Номер провадження 2/243/979/2025
Номер справи 243/2920/25
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«15» травня 2025 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Хаустової Т.А.,

з участю: секретаря судового засідання Чернікової Ю.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, що забезпечує функціонування електронного судочинства в Україні, в залі судових засідань № 4 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , представник позивача адвокат ПРОКОПЦЕВ Сергій Вікторович, до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що він доводився сином ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . ОСОБА_4 доводиться рідною сестрою ОСОБА_5 . ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після його смерті залишилась спадщина: житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та земельна ділянка загальною площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий №:01:014:2713, розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_5 спадщину успадкували його дружина ОСОБА_6 1/8 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та 1/8 частку земельної ділянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 ; його дочка ОСОБА_4 6/8 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та 6/8 часток земельної ділянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 ; його син ОСОБА_3 1/8 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та 1/8 частку земельної ділянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після її смерті залишилась спадщина: 1/8 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та 1/8 частка земельної ділянки, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 прийняв спадщину, оскільки проживав разом із спадкодавицею і був зареєстрований на момент її смерті за однією адресою. ОСОБА_4 спадщину не прийняла. Пізніше ОСОБА_3 звернувся до нотаріуса з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину на успадковане майно, але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/8 частку житлового будинку та 1/8 частку земельної ділянки у зв`язку із тим, що ОСОБА_6 після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті свого чоловіка не зареєструвала своє право власності на спадщину у встановленому законом порядку. Таким чином, позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права.

Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 на 1/8 частку житлового будинку А-1 загальною площею 81,2 кв.м., житловою площею 53,1 кв.м з відповідною часткою господарських будівель і споруд: сарай Б, погріб Г, навіс Ж, колодязь №1, огорожа №2, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , та 1/8 частку земельної ділянки загальною площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий №:01:014:2713, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_3 , та представник позивача адвокат Прокопцев С.В., який діє на підставі Ордеру на надання правничої допомоги серії АН №1666022 від 10 квітня 2025 року, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення судового засідання, не з`явилися, до суду надали заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити.

Відповідач, ОСОБА_4 , до судового засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення.

Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, підлягають задоволенню в повному обсязі з огляду на їх законність та обґрунтованість.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав є визнання права.

Згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 18.06.1966 року, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є батьками ОСОБА_3 .

Згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 30.01.1965 року, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є батьками ОСОБА_4 .

Таким чином, ОСОБА_4 доводиться рідною сестрою ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 02 вересня 2006 року.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина, до складу якої увійшли житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та земельна ділянка загальною площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий №:01:014:2713, розташована за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.07.2007, реєстровий №2-2800, ОСОБА_6 успадкувала після свого чоловіка ОСОБА_5 1/8 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та 1/8 частку земельної ділянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.07.2007, реєстровий №2-2812, ОСОБА_4 успадкувала після батька ОСОБА_5 6/8 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та 6/8 часток земельної ділянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.07.2007, реєстровий №2-2806, ОСОБА_4 успадкував після батька ОСОБА_5 1/8 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та 1/8 частку земельної ділянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 13 травня 2021 року.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина, до складу якої увійшли 1/8 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та 1/8 частка земельної ділянки, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 03 квітня 2025 року, власником земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , значиться ОСОБА_5 .

Згідно з Витягом з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 10 грудня 2024 року, за результатами проведеної технічної інвентаризації об`єкту нерухомого майна встановлено: загальна та житлова площі житлового будинку літ. «А-1» змінились внаслідок перепланування та зміни призначення приміщень без втручання в несучі конструкції, що згідно Постанови КМУ №406 від 07.06.2017 не потребує дозвільних документів та не підлягає прийняттю в експлуатацію. Навіс літ. «Ж» - тимчасова споруда без влаштування фундаментів, яка не потребує дозвільних документів та не підлягає прийняттю в експлуатацію згідно з Постановою КМУ «Про затвердження переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію» №406 від 07 червня 2017 року.

На підставі ст. 1261 Цивільного кодексу України ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є спадкоємцями першої черги спадкування за законом, інші спадкоємці відсутні.

ОСОБА_3 прийняв спадщину, оскільки проживав разом із спадкодавицею і відповідно до довідки Відділу з ведення реєстраційного обліку місця проживання та місця перебування фізичних осіб Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області від 21.02.2025 №20-16/2-681 був зареєстрований на момент її смерті за однією адресою.

ОСОБА_4 спадщину не прийняла.

ОСОБА_3 звернувся до державного нотаріуса Другої слов`янської державної нотаріальної контори Донецької області Грецької Т.П. з приводу оформлення своїх спадкових прав після ОСОБА_6 , але отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21 березня 2025 року, якою ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після ОСОБА_6 , оскільки спадкоємцем не надано документ, який встановлює право власності на земельну ділянку та відсутня реєстрація права власності на житловий будинок на ім`я спадкодавця.

Згідно з п.3.1 Постанови Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» «Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину.

Відповідно до ч.1 ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку.

Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця».

У встановленому нотаріальному порядку позивач не може оформити право власності на житловий будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки нотаріусу не надано документи, необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

ОСОБА_3 був спадкоємцем ОСОБА_6 , якій належала 1/8 частка житлового будинку та земельноъ ділянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 . На замовлення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Проте за життя, ОСОБА_6 в установленому законом порядку не встигла належним чином оформити своє право власності на вказане майно, зокрема здійснити державну реєстрацію спадкового майна.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України та п. 3.14 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 із наступними змінами та доповненнями незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, прийняття і відмова від прийняття спадщини може мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.

Вказане також підтверджене і роз`ясненнями, наданими у п. 1 Узагальненої судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, зі змісту якого вбачається, що відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язки спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно.

Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та/або не здійснив його державної реєстрації (а.с.1299 ЦК України).

Захист прав громадян та юридичних осіб на нерухоме майно, здійснюється відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, шляхом визнання прав.

Відповідно до 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Відповідно до п. 3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 оскільки спір про визнання права власності на нерухоме майно - є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності відповідна територіальна громада.

Умов для отримання Свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі в позивача немає, тому, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» його вимога про визнання права на спадщину підлягає судовому розгляду.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до п. 3.3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Стаття 1225 Цивільного кодексу України передбачає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення; до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, об`єкта незавершеного будівництва, щодо якого зареєстровано право власності/спеціальне майнове право, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, об`єкта незавершеного будівництва, щодо якого зареєстровано право власності/спеціальне майнове право, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Відповідно до ст. 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувача, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта.

Стаття 120 Земельного кодексу України передбачає, що у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку.

Так, в судовому засіданні, на підставі зібраних судом доказів, встановлено, що ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , однак його право не визнається, що є, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», правовою підставою звернення до суду, відповідно до вимог ст. 392 ЦК України.

Умов для отримання Свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі у позивача немає, тому, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», враховуючи вищевикладене, вимога позивача про визнання права на спадщину підлягає судовому розгляду та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 78, 81, 89, 141, 229, 235, 259, 263, 264, 265, 268, 355, 356 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , представник позивача адвокат ПРОКОПЦЕВ Сергій Вