Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

12 травня 2025 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Сіденка С.І.,

за участю секретаря судового засідання Розстальній К. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Акціонернне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що відповідач ОСОБА_1 вироком суду визнаний винним у вчиненні відносно позивача злочину, внаслідок якого позивачу завдано майнової матеріальної шкоди у загальному розмірі 100889,20 грн., які відповідачем у добровільному порядку не відшкодовано. Вказаний розмір майнової шкоди позивач просить стягнути на свою користь з відповідача.

Ухвалою від 15 січня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином у порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України.

За обставин неявки у судове засідання учасників справи, суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за їх відсутністю, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 361/8331/18 від 1 жовтня 2020 року.

В зазначеній постанові Верховний Суд виходив з такого: «якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні».

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України та частини другої статті 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників процесу на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, не повідомив причини неявки, відзиву на позов не подав.

Частиною четвертою статті 223 ЦПК України установлено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення таких причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим розглянути в порядку заочного розгляду цивільну справу за відсутності заперечень позивача проти цього.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.

Статтею 41 Конституції України визначено, що «Кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним».

Відповідно до частин першої, сьомої статті 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Оскільки цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України не заявлявся, тому даний цивільний позов підлягає вирішенню судом в порядку цивільного судочинства.

Згідно з частинами першою, другою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень статей 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - достатності.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно із ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як встановлено судом, вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 18.06.2024 року (справа № 177/1160/24), який згідно відомостей ЄДРСР набрав законної сили 19.07.2024, ОСОБА_1 08.04.2024 близько о 12:10 годин та повторно 17.04.2024 року приблизно але не пізніше, як 09:10 годині реалізуючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна і обернення його на свою користь діючи з корисливих мотивів в умовах воєнного стану, потрапивши на територію РШ станції «Кам`яне поле» АТ «Укрзалізниця» в Криворізькому районі Дніпропетровської області , яка належить АТ «Укрзалізниця де з використанням заздалегідь заготовленого невстановленого слідством знаряддя шляхом демонтування від`єднав від опорного стовпа 3 моторних приводи роз`єднувачі типу УМП-2 у кількості 3-х штук, після чого направився до пункту секціонування контактної мережі на станції Продольна ЛЕП-10 Завялівка-Рокувата, яка знаходиться на відстані 200 метрів від РШ станції «Кам`яне поле», де також з використанням заздалегідь заготовленого невстановленого слідством знаряддя шляхом демонтування від`єднав від опорного стовпа 3 моторних приводи роз`єднувачі типу УМП-2 у кількості 2-х штук. Загальна вартість викраденого майна відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 1932 від 24.05.2024 становить 41481,00 грн. (за епізодом крадіжки від 08.04.202024 - 39559,20 грн. та 1921,80 грн. за епізодом крадіжки від 17.04.2024).

Вказаним вироком, який набрав законної сили 19 липня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення та призначено відповідне покарання.

Отже, суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов про стягнення майнової шкоди підлягає до задоволення частково, оскільки відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 1932 від 24.05.2024 складає 851,65 грн., болт клемний з гайкою с/п в кількості 13 шт., загальна вартість якого відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 1932 від 24.05.2024 складає 204,10 шайба 2-х виткова с/п в кількості 31 шт., загальна вартість якої відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 1932 від 24.05.2024 складає 127,10 грн., клема с/п в кількості 13 шт., загальна вартість якої відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 1932 від 24.05.2024 складає 292,89 грн, болт закладний с/п в кількості 18 шт., загальна вартість якої відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 1932 від 24.05.2024 складає 460,80 грн., ізовтулка с/п в кількості 18 штук, вартість яких відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 1932 від 24.05.2024 встановити не надалось можливим, шайба плоска с/п в кількості 18 штук, загальна вартість якої відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 1932 від 24.05.2024 складає 55,26 грн., та поклав дані елементи собі в мішок, який був при ньому. оскільки вироком суду встановлено розмір майнової шкоди становить 39559,20 грн. та спричинену матеріальну шкоду на загальну суму 1921,80 грн., саме такий розмір майнової шкоди за обставинами даної справи підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Вказавні суми завданої майнової шкоди узгоджуються з встановленими вироком суду фактами у кримінальному провадженні, які обставинами даної справи мають преюдиційне значення, тому до доводів позивача про інший розмір майнової шкоди, як це вказано в довідці-розрахунку, суд ставиться критично.

Відповідачем на дату розгляду справи не надано жодних доказів щодо відшкодування майнової шкоди, розмір якої встановлено вироком суду.

Відповідно до вимог статті 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач на підставі п. 6 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору при поданні даної позовної заяви.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За таких обставин, з відповідача ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в дохід держави у розмірі 3028,00 грн.

На підставі зазначеного та керуючись ст. ст. 22, 23, 1166 ЦК України, ст. 10, 141, 264, 265, 274, 280 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» завдану вчиненим кримінальним правопорушенням майнову шкоду у розмірі 41481 гривень (сорок одна тисяча чотириста вісімдесят одна грн. )

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 3028,00 гривень (три тисячі двадцять вісім грн.)

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Відомості про сторін:

Позивач: Акціонерне товариство «Українська залізниця» (м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 5, ) в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького. 108, ).

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено без проголошення 12 травня 2025 року.

Суддя Сіденко С. І.