Справа № 463/1363/24
Провадження № 2/463/581/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 року Личаківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді: Стрепка Н.Л.,

з участю секретаря судових засідань: Онишкевича О.І.,

представника позивача Карасюк М.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та неустойки, -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 на користь Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради заборгованості з орендної плати та неустойки в розмірі подвійної плати за користування приміщенням за договором оренди №7834 від 24 липня 2000 року в сумі 31578,25 гривень. Судові витрати просить покласти на відповідача.

Позов мотивує тим, що 24 липня 2000 року між Управлінням ресурсів, правонаступником якого є Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, та ОСОБА_1 укладено договір оренди нежитлових приміщень №7834, згідно з яким позивач здав, а відповідач прийняв в користування нежитлові приміщення напівпідвалу загальною площею 35,6 м2, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з п. 2 договору приміщення використовувалось під офіс приватної юридичної консультації. Договір було укладено на термін до 24 липня 2003 року, але такий неодноразово пролонговувався. 11 травня 2023 року Личаківським районним судом м. Львова прийнято рішення у справі №463/993/19 за позовом Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради до ОСОБА_1 про зобов`язання звільнити нежитлові приміщення та стягнення заборгованості за оренду майна, яким позов задоволено частково: зобов`язано ОСОБА_1 звільнити нежитлові приміщення напівпідвалу за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 35,6 кв.м.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради заборгованість у сумі 23164,66 гривень. Постановою Львівського апеляційного суду від 17 жовтня 2023 року апеляційну скаргу Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради задоволено повністю та прийнято нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 63557,56 гривень заборгованості за період з 1 березня 2016 року до 31 грудня 2020 року, в частині зобов`язання звільнити нежитлові приміщення рішення залишено без змін. При розгляді справи №463/993/19 було встановлено, що заборгованість з березня 2016 року по грудень 2020 року складала 63557,56 гривень, при цьому, судами встановлено, що строк дії договору оренди закінчився 24 липня 2021 року. Вказує, що враховуючи те, що нерухоме майно, яке було предметом даного договору оренди належить до комунальної власності територіальної громади м. Львова, на правовідносини з його володіння, користування і розпорядження поширюється дія Закону України «Про оренду державного та комунального майна». Звертає увагу на те, що відповідно до акту державного виконавця від 1 лютого 2024 року у ВП №73708080 нежитлове приміщення напівпідвалу загальною площею 35,6 м2 звільнено, рішення суду виконано. Вважає, що у зв`язку з припиненням договору у позивача виникло право на нарахування неустойки, починаючи з 25 липня 2021 року. Зазначає, що загальну суму заборгованості контрагента ОСОБА_1 перед Управлінням комунальної власності ДЕР ЛМР станом на 7 лютого 2024 року в розмірі 71256,03 гривень, з якої до стягнення підлягає 31578,25 гривень. Управління комунальної власності виходило з того, що 4 липня 2023 року та 9 січня 2024 року на виконання рішення Личаківського районного суду м. Львова у справі №463/993/19 від 11 травня 2023 року відповідачем було сплачено 23164,7 гривень та 715,08 гривень. Однак, зважаючи на те, що постановою Львівського апеляційного суду від 17 жовтня 2023 року до стягнення підлягала сума в розмірі 63557,56 гривень, Управління комунальної власності в графі «борг на початок місяця 1 січня 2021 року» відобразило також різницю в розмірі 39677,78 гривень, яка підлягає до стягнення у справі №463/993/19, однак ще не сплачена відповідачем. Окрім того, при формуванні довідки про заборгованість Управлінням комунальної власності ДЕР ЛМР були враховані ухвали Львівської міської ради: №6464 від 28 квітня 2020 року «Про заходи підтримки суб`єктів підприємницької діяльності на період дії карантину»; №121 від 25 лютого 2021 року «Про внесення змін до ухвали міської ради від 28 квітня 2020 року №6464 «Про заходи підтримки суб`єктів підприємницької діяльності на період дії карантину»; №2239 «Про окремі питання управління комунальним майном у зв`язку із введенням воєнного стану» від 18 серпня 2022 року, відповідно до яких нарахування за період з 17 березня 2020 року до 28 лютого 2021 року було призупинено та, в подальшому, відновлено з 1 березня 2021 року. Також у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні, Львівською міською радою було прийнято ухвалу №2239 «Про окремі питання управління комунальним майном у зв`язку із введенням воєнного стану» від 18 серпня 2022 року, відповідно до якої за період з 24 лютого 2022 року управлінням комунальної власності пеня не нараховується, за винятком певної категорії орендарів. Таким чином, сума яка підлягає до стягнення за даним позовом становить 31578,25 гривень та складає заборгованість зі сплати орендної плати та неустойки за договором оренди №7834 від 24 липня 2000 року за період з 1 січня 2021 року до 23 лютого 2022 року. Вказує, що в результаті несплати відповідачем орендної плати за вказаним договором, Управління комунальної власності недоотримало значні кошти, та продовжує їх втрачати через знецінення, а тому Управління комунальної власності вважає за необхідне заявити ОСОБА_1 позовну вимогу про стягнення заборгованості зі сплати орендної плати та неустойки у розмірі подвійної плати за користування приміщенням за договором.

