з 01.09.2024 він проходжу військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та виконує завдання в районі ведення бойових дій. З огляду на проходження військової служби з поважних причин не мав можливості подати до суду відзив на позовну заяву та докази на його обґрунтування. Разом з тим, вважає, що його заперечення проти позову, мають істотне значення для правильного вирішення справи, оскільки як вбачається із наданої позивачем виписки банк незважаючи на припинення договору страхування після 14.08.2018 продовжував незаконно сплачувати за рахунок кредитних коштів страхові платежі на користь страхової компанії. Сума незаконно утриманих з нього коштів в якості страхових платежів складає 2333,57 грн. Відтак сума заборгованості за кредитом та процентами підлягає зменшенню на 2333,57 грн. Крім того, ні кредитний договір, ні паспорт споживчого кредиту до нього не містять умов про сплату ним комісії на користь банку за будь-які його послуги. Відтак, стягнення з комісії є незаконним, а тому сума заборгованості за кредитом та процентами підлягає зменшенню на суму незаконно стягнутої з нього комісії - 878,00 грн. Крім того, у відповідності до умов кредитного договору банк мав право нараховувати та стягувати з нього проценти у розмірі 48% річних протягом строку дії кредитного договору, - з 14.08.2017 по 13.08.2018. Після цієї дати банк мав право на отримання від процентів згідно ст. 625 ЦК України, тобто у розмірі 3% річних. В той же час як вбачається із наданої виписки після 13.08.2018 проценти стягувалися з нього, виходячи з ставки 48% річних. Сума стягнутих процентів з розрахунку 48% річних за період після 13.08.2018 складає 5596,56 грн. Таким чином заборгованість за кредитом підлягає зменшенню, щонайменше на 5246,77 грн. При цьому просить зауважити, що останнього разу кошти з карти у сумі 1500,00 грн. ним знімалися 28.11.2018. Після цієї дати карту було поповнено на суму 6691,10 грн. (останнє поповнення 26.11.2019). Таким чином наявність у нього боргу за кредитом та процентами є сумнівним, а тим більше у заявленій позивачем сумі.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29.04.2025 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.

В судове засідання заявник не з`явився, заяв, клопотань щодо розгляду справи до суду не надійшло.

Інші учасники справи до суду не з`явилися, клопотань, заяв до суду не надходило.

Дослідивши письмові матеріали заяви, матеріали цивільної справи в рамках якої було прийнято заочне рішення, оцінивши надані докази, суд приходить до наступного.

При розгляді справи судом встановлено, що заочним рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27.03.2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» заборгованість за Кредитним договором № С16.185.74088 від 14.08.2017 року в розмірі 24766,97 грн, що складається з: заборгованість за основним боргом 9933,48 грн, заборгованість за відсотками 14833,49 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Відповідно до ч 3, 4 ст.284 ЦПК України учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 285 ЦПК України, у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання та (або) неповідомлення їх суду, а також причин неподання відзиву, і докази про це.

Поважними причинами неявки можуть бути хвороба, тривале відрядження, інші обставини, що об`єктивно перешкоджають явці до судового засідання, які, безумовно, повинні бути підтверджені документально відповідними доказами, тобто, повинні додаватися до заяви про перегляд заочного рішення. Крім того, відповідач має подати документи, що свідчать про неможливість повідомити суд про причини неявки у судове засідання.

У відповідності до ч. 3 ст. 287 ЦПК України, суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення залишити заяву без задоволення або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Відповідач в заяві про перегляд заочного рішення стверджує, що він у зв`язку з проходженням військової служби не мав можливості подати до суду відзив на позовну заяву та докази на його обґрунтування, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

При вивчені письмових матеріалів судом встановлено, що 23.01.2025 року до Фастівського міськрайонного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На запит суду, Виконавчий комітет Фастівської міської ради Київської області надав відповідь щодо місця реєстрації гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в якій зазначено, що останній зареєстрований з 16.06.2004 року по теперішній час, за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03.02.2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання та призначено судове засідання на 28.02.2025 року.

Так, 06.02.2025 року на зареєстровану адресу відповідача, була направлена судова повістка на засідання, призначене на 28.02.2025 року та копія ухвали про відкриття провадження від 03.02.2025 року. Вказане поштове відправлення повернулось на адресу суду 10.02.2025 року з відміткою «адресат відсутній за вказано адресою».

В подальшому, про дату наступного судового засідання, призначеного на 27.03.2025 року, відповідач повідомлявся шляхом направлення поштового відправлення на адресу реєстрації, яке повернулось на адресу суду 10.03.2025 року з відміткою «адресат відсутній за вказано адресою».

Відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України визначено, що у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Враховуючи вищезазначене, сповіщення відповідача про дату, час та місце судового розгляду, здійснювалось шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання відповідача, в порядку передбаченому ст.128 ЦПК України.

Таким чином, судові повістки, а також усі процесуальні документи були відправлені відповідачу відповідно до вимог чинного законодавства за місцем його реєстрації, зазначеної у довідці ВК Фастівської міської ради Київської області від 03.02.2025 року, отриманої Фастівським міськрайонним судом Київської області, в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України, а також самим ОСОБА_1 у поданій заяві про перегляд заочного рішення.

При цьому, суд враховує правові позиції, викладені у постанові Великої палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.03.2021 у справі №911/3142/19, згідно з якими направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважити повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а отже, здійснення судом всіх можливих спроб для повідомлення позивача про наявність відповідного позову до нього.

Викладене свідчить про те, що суд виконав покладений на нього обов`язок повідомити учасників про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі - Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка є стороною по справі, бути присутньою на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі ст. 6 ЄСПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Принцип добросовісності передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. Добросовісність при реалізації прав і повноважень втілюється у неприпустимості зловживання правом, яку зазвичай виводять із конституційних положень, згідно з якими здійснення прав та свобод людини не повинне порушувати права та свободи інших осіб.

Відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про виклик відповідача на розгляд справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором на 10.30 год. 27.03.2025 року було розміщене на офіційному веб-сайті судової влади України.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзиву на позовну заяву з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто, за змістом вказаних положень чинного законодавства, скасування заочного рішення суду можливе за двох умов, однією з яких є поважність причини неявки в судове засідання, про які відповідач не зміг завчасно повідомити.

Водночас, з`ясування причин неявки не може бути підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідач має вказати докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

Натомість, заявником не наведено суду доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи та які не було враховано судом. Доводи відповідача щодо сумнівності боргу за кредитним договором ґрунтуються виключно на переоцінці доказів та припущеннях, відповідачем не повідомлено суду істотних обставин, які мають значення для вірного вирішення справи.

Непогодження заявника зі змістом рішення суду не береться до уваги судом, як підстава для задоволення заяви про перегляд заочного рішення. Встановлення факту правильного чи неправильного застосування судом першої інстанції матеріальних чи процесуальних норм при вирішенні справи належить до компетенції судів апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст.287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що підстави для скасування заочного рішення суду відсутні, заявник у встановленому законом порядку повідомлялася про час та місце розгляду справи, а також, ним не надано доказів, які мають значення для справи та можуть привести до ухвалення іншого рішення, протилежного заочному, а тому заява про перегляд заочного рішення задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 4 ст.287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Керуючись ст.280-289 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі № 381/394/25 від 27.03.2025 року залишити без задоволення.

Ухвала в порядку ст.353 ЦПК України оскарженню не підлягає.

Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом, шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Головуючий суддя Г.В. Соловей