Справа № 529/185/25
Провадження № 2/529/190/25
РІШЕННЯ

іменем України

05 травня 2025 року Диканський районний суд Полтавської області в складі :

головуючого - судді Петренко Л.Є.

за участю секретаря Звягольської В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Брайт Інвестмент до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору,

встановив:

Позивач ТОВ Бізнес Позика, через засоби поштового зв`язку, звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати. Позов надійшов до суду 05.03.2025.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що між АТ «ОТП Банк» та відповідачем 21.07.2019 укладений кредитний договір № , відповідно до якого відповідач отримав кредит на придбання товару. Вказаний кредитний договір є змішаним кредитним договором, у якому містяться елементи різних договорів і позичальнику надано кілька різних послуг кредитування та видача і обслуговування картки. Відповідно до п. 2 Договору визначено умови укладання заяви анкети про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № _CARD від 21.07.2019, що є невід`ємною частиною договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток та усіх додатків до нього, невід`ємною частиною якого є Тарифи банку, Паспорт споживчого кредиту.

Відповідно до умов договору АТ «ОТП Банк» взяв на себе зобов`язання з відкриття карткового рахунку, надання картки держателю, а також виконання розрахункового обслуговування платіжних операцій, здійснених з використанням картки.

На картковий рахунок, відкритий за заявою відповідача, було встановлено кредитний ліміт, порядок користування яким визначено правилами користування карткою.

Згідно умов обслуговування кредитної лінії, за користування кредитом, банк нараховує відсотки, які розраховуються банком на підставі процентної ставки, розмір якої визначається тарифами банку. На дату укладення Заяви-Анкети розмір процентної ставки становить 5% в місяць, а також визначено ставку впродовж пільгового періоду, яка становить 0,01 % річних.

На виконання умов вищевказаного договору АТ «ОТП Банк» свої зобов`язання по видачі суми кредиту виконав повністю.

Відповідач ОСОБА_1 виконував взяті на себе зобов`язання частково, оскільки деякий час здійснювалось погашення кредитної заборгованості. Останній платіж ОСОБА_1 було внесено 23.02.2021.

24.03.2023 між ТОВ «Брайт Інветсмет» та АТ «ОТП Банк» укладено Договір факторингу № 24/03/23. Відповідно до умов даного договору позивач прийняв право грошової вимоги і став кредитором за кредитними договорами, укладеними між Банком та боржниками, зокрема і за кредитним договором укладеним між ОСОБА_1 та АТ «ОТП Банк».

Станом на день відступлення права грошової вимоги загальний розмір заборгованості становить 59 359 грн., з яких 32 800 грн. заборгованість за тілом кредиту, а 26 559 грн. 70 коп. заборгованість по відсотках, яку позивач і просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 .

11.03.2025 ухвалою судді відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

12.03.2025 представник позивача подав до суду заяву про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8 500 грн.

Відповідач ОСОБА_1 копію ухвали про відкриття провадження у справі отримав 31.03.2025, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с. 66), про судовий розгляд справи, призначений на 05.05.2025 повідомлений належним чином, що підтверджується також відповідним поштовим повідомленням, яке знаходиться у матеріалах цивільної справи. Відзиви чи будь-яких інших заяв, клопотань відповідач не подав.

Дослідивши документи справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк.

У відповідності до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що 21.07.2019 між AT «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № , який за правовою природою є змішаним договором кредитного договору та договору про видачу і обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток.

Кредитним договором визначено, що банк надає позичальнику кредит в загальному розмірі 7 709 грн. 46 коп. на придбання товару у продавця в сумі 6 878 грн., сплачує 350 грн. за додаткові послуги банку у вигляді «СМС+Довідка» та 481 грн. 46 коп. на придбання послуг зі страхування у продавця п. 1.1 договору. Дата остаточного повернення кредиту 21.05.2020 (а.с. 11).

Відповідно до розділу 2 Договору, попередньо ознайомившись зі всіма умовами надання банківських послуг, правилами, тарифами, в тому числі із положеннями договорів та усіх додатків до них, невід`ємною частиною яких є ця Заява-Анкета про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк», та які розміщені на офіційному сайті AT «ОТП Банк» www.otpbank.com.ua, позичальник бажав оформити поточний (картковий) рахунок та отримати електронний платіжний засіб.

Відповідно до умов договору АТ «ОТП Банк» взяв на себе зобов`язання з відкриття карткового рахунку, надання картки держателю, а також виконання розрахункового обслуговування платіжних операцій, здійснених з використанням картки.

На картковий рахунок відкритий за заявою відповідача було встановлено кредитний ліміт, порядок користування яким визначено правилами користування карткою.

Згідно умов обслуговування кредитної лінії, за користування кредитом, банк нараховує проценти, які розраховуються банком на підставі процентної ставки, розмір якої визначається тарифами банку.

Розділ 2 Кредитного договору передбачає, що за користування Кредитом АТ «ОТП Банк» нараховує проценти у розмірі 5% в місяць (а.с. 11).

Відповідачу ОСОБА_1 21.09.2019 видано банківську картку, термін дії якої 05/22 (а.с.16).

Як вбачається зі змісту вищевказаного кредитного договору, свої зобов`язання банк перед відповідачем виконав.

На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості.

Позивач у позовні заяві просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 59 359 грн., з яких 32 800 грн. заборгованість за тілом кредиту, а 26 559 грн. 70 коп. заборгованість по відсотках.