Матеріали позову надійшли до Личаківського районного суду м. Львова 20 лютого 2024 року, автоматизованою системою документообігу суду для розгляду таких було визначено суддю Стрепка Н.Л.

Ухвалою суду від 18 березня 2024 року позов прийнято до розгляду та відкрити провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання з повідомленням (викликом) осіб

В судовому засіданні 15 квітня 2024 року розгляд справи було відкладено у зв`язку з неявкою у таке учасників справи та відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи.

В наступному судовому засіданні 22 травня 2024 року було оголошено перерву для надання відповідачу можливості подати відзив.

12 червня 2024 року відповідач ОСОБА_1 подав до суду відзив на позовну заяву, згідно з яким у задоволені позовних вимог просить відмовити у зв`язку з безпідставністю та недоведеністю таких.

Вказує, що хоч позивач в своїй позовній заяві покликається на те, що він є правонаступником Управління ресурсів департаменту економічної політики та ресурсів Львівської міської ради, однак жодного підтверджуючого документу про правонаступництво не додав, також вказує, що договір оренди неодноразово пролонгувався не додавши жодного доказу про це. При цьому стверджує, що термін дії договору оренди закінчився 24 липня 2005 року. Звертає увагу на те, що у відповідь на його заяву Управління комунального майна від 21 квітня 2005 року №12-1134, в якій він звертався з проханням включити вказане приміщення в категорію приміщень, що підлягали на той час приватизації шляхом викупу, йому було відмовлено в проханні. Стверджує, що в грудні 2005 року на вимогу начальника ЖЕКу 502 дане приміщення було ним звільнено. Вказує, що позивач не надав жодних доказів що він користувався цим приміщенням після закінчення договору оренди. Зазначає, що в період з травня 2021 року по жовтень 2021 року він разом з дружиною ОСОБА_2 перебував на лікуванні в нейрохірургічному відділені лікарні швидкої допомоги м. Львова та ІНФОРМАЦІЯ_1 його дружина померла. В цей період він адвокатською діяльністю не займався у зв`язку з сімейними обставинами, а відтак не міг користуватись вказаним напівпідвальним приміщенням. Стверджує, що ніколи не займався підприємницькою діяльністю і підприємцем не був, а також не займався господарською діяльністю, займався згідно з свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю №255 від 21 січня 1994 року професійного діяльністю, а саме адвокатурою.

В наступному судовому засіданні 12 вересня 2024 року розгляд справи було відкладено у зв`язку з неявкою у таке учасників справи.

Протокольними ухвалами судового засідання 3 жовтня 2024 року було вирішено витребувати в Личаківського ВДВС у м. Львові ЗМРУ МЮ матеріали ВП №73708080, а також допитати у якості свідка державного виконавця Демчука С.В.

30 жовтня 2025 року на адресу суду з Личаківського ВДВС у м. Львові ЗМРУ МЮ надійшли витребувані матеріали.

В судовому засіданні 4 листопада 2024 року встановлено порядок дослідження доказів та оголошено перерву у зв`язку з необхідністю виклику свідка.

