Рішення

Іменем України

24 березня 2025 року м. Теребовля Теребовлянський районний суд в складі:

головуючого судді Малярчук В.В.

при секретарі Зіньковській Н.Д.

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду місті Теребовля цивільну справу за позовом Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області до ОСОБА_1 про примусове припинення права власності на земельної ділянки шляхом її конфіскації,

встановив:

Начальник Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про примусове припинення права власності на земельні ділянки шляхом її конфіскації.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спеціалістами Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління на підставі даних Державного земельного кадастру з`ясовано, що 11.11.2009 до Державного земельного кадастру внесено відомості про земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства площею 0,3695 га за кадастровим номером :02:001:0088, площею 0,1015 га за кадастровим номером :02:001.0089, площею 0,1654 га за кадастровим номером :02:001:0090 та площею 0,3225 га за кадастровим номером :02:001:0091, які розташовані в селі Дворіччя Теребовлянського району Микулинецької територіальної громади Тернопільського району Тернопільської області, що підтверджується витягами з Державного земельного кадастру від 18.12.2024.

Крім того, встановлено, що відповідно до свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 12.08.2021, зареєстрованих в реєстрі за № 1066, № 1063, № 1064, № 1065 ОСОБА_1 успадкував земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,3695 га за кадастровим номером :02:001:0088, площею 0,1015 га за кадастровим номером :02:001:0089, площею 0,1654 га за кадастровим номером :02:001:0090 та площею 0,3225 га за кадастровим номером :02:001:0091, які розташовані в селі Дворіччя Теребовлянського району Микулинецької територіальної громади Тернопільського району Тернопільської області.

У вказаних свідоцтвах про право на спадщину за заповітом зазначено відомості про те, що ОСОБА_1 є громадянином російської федерації та зареєстрований в АДРЕСА_1 . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 16.12.2024 за ОСОБА_2 , який є громадянином російської федерації, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав, 12.08.2021 зареєстровано право власності на земельні ділянки площею 0,3695 га за кадастровим номером :02:001:0088, площею 0,1015 га за кадастровим номером :02:001:0089, площею 0,1654 га за кадастровим номером :02:001:0090 та площею 0,3225 га за кадастровим номером :02:001:0091. У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться копії договорів купівлі-продажу земельних ділянок, відповідно до змісту яких особою, від імені ОСОБА_1 19.10.2021 відчужено земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які належали ОСОБА_1 на підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 12.08.2021, тобто були успадковані ним поряд із земельним ділянками щодо яких заявляється даний позов. Таким чином ОСОБА_1 володів інформацією щодо необхідності відчуження ним, як іноземним громадянином, земельних ділянок сільськогосподарського призначення, мав достатньо часу, засобів для реалізації та виконання свого обов`язку, однак у встановлений законом строк зазначені у позовній заяві земельні ділянки сільськогосподарського призначення не відчужив, що порушує вимоги земельного законодавства. Враховуючи те, що отримані ОСОБА_1 у власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення ним добровільно не відчужені упродовж встановленого законодавством України річного строку, то такі земельні ділянки підлягають конфіскації за рішенням суду.

Ухвалою судді від 03.01.2025 року по справі відкрито провадження та ухвалено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

25.02.2025 року на адресу суду через систему "Електронний суд" від Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, надійшла заява по справі, в якій зазначено, що Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області, підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить позов задоволити.

Відповідач, повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання належним чином, у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, відзив на позов не надіслав.

08.01.2025 року та 25.02.2025 року судом було опубліковано на сайті Теребовлянського районного суду оголошення про виклики ОСОБА_1 до суду, таким чином повідомлено про розгляд справи за позовом Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області до ОСОБА_1 про примусове припинення права власності на земельної ділянки шляхом її конфіскації.

Суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, ухваливши на підставі вимог ст.280 ЦПК України заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що за громадянином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), 12.08.2021 року зареєстровано право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення, для ведення особистого селянського господарства, з кадастровими номерами :02:001:0088, площею 0,3695 га, :02:001:0089, площею 0,1015 га, :02:001:0090, площею 0,1654 га,:02:001:0091, площею 0,3225 га, у с. Дворіччя.

Крім того, встановлено, що підставою для державної реєстрації були свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12.08.2021, зареєстровані в реєстрі за № 1066, № 1063, № 1064, № 1065.

Згідно вказаних свідоцтв ОСОБА_1 успадкував земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,3695 га за кадастровим номером :02:001:0088, площею 0,1015 га за кадастровим номером :02:001:0089, площею 0,1654 га за кадастровим номером :02:001:0090 та площею 0,3225 га за кадастровим номером :02:001:0091, які розташовані в селі Дворіччя Теребовлянського району Микулинецької територіальної громади Тернопільського району Тернопільської області.

У вище вказаних свідоцтвах про право на спадщину за заповітом зазначено відомості про те, що ОСОБА_1 є громадянином російської федерації та зареєстрований в АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 16.12.2024 за ОСОБА_2 , який є громадянином російської федерації, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав, 12.08.2021 зареєстровано право власності на земельні ділянки площею 0,3695 га за кадастровим номером :02:001:0088, площею 0,1015 га за кадастровим номером :02:001:0089, площею 0,1654 га за кадастровим номером :02:001:0090 та площею 0,3225 га за кадастровим номером :02:001:0091.

