Справа № 350/480/25
Номер провадження 2/350/325/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2025 року селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

в складі :

головуючого судді Бейка А.М.,

секретаря судового засідання Маєвської С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Рожнятів у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

з участю сторін :

представника позивача Родікова І.С. ,

відповідачки ОСОБА_2 ,

представника відповідачки Івасишин З.З.,

суд,-

в с т а н о в и в:

І. Стислий виклад позицій сторін:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області із позовною заявою до відповідачки, у якій просив розірвати шлюб зареєстрований між ним та відповідачкою 24.12.2019 у виконавчому комітеті Сваричівської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області за актовим записом №16; малолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити з ним на проживанні.

В основу своїх позовних вимог позивач зіславася на те, що з відповідачкою по справі він перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя мають одну дитину. Спільне сімейне життя з відповідачкою не склалося і їхній шлюб має формальний характер з причин відсутності взаєморозуміння між ними, відсутності спільних поглядів на життя, шлюб та сім`ю. Відповідачка в жовтні 2024 року без його відома та згоди виїхала за межі України, зокрема в Англію, залишивши йому на виховання їхню малолітню дочку ОСОБА_4 . З того часу вони не підтримують жодних відносин, спільно не проживають, а шлюб існує тільки формально. Подальше проживання та збереження шлюбу є неможливим, що суперечило б їхнім інтересам.

У відзиві на позовну заяву представник відповідачки ОСОБА_2 - Найда І.А. позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнала повністю, зазначила, що відповідачка згідна на розірвання шлюбу з позивачем, разом з тим відповідачка заперечує проти залишення їхньої малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на проживанні разом з батьком ОСОБА_1 з огляду на наступне. Так у жовтні 2024 року відповідачка дійсно виїхала за кордон, проте не без відома та згоди позивача, як стверджує останній, оскільки той самостійно відвіз її до автобуса та попрощався з нею. За час перебування за кордоном відповідачка підтримувала зв`язок з позивачем, намагалась як найчастіше спілкуватись з дочкою, однак позивач систематично перешкоджав цьому. Крім цього відповідачка регулярно надсилала подарунки доньці, проте позивач відмовлявся забирати їх з поштового відділення. На даний час всі подарунки для дитини знаходяться у будинку матері відповідачки, оскільки і від неї позивач відмовлявся їх прийняти та передати дочці ОСОБА_4 .

Крім цього представник відповідачки зазначила, що Сімейний кодекс України не містить такої правової конструкції як «залишення дитини на проживання». Натомість існує інститут «визначення місця проживання дитини», і ці поняття не є тотожними. У постанові Верховного Суду №200/952/18 (провадження №61-14859св19) від 15.01.2020 зазначається, що за наявності спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. У вищезгаданій постанові також зазначено, що під час вирішення питання про визначення місця проживання дитини участь органу опіки та піклування є обов`язковою, а позивач до заяви про визначення місця проживання дитини повинен надати висновок органу опіки та піклування про доцільність проживання дитини з одним із батьків, характеристики з місця проживання, роботи, місця навчання дитини (гуртків), медичні довідки (суд обов`язково враховує стан здоров`я і батьків, і дитини), довідки про доходи (інші документи, які підтверджують матеріальне становище заявника), документи, що підтверджують право власності на житло. Натомість, позовна заява не містить відомостей про звернення позивача до органу опіки та піклування з приводу доцільності визначення місця проживання дитини або вмотивованої відмови даних органів у розгляді його звернення, жодних відомостей щодо обстеження умов проживання дитини, що були проведені компетентними органами та характеристики з місця роботи і місця проживання, інші документи, що характеризують батьків і їх відношення до дитини, поведінку за місцем роботи і за місцем проживання, а також акти обстеження житлових умов батьків, на предмет визначення місця проживання дитини. Крім цього позивачем не залучено до участі у розгляді справи відповідний орган опіки та піклування.

З огляду на наведене, представник відповідачки просила розірвати шлюб, зареєстрований 24.12.2019 виконавчим комітетом Сваричівської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області, за актовим записом №16. Відмовити у задоволенні вимоги про залишення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на проживання з батьком ОСОБА_1 .

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Родіков І.С. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю покликаючись на викладені в позовній заяві обставини, просив шлюб між сторонами розірвати, а малолітню дитину залишити на проживання разом з відповідачем. Крім цього доповнив, що на даний час малолітня дочка сторін проживає разом з батьком ОСОБА_1 та перебуває на його повному матеріальному утриманні. Останній самостійно виховує дитину, відповідачка не піклується про доньку та не спілкується з нею, а тому вважає, що проживання дитини разом з відповідачем відповідатиме найкращим інтересам дитини.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник - адвокат Івасишин З.З. у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково в частині розірвання шлюбу, щодо залишення на проживанні дитини з батьком заперечили, просили у цій частині позовних вимог відмовити. Крім цього, відповідачка ОСОБА_2 пояснила, що з позивачем та дочкою проживала разом з батьками чоловіка. За погодженням з останнім вона тимчасово поїхала працювати за кордон. Перебуваючи за кордоном вона постійно спілкувалася з рідними за допомогою мобільного телефону та інтернетзв`язку, переказувала кошти. Про ініціювання позову про розірвання шлюбу вона дізналася коли її мати отримала копію ухвали про відкриття провадження поштовим відправленням, після чого негайно повернулась в Україну. Зазначила, що згідна на розірвання шлюбу з позивачем, так як стосунки в шлюбі були складними і надії налагодити їх вона втратила. З огляду на те, що позивач звернувся до суду з даним позовом, проживати за попередньою адресою вона не може. На її прохання до позивача, щоб дитина проживала разом з нею отримала відмову, більше того позивач обмежив її спілкування з дочкою тільки межами помешкання його батьків. Вказала що хоче щоб дочка ОСОБА_4 проживала разом з нею, а тому у вимозі залишити дитину проживати з батьком просила відмовити.

ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:

Ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 27.03.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, відкрив провадження у справі та призначив відкрите судове засідання з повідомленням учасників справи (а.с. 14).

14.04.2025 представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Родіков І.С. подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у якій також зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю просить позов задоволити (а.с. 16).

15.04.2025 представник відповідачки ОСОБА_2 - адвокат Найда І.А. через систему «Електронний суд» подала заяву про залучення її до участі у розгляді справи в якості представника відповідачки та відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю підготовки відзиву на позовну заяву (а.с. 18).

26.04.2025 представник відповідачки ОСОБА_2 - адвокат Найда І.А. через систему «Електронний суд» подала відзив на позовну заяву (а.с. 23-27).

20.05.2025 представник відповідачки ОСОБА_2 - адвокат Івасишин З.З. подала до суду письмові пояснення (а.с. 33-34).

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

Відповідно до Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 24.12.2019 (а.с.5), сторони по справі зареєстрували шлюб 24.12.2019 у виконавчому комітеті Сваричівської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області, про що зроблено відповідний актовий запис №16. Після реєстрації шлюбу дошлюбне прізвище позивачки « ОСОБА_2 » змінено на « ОСОБА_2 ».

Копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 20.01.2020 (а.с. 6) підтверджено, що від спільного подружнього життя у сторін є малолітня дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З Акту обстеження складеного 24.03.2025 року представниками громадськості Рожнятівської селищної ради Івано-Франківської області Федорин І.Б. та Чернецькою С.Р. (а.с. 8) встановлено, що ОСОБА_1 самостійно виховує свою дочку ОСОБА_4 , 2020 року народження, оскільки його дружина ОСОБА_2 з 15.10.2024 року перебуває за межами України. Зі слів ОСОБА_1 його дружина з ним та їхньою дочкою не спілкується, не допомагає матеріально. Матеріально-побутові умови сім`ї в задовільному стані, дитина відвідує дитячий садок.

З Акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї складеного 24.03.2025 комісією Служби у справах дітей Рожнятівської селищної ради Івано-Франківської області (а.с. 9) встановлено, що позивач ОСОБА_1 разом з малолітньою дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та батьками ОСОБА_11 та ОСОБА_12 проживає по АДРЕСА_1 у задовільних умовах. На даний час ОСОБА_1 самостійно утримує та виховує малолітню дочку. Для дитини створені належні умови для повноцінного росту та розвитку.

Між сторонами виник спір з приводу розірвання шлюбу, який вони, враховуючи наявність малолітньої дитини не можуть розірвати в позасудовому порядку.

ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування:

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачки та її представника, проаналізувавши матеріали цивільної справи, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити з таких підстав.

Щодо позовної вимоги про розірвання шлюбу суд зазначає таке.

Частиною першою ст.15, частиною 1 ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Частиною 3 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Стаття 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як визначено ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя».

Сторони не змогли зберегти сім`ю, спільно не проживають з жовтня 2024 року, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а тому суд вважає встановленим, що перебування в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою суперечить інтересам позивача.

Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що, враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою (стаття 51 Конституції України), шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім`ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам.

Вирішуючи вимогу позивача про залишення дитини на проживанні із ним, суд враховує таке.

Відповідно до ч. 2, 8 та 9 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно з ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Водночас, у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження №61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Звертаючись з позовом, ОСОБА_1 одночасно з вимогою про розірвання шлюбу просить суд фактично констатувати, з ким залишається проживати дочка після розірвання шлюбу.

У судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 та її представник - адвокат Івасишин З.З. просили відмовити у задоволенні позовних вимог про визначення місця проживання малолітньої дочки сторін ОСОБА_4 з батьком ОСОБА_1 .

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що між сторонами існує спір щодо визначення місця проживання їхньої дочки, а тому суд з огляду на викладене не може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу.

З огляду на викладене суд вважає, що в задоволенні вказаної позовної вимоги необхідно відмовити.

Сторони не позбавлені права звернутися до суду з відповідним позовом про визначення місця проживання дитини у встановленому законом порядку з наданням до нього належних доказів на підтвердження даної вимоги.

На підставі викладеного, ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задоволити.

Шлюб, зареєстрований 24.12.2019 у виконавчому комітеті Сваричівської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області за актовим записом №16 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвати.

Копію рішення направити в Рожнятівський відділ ДРАЦС у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції для проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 21.05.2025 року.

Суддя А.М.Бейко