В судовому засіданні 25 листопада 2024 року було допитано у якості свідка державного виконавця Личаківського ВДВС у м. Львові ЗМРУ МЮ Демчука С.В., який повідомив, що у нього на виконанні перебував виконавчий лист №463/993/19, виданий Личаківським районним судом м. Львова 11 грудня 2023 року про зобов`язання ОСОБА_1 звільнити нежитлові приміщення напівпідвалу за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 35,6 м.кв., 3 січня 2024 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та 19 січня 2024 року скеровано ОСОБА_1 вимогу про необхідність з`явитись та повідомим про результати виконання рішення. Вказав, що 1 лютого 2024 року він разом з представником Управління комунальної власності Львівської міської ради був за адресою, вказаною в рішенні суду, відповідач не був присутній, вказані приміщення були пусті, ключ знаходився в балансоутримувача, а тому ним було складено акт, яким зафіксовано виконання рішення суду та в подальшому 15 лютого 2024 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Також на запитання відповідача вказав, що ним було помилково невірно вказано по-батькові останнього в акті.

Протокольною ухвалою судового засідання 25 листопада 2024 року зобов`язано позивача надати документи, які підтверджують право власності на спірне майно, та у зв`язку з цим оголошено перерву.

28 листопада 2024 року представник позивача Карасюк М.В., яка діє в порядку самопредставництва юридичної особи на підставі виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб-підприємців та громадських формувань, подала до суду письмові пояснення, разом з якими надала ряд документів щодо права власності на спірне нежитлове приміщення.

Вказує, що інформація про перебування у комунальній власності Львівської міської територіальної громади (в особі Львівської міської ради) нежитлових приміщень напівпідвалу під інд. 3-1, 3-2, 3-3, 3-4, 3-5, загальною площею 35,6 кв. м. за адресою: м. Львів, вул. Тарнавського М, генерала, буд. 28 відображена в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), яка ніким не оскаржена і не скасована.

Щодо повноважень Управління комунальної власності виступати орендодавцем спірного майна посилається на положення ухвали Львівською міською радою №1081 від 8 липня 2021 року «Про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради», якою затверджено «Положення про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради», Загальних положень щодо оренди майна Львівської міської територіальної громади, затверджених ухвалою Львівської міської ради №591 від 22 квітня 2021 року, Положення про управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради №856 від 1 жовтня 2021 року, Положення про управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, затвердженого рішенням №161 від 31 січня 2024 року, та Положення про управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради №484 від 29 березня 2024 року, та зазначає, що з врахуванням таких Управління комунальної власності ДЕР ЛМР, як орендодавець і сторона договору оренди, є належним позивачем у справі.

В судовому засіданні 16 грудня 2024 року розгляд справи було відкладено у зв`язку з неявкою у таке учасників справи.

Наступне судове засідання 13 лютого 2025 року не відбулось у зв`язку з зайнятістю головуючого судді як слідчого судді у розгляді невідкладних клопотань про застосування запобіжних заходів у виді тримання під вартою, розгляд справи призначено на 24 березня 2025 року.

Водночас судове засідання 24 березня 2025 року також не відбулось у зв`язку з зайнятістю головуючого судді у розгляді кримінальної справи.

В судовому засіданні 15 травня 2025 року представник позивача Карасюк М.В., яка діє в порядку самопредставництва юридичної особи на підставі виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб-підприємців та громадських формувань, позов підтримала, пояснення надала аналогічні, викладеним у позовній заяві, вважала за можливе завершити розгляд справи та просила задовольнити позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_1 у вказаному судовому засіданні проти позову заперечив, пояснення надав аналогічні викладеним у відзиві, також вважав за можливе завершити розгляд справи, в задоволенні позову просив відмовити. Стверджує, що повернув спірне приміщення ще в грудні 2005 року, віддавши ключі начальнику ЖЕКу, однак доказів на підтвердження даної обставини не може надати.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд приходить до наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

При цьому у відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, однак перелік таких не є вичерпним, оскільки абзацом дванадцятим даної частини статті Кодексу встановлено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Судовим розглядом встановлено, що згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 25 листопада 2024 року нежитлові приміщення напівпідвалу під інд. 3-1, 3-2, 3-3, 3-4, 3-5, загальною площею 35,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, належать на праві власності територіальній громаді в особі Львівської міської ради.

Рішенням засідання комісії з питань розподілу нежитлових приміщень від 29 жовтня 1999 року, оформленим витягом з протоколу №23, ОСОБА_1 було надано в оренду нежитлові підвальні приміщення №№ 3-1, 3-2, 3-3, 3-4, 3-5, загальною площею 35,6 кв.м. у буд. АДРЕСА_1 адвокату Кулику М.М. для використання від офіс приватної юридичної консультації терміном на 3 роки (а.с. 56).