У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться копії договорів купівлі-продажу земельних ділянок, відповідно до змісту яких особою, від імені ОСОБА_1 19.10.2021 відчужено земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які належали ОСОБА_1 на підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 12.08.2021, тобто були успадковані ним поряд із земельним ділянками щодо яких заявляється даний позов. Таким чином ОСОБА_1 володів інформацією щодо необхідності відчуження ним, як іноземним громадянином, земельних ділянок сільськогосподарського призначення, мав достатньо часу, засобів для реалізації та виконання свого обов`язку, однак у встановлений законом строк зазначені у позовній заяві земельні ділянки сільськогосподарського призначення не відчужив, що порушує вимоги земельного законодавства.

Громадянин російської федерації ОСОБА_1 12.08.2021 року отримав вказані земельні ділянки сільськогосподарського призначення у приватну власність, однак на теперішній час її не відчужив, проте був зобов`язаний відчужити не пізніше річного строку.

Відповідно до витягів з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 18.12.2024 року земельні ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами :02:001:0088 вартість становить 14274,88 гривень, :02:001:0089 вартість становить 3242,40 гривень, :02:001:0090 вартість становить 5283 гривень 67 коп. :02:001:0091 вартість становить 10302 гривень 19 коп.

Згідно договорів купівлі - продажу від 19.10.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1418, №1417, №1420, 1419 ОСОБА_1 продав та передав земельні ділянки сільськогосподарського призначення, для ведення особистого селянського господарства, з кадастровими номерами :01:001:0008 площею 2,3260 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва,:01:001:0215 площею 2,4882 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, :01:001:0527 площею 0,9233 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, :01:001:0528 площею 0,9233 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва покупцю ОСОБА_3 .

Враховуючи те, що отримані ОСОБА_1 у власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення за кадастровими намерами :02:001:0088, :02:001:0089, :02:001:0090, :02:001:0091 станом на 02.01.2025 року зареєстровані та добровільно не відчужені триваліше ніж упродовж встановленого законодавством України річного строку, то така земельна ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 145 ЗК України якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду.

Статті 13, 14 Конституції України визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави.

Особливості правових підстав набуття та припинення права власності на об`єкти нерухомого майна іноземцями встановлені нормами розділу V Закону України «Про міжнародне приватне право», положеннями Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України «Про міжнародне приватне право» право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з ч. 1 ст. 39 вказаного Закону виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Таким чином, враховуючи, що спірні земельні ділянки, які належать до нерухомого майна, знаходиться на території України, на них поширюється дія законодавства України.

Згідно зі ст. 19 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення віднесено до категорії особливо цінних.

Відповідно до ч. 5 ст. 22 Земельного кодексу України визначено, що землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам.

Ч.ч. 3, 4 ст. 81 Земельного кодексу України визначено, що іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі прийняття спадщини. Землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.

В силу вимог ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації таких прав.

Відповідно до п. «е» ч. 1 ст. 140 Земельного кодексу України однією з підстав примусового припинення права власності на земельну ділянку є не відчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно п. «в» ч. 1 ст. 143 Земельного кодексу України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки.

Пунктом 10 ч. 1 ст. 346 Цивільного кодексу України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності.

Згідно ст. 356 Цивільного кодексу України, до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом.

Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом.

Частиною 5 ст. 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною 1 «Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15 Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади який реалізує державну політику у сфері державного нагляду (контролю) зокрема, в агропромисловому комплексі в частині дотримання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Таким чином, враховуючи зазначені положення законодавства саме Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області є уповноваженим органом щодо здійснення державного нагляду (контролю) в частині дотримання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності та в даному випадку, з урахуванням ч. ч. 2, 4 ст. 145 Земельного кодексу України, звернення до суду із позовом про конфіскацію земельної ділянки.

Враховуючи, що ОСОБА_1 будучи іноземним громадянином, упродовж року після набуття права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення (з 12.08.2021 року по даний час) не відчужив їх, суд вважає, що наявні достатні підстави для конфіскації спірної земельної ділянки у власність держави.

Обраний Головним управлінням Держгеокадастром у Тернопільській області спосіб захисту порушеного права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яку відповідач незаконно використовує, на думку суду, є ефективним та належним способом захисту порушених прав держави в особі Головного управління Держгеокадастру У Тернопільській області, як уповноваженого органу на здійснення функцій держави щодо конфіскації у власність держави земельних ділянок сільськогосподарського призначення.

Згідно положення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 18 вересня 2013 року (справа № 6-92 цс 13) зазначено, що основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції», від 11 березня 2003 року «Новоселецький проти України», від 1 червня 2006 року «Федоренко проти України»), Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі ст. 1. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.

З огляду на характер спірних правовідносин не вбачається невідповідності заходу втручання держави в право власності ОСОБА_1 критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, так і порушення принципу пропорційності, котрі сформовані у сталій практиці ЄСПЛ.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає позов Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 247, 263-265, 280, 354 ЦПК України, ст. 3, 14, 41 Конституції України, ст.ст. 346, 356 ЦК України, ст. 19, 22, 81, 125, 140, 143 ЗК України, суд, -

ухвалив:

Позов Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області до ОСОБА_1 про примусове припинення права власності на земельної ділянки шляхом її конфіскації - задовольнити.

Конфіскувати у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області земельні ділянки, які належить ОСОБА_1 , (адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) із кадастровим номером :02:001:0088, площею 0,3695 га, :02:001:0089, площею 0,1015 га, :02:001:0090, площею 0,1654 га, :02:001:0091, площею 0,3225 га, шляхом їх конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області.

Стягнути з ОСОБА_1 , (адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), судовий збір, сплачений за подання до суду позовної заяви в сумі 3028 гривень, в користь Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

На рішення позивачем може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів до Тернопільського апеляційного суду.

Суддя В.В. Малярчук