Разом з тим, як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем у справі, відповідачем ОСОБА_1 використано кредитних коштів в сумі 64 710 грн 85 коп.

При цьому, відповідачем ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором внесено 54 407 грн. 96 коп.

За період з серпня 2019 року по березень 2023 року ТОВ «ОТП Банк» нараховано відсотки за користування кредитними коштами в загальному розмірі 49 056,81 грн (а.с.17-32)

Разом з тим, вирішуючи питання про розмір заборгованості за відсотками, які підлягають стягненню з відповідача суд виходить з наступного.

Відповідно до розписки наданої позивачем по справі, відповідачу випущено кредитну картку НОМЕР_1 зі строком дії до кінця травня 2022 року, в подальшому картка не перевипускалась (а.с.16).

В даному випадку строк дії договору до 31.05.2022, тобто до кінця строку дії випущеної кредитної картки.

Суд звертає увагу, що у матеріалах справи відсутні будь-які дані щодо отримання відповідачем картки після травня 2022 року, тобто її перевипуску.

Крім того, з розрахунку заборгованості наданого позивачем вбачається, що після закінчення строку дії карти - травень 2022 року та відповідно строку кредитування, банком нараховувалися відсотки на залишок заборгованості за кредитом по 14.03.2023.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 та від 04 липня 2018 року у справі № 10/11534/13-ц дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Отже зі спливом строку кредитування право позивача нараховувати проценти за кредитом припинилося, отже банк не міг такі відсотки нараховувати, тому нараховані відсотки за період з 01.06.2022 по 14.03.2023 в сумі 9 619 грн 79 коп. нараховані не правомірно (за межами строку кредитування), тому не підлягають до стягнення з відповідача.

Таким чином розмір відсотків, які нараховані відповідачу в межах строку дії кредитної картки та які підлягають стягненню становить 39 437 грн 02 коп.

Разом з тим з надано позивачем розрахунку заборгованості не можливо встановити, які кошти, що були сплачені відповідачем, зараховані в рахунок погашення тіла кредита, а які зараховані в рахунок погашення відсотків.

Тому суд при визначенні загальної суми заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача, виходить з наступного розрахунку: сума знятих кредитних коштів 64 710,85 + нараховані відсотки в межах строку дії карти 39 437,02 грн сума коштів, яка внесена відповідачем на погашення боргу 54 407,96 = 49 739 грн 91 коп.

24 березня 2023 року між АТ «ОТП Банк» як клієнтом та ТОВ «Брайт Інвестмент» як фактором було укладено договір факторингу № 24/03/23, згідно з умовами якого АТ «ОТП Банк» відступив ТОВ «ФК «Брайт Інвестмент» права грошової вимоги, зокрема, за кредитним договором № 5, укладеним з ОСОБА_1 (а.с. 4-9).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Таким чином, ТОВ «Брайт Інвестмент»» наділено правом грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 .

Враховуючи те, що за кредитним договором № від 21.07.2019 взяті на себе зобов`язання відповідач ОСОБА_1 виконав частково, останнім не сплачена заборгованість в розмірі 49 739 грн 91 коп, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Брайт Інвестмент» підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. до яких належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Позивач просить стягнути на його користь з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 8500 грн. та сплачений судовий збір 3 028 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Нормою ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

При визначенні суми відшкодування понесених особою витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи із конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Вказані критерії застосовує Європейський Суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Представництво та захист позивача здійснювала адвокатське бюро «Юлії Чміль», на підставі договору №01/05-23 про надання правової допомоги від 01.05.2023 (а.с.73-74).

Згідно Акту про надання правничої допомоги № 1203-25 до договору про надання правової допомоги №01/05-23 від 01.05., адвокатським бюро надано правову допомогу позивачу на загальну суму 8 500 грн.

Відповідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягнення з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених вимог.

Так, позовні вимоги позивача ТОВ «Брайт Інвестмент» підлягають задоволенню на 83,7 %. Відтак, виходячи з загального розміру вартості правничої допомоги заявленої стороною позивача, сума що підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 , на користь позивача становить 7 117 грн.

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт.

До того ж у додатковій постанові КГС ВС від 30.08.2023 № 911/3586/21 Верховний Суд зазначає, що критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.

Разом з тим, судові витрати пов`язані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог п.3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги рівень складності справи, юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, при визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію співрозмірності витрат на правничу допомогу з розміром задоволених позовних вимог, а також враховуючи те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні всі понесені витрати на професійну правничу допомогу, дійшов до висновку про наявність підстав для зменшення витрат на правничу професійну допомогу, яка заявлена до відшкодування представником позивача до 2 500 грн., які є співмірними з розміром задоволених позовних вимог.

Крім того, з відповідача ОСОБА_1 у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір в сумі пропорційно задоволених позовних вимог, а саме 2 535 грн. 34 коп.

Керуючись статтями 12, 81, 133, 141, 263-265, 274-279, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Брайт Інвестмент", (49019, м. Дніпро, вул. Академіка Белелюбського, 54, офіс 402, ) заборгованість за кредитним договором № від 21.07.2019 року в загальному розмірі 49 739 (сорок дев?ять тисяч сімсот тридцять дев?ять) грн 91 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Брайт Інвестмент" понесені позивачем судові витрати в загальній сумі 5 035 (п`ять тисяч тридцять п`ять) грн 34 коп., які складаються із судового збору в сумі 2 535 грн 34 коп. та витрат на правничу правову допомогу в сумі 2 500 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуюча Л.Є. Петренко