24 липня 2000 року між Управлінням ресурсів та адвокатом Куликом М.М. було укладено договір оренди нежитлових приміщень №7834, згідно з яким позивач здав, а відповідач прийняв в користування нежитлові приміщення напівпідвалу загальною площею 35,6 м2, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , терміном на три роки (а.с. 4-7).

Згідно з п. 2 договору призначення приміщень офіс приватної юридичної консультації.

Пунктами 3, 5 договору було визначено порядок розрахунку орендної плати та п. 6 договору встановлено, що орендна плата сплачується орендарем на рахунок орендодавця не пізніше 10 числа місяця за попередній місяць. При цьому пунктом 15.1 договору оренди визначено обов`язок орендаря сплачувати орендну плату своєчасно і в повному обсязі.

Відповідно до п. 15.6 договору при припиненні або розірванні договору орендар повинен був повернути орендодавцю протягом 15-ти днів звільнений об`єкт оренди по акту приймання-передачі нежитлових приміщень ЖЕКу в належному санітарно-технічному стані, обумовленому договором оренди.

Як вбачається з листа Управління комунального майна Львівської міської ради №12-1134 від 21 квітня 2005 року, ОСОБА_1 звертався до такого з заявою про включення орендованого майна на АДРЕСА_1 , до переліку об`єктів, що підлягають приватизації, однак йому було повідомлено, що проект ухвали «Про приватизацію об`єкта комунальної власності на АДРЕСА_1 » був включений в порядок пленарного засідання 14-ї сесії Львівської міської ради 4-го скликання 7 квітня 2005 року та при розгляді на сесії міської ради дана ухвала була відхилена (а.с. 57).

Рішенням Личаківського районного суду від 28 листопада 2005 року у справі №2-2018/05 було частково задоволено позов прокурора в інтересах держави в особі Управління комунального майна Львівської міської ради до ОСОБА_1 про виселення із приміщення та стягнення неустойки (а/с 60-61), однак ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 20 листопада 2006 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Личаківського районного суду від 28 листопада 2005 року скасовано, а позов прокурора Галицького району м. Львова залишено без розгляду (а.с. 59).

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 11 травня 2023 року у справі №463/993/19, провадження №2/463/33/23, частково задоволено позов Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради до ОСОБА_1 про зобов`язання звільнити нежитлові приміщення та стягнення заборгованості за оренду майна; зобов`язано ОСОБА_1 звільнити нежитлові приміщення напівпідвалу за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 35.6 м.кв.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради заборгованість у сумі 23164,66 гривень; в решті в задоволенні позову відмовлено за безпідставністю (а/с 67-70; https://reyestr.court.gov.ua/Review/111225624).

Постановою Львівського апеляційного суду від 17 жовтня 2023 року у вказаній справі апеляційну скаргу Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради задоволено та змінено рішення Личаківського районного суду м. Львова від 11 травня 2023 року в частині стягнення заборгованості з орендної плати; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради заборгованість з орендної плати у сумі 63557,56 гривень; у решті рішення залишено без змін; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради судовий збір на загальну суму 3731,5 гривень (а/с 71-78; https://reyestr.court.gov.ua/Review/114307210).

При цьому вказаним вище рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 11 травня 2023 року встановлено, що 24 липня 2000 року між Управлінням ресурсів, правонаступником якого є Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради та ОСОБА_1 , укладено договір оренди нежитлових приміщень №7834, згідно з яким позивач здав, а відповідач прийняв в користування нежитлові приміщення напівпідвалу загальною площею 35,6 м2, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Договір укладено на термін до 24 липня 2003 року, але неодноразово пролонговувався.

При укладенні договору орендарем взято на себе ряд зобов`язань, однак всупереч умовам укладеного договору та вимогам вищезазначених законодавчих актів, відповідач взяті на себе зобов`язання в повному обсязі не виконав.

Суд встановив, що строк дії договору оренди закінчився 24 липня 2021 року, у зв`язку із чим позивачем, не маючи на меті продовжувати договір оренди, було надіслано відповідачу повідомлення про припинення договору, що стверджувалось відповідними повідомленнями.

Із врахуванням положень ст. 257 ЦК України, а також заяви відповідача про застосування строку позовної давності, суд вважав, що слід стягнути заборгованість за період з березня 2016 року тобто за 3 роки до звернення з позовом в суд, а також заборгованість по 1 грудня 2020 року згідно з заявою про уточнення вимог.

Апеляційний суд в своїй постанові також звернув увагу на те, що в матеріалах справи був наявний акт приймання передачі від 24 липня 2000 року, згідно з яким ЖЕК 502 Личаківського району передав, а відповідач прийняв приміщення площею 35,6 м2, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначив, що з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 22 жовтня 2022 року нежитлові приміщення напівпідвалу площею 35,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 належать Львівській міській рада, форма власності комунальна.

Згідно з листом Управління комунальної власності №2302-вих-40691 від 17 травня 2021 року управління не відчужувало нежитлові приміщення площею 35,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційний суд підтвердив, що зважаючи на те, що договір оренди від 24 липня 2000 року укладався на термін до 24 липня 2003 року, однак у подальшому неодноразово пролонговувався, при цьому Управління комунальної власності реалізовуючи свої повноваження та діючи відповідно до вимог закону попередило орендаря про припинення договірних відносин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про зобов`язання ОСОБА_1 звільнити нежитлові приміщення напівпідвалу за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 35.6 м.кв.

Зазначив, що згідно з довідками Управління комунальної власності від 18 січня 2019 року №4-2302-231 та №4-2302-313 від 5 січня 2021 року відповідач не вносив орендну плату за користування об`єктом оренди, відтак ним було допущено заборгованість на загальну суму 144097,09 грн.

Колегія суддів також звернула увагу на те, що статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину та зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Вказала, що апеляційним судом не встановлено обставин за яких правомірність договору оренди нежитлових приміщень №7834 від 24 липня 2000 року, укладеного між Управлінням ресурсів, правонаступником якого є Управлінням комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради та ОСОБА_1 , у передбаченому законом порядку спростована. Таким чином, суд погодився з доводами позивача щодо того, що всупереч умовам укладеного договору та норм законодавства, відповідач не виконував взяті на себе зобов`язання належним чином.

При цьому відповідно до ч. 4 ст. 85 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

11 грудня 2023 року Личаківським районним судом м. Львова було видано Управлінню комунальної власності Львівської міської ради виконавчий лист на виконання рішення суду у справі №463/993/19, про зобов`язання ОСОБА_1 звільнити нежитлові приміщення напівпідвалу за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 35,6 м.кв. (а.с. 96).

12 грудня 2023 року Управління комунальної власності Львівської міської ради скерувало вказаний виконавчий лист до Личаківського ВДВС у м. Львові ЗМРУ МЮ (м. Львів) для виконання (а.с. 97).

Постановою державного виконавця Личаківського ВДВС у м. Львові ЗМРУ МЮ Демчука С.В. від 3 січня 2024 року було відкрито виконавче провадження №73708080 щодо примусового виконання виконавчого листа №463/993/19, виданого Личаківським районним судом м. Львова 11 грудня 2023 року (а.с. 95).

19 січня 2024 року державним виконавцем Личаківського ВДВС у м. Львові ЗМРУ МЮ Демчуком С.В. було скеровано ОСОБА_1 вимогу, якою повідомлено, що державним виконавцем призначено виконавчі дії, а саме зобов`язання Кулика М.М. звільнити нежитлові приміщення напівпідвалу за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 35,6 м.кв., та повідомлено про необхідність з`явитись 1 лютого 2024 року (а.с. 92).

1 лютого 2024 року державним виконавцем Личаківського ВДВС у м. Львові ЗМРУ МЮ Демчуком С.В. в присутності представника Управління комунальної власності Львівської міської ради Сулятицького П.І. було складено акт про те, що при виході за адресою вказаною у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_1 , нежитлове приміщення напівпідвалу загальною площею 35,6 м.кв., встановлено, що рішення суду виконане, приміщення звільнене, майно, яке підлягає опису, відсутнє, ключі знаходяться у балансоутримувача (а.с. 90).

Постановою державного виконавця Личаківського ВДВС у м. Львові ЗМРУ МЮ Демчука С.В. від 15 лютого 2024 року закінчено виконавче провадження №73708080 щодо примусового виконання виконавчого листа №463/993/19, виданого Личаківським районним судом м. Львова 11 грудня 2023 року, у зв`язку з тим, що в процесі проведення виконавчих дій встановлено, що рішення суду виконано (а.с. 85).

20 лютого 2024 року позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача про стягнення заборгованості зі сплати орендної плати та неустойки за договором оренди за період з 1 січня 2021 року до 23 лютого 2022 року, оскільки відповідач після ухвалення вказаних рішень продовжував не виконувати свої зобов`язання за договором та не повернув приміщення орендодавцю.

Щодо права позивача на звернення з даним позовом окрім наведеного вище слід зазначити, що згідно з пунктами 1, 4, 6 та 12 Глави 2.4. Розділу V. Положення про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради, затвердженого ухвалою Львівської міської ради від 8 липня 2021 року №1081 до повноважень управління комунальної власності департаменту економічного розвитку входить зокрема: здійснення управління майном, яке належить до власності Львівської міської територіальної громади, у визначених міською радою та виконавчим комітетом межах; виконання повноважень орендодавця, продавця, органу приватизації майна комунальної власності Львівської міської територіальної громади; надання в оренду комунального майна у порядку, встановленому міською радою; здійснення обліку орендних платежів та контролю за їх надходженням, у тому числі вжиття заходів для стягнення заборгованості з орендної плати, неустойки, штрафу, пені у встановленому порядку; організація та ведення претензійної і позовної роботи; представництво у встановленому законодавством порядку прав та інтересів управління у судах, інших органах під час розгляду правових питань і спорів, у яких приймає участь управління, забезпечення працівниками юридичного відділу участі управління у судових справах у порядку самопредставництва органів місцевого самоврядування.

Згідно з п. 2.3 Загальних положень щодо оренди майна Львівської міської територіальної громади, затверджених ухвалою Львівської міської ради №591 від 22 квітня 2021 року, єдиним орендодавцем майна Львівської міської територіальної громади (нежитлові приміщення, єдині майнові комплекси, будівлі) є Управління комунальної власності Львівської міської ради (https://www8.city-adm.lviv.ua/inTEAM/Uhvaly.nsf/(SearchForWeb)/1D94BB74D5D1894AC22586C40052AB7E?OpenDocument).

При цьому відповідно до Положення про Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради №856 від 1 жовтня 2021 року, чинного на момент звернення позивачем до суду з даною позовною заявою, Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради є виконавчим органом Львівської міської ради відповідно до ухвали міської ради від 4 лютого 2021 року №32 «Про затвердження структури виконавчих органів Львівської міської ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів», утвореним відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (п. 1.1), та відповідно до п. 2.1.1 положення основним завданням управління є: здійснення управління майном, яке належить до власності Львівської міської територіальної громади у визначених міською радою та виконавчим комітетом межах; виконання повноважень орендодавця, продавця, органу приватизації майна комунальної власності Львівської міської територіальної громади.

Аналогічні положення містяться також в Положеннях про управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, затверджених рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради №161 від 31 січня 2024 року, що діяло з 1 квітня 2024 року до 31 травня 2024 року, та рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради №484 від 29 березня 2024 року, чинного на даний час.

При цьому, як вже зазначалось вище, та обставина, що Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради в даних правовідносинах є правонаступником Управління ресурсів, яким було укладено 24 липня 2000 року договір оренди нежитлових приміщень з відповідачем ОСОБА_1 , вже була встановлена рішеннями судів, які набрали законної сили.

Судом не береться до уваги заперечення відповідача ОСОБА_1 щодо пролонгації договору після завершення строку, визначеного таким, а також його посилання на те, що спірне приміщення було повернуто ним в 2005 році, оскільки жодних доказів на підтвердження таких ним не надано, факт завершення строку дії договору оренди 24 липня 2021 року встановлено рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 11 травня 2023 року та підтверджено відповідною постановою Львівського апеляційного суду, а факт виконання рішення суду щодо зобов`язання ОСОБА_1 звільнити вказані нежитлові приміщення встановлено актом державного виконавця від 1 лютого 2024 року та такий підтверджується показами державного виконавця Личаківського ВДВС у м. Львові ЗМРУ МЮ Демчука С.В., яким здійснювалось примусове виконання вказаного рішення суду, наданими в судовому засіданні.

Відтак надаючи оцінку вимогам сторони позивача суд виходить з того, що відповідно до ст.ст. 526 615 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору. Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За змістом норми ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Згідно з ч.ч. 1, 3, 5 ст. 762 ЦК України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за найм (оренду) майна. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

При цьому відповідно до ч. 1 ст. 764 ЦК України якщо наймач продовжує володіти та/або користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 782 ЦК України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за найм речі протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

При цьому відповідно до ч. 3 ст. 759 ЦК України особливості найму (оренди) державного і комунального майна встановлюються Законом України «Про оренду державного та комунального майна».

Так відповідно до ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 25 Закону у разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дати припинення договору повернути орендоване майно в порядку, визначеному договором оренди.

Також відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.

При цьому п. 19 договору оренди нежитлових приміщень №7834 від 24 липня 2000 року було встановлено, що за невиконання вимог договору оренди сторони несуть відповідальність встановлену законодавчими актами України та договором.

Так згідно з довідкою Управління комунальної власності №4-2302-313 від 6 січня 2021 року заборгованість ОСОБА_1 за договором №7834 від 24 липня 2000 року за період з 1 січня 2019 року до 1 грудня 2020 року станом на 4 січня 2021 року складала 144097,09 гривень (а.с. 9).

Згідно з довідкою Управління комунальної власності №4-2302-189 від 8 лютого 2024 року заборгованість ОСОБА_1 за договором №7834 від 24 липня 2000 року за період з 1 січня 2021 року до 1 лютого 2022 року станом на 7 лютого 2024 року складає 71256,03 гривень, та до такої в тому числі включено неустойку, нараховану за період з липня 2021 року (а.с. 8).

При цьому згідно з позовом при нарахуванні вказаної суми заборгованості позивачем було враховано положення ухвали Львівської міської ради №6464 від 28 квітня 2020 року «Про заходи підтримки суб`єктів підприємницької діяльності на період дії карантину» зі змінами, внесеними ухвалою №121 від 25 лютого 2021 року, відповідно до яких нарахування орендної плати за період з 17 березня 2020 року до 28 лютого 2021 року не здійснювалось.

Також як вбачається з розрахунку, наведеного позивачем в позовній заяві, з врахуванням положень ухвали Львівської міської ради №2239 від 18 серпня 2022 року «Про окремі питання управління комунальним майном у зв`язку із введенням воєнного стану» подальший розмір неустойки було нараховано лише за лютий 2022 року, а саме за період з 1 до 23 лютого 2022 року в розмірі 2908,02 гривень.

Також позивач стверджує, що 4 липня 2023 року та 9 січня 2024 року на виконання рішення Личаківського районного суду м. Львова у справі №463/993/19 від 11 травня 2023 року відповідачем було сплачено 23164,7 гривень та 715,08 гривень.

Відтак сума орендної плати та неустойки, що згідно з здійсненим позивачем розрахунком підлягає стягненню з відповідача становить 31578,25 гривень, що складає різницю між загальним розміром заборгованості та сумою, що підлягає стягненню з відповідача на підставі постанови Львівського апеляційного суду від 17 жовтня 2023 року, та ще не сплачена останнім.

У справі, яка розглядається ніщо не свідчить про те, що проведений позивачем розрахунок заборгованості є невірним, а тому такий приймається судом до уваги як належний доказ розміру заборгованості з орендної плати та неустойки в розмірі подвійної плати за користування приміщенням, що підлягають стягненню з відповідача.

Проаналізувавши позовні вимоги, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вбачає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача вказану вище заборгованість з орендної плати за період строку дії договору, не охоплений попереднім рішенням суду, та неустойку в розмірі подвійної плати за користування приміщенням після завершення строку дії такого у зв`язку з неповерненням відповідачем предмету оренди орендодавцю, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Суд ухвалюючи рішення також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів сторін), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші доводи, зазначені сторонами у заявах по суті справи, а також зазначені в судових засіданнях, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Окрім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, оскільки судом задоволено позов у повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати, а саме на оплату судового збору в розмірі 3028 гривень, оплата якого підтверджується наданою позивачем квитанцією (а.с. 20).

Керуючись ст.ст. 81, 141, 223, 264, 265, 273, 274, 279 ЦПК України, суд

ухвалив:

позов Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та неустойки задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради заборгованість з орендної плати та неустойки в розмірі подвійної плати за користування приміщенням за договором оренди №7834 від 24 липня 2000 року в сумі 31578 (тридцять одна тисяча п`ятсот сімдесят вісім) гривень 25 (двадцять п`ять) копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради судові витрати в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, місцезнаходження: 79008, м. Львів, пл. Галицька, 15, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 25558625.

Відповідач: ОСОБА_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Суддя: Стрепко Н.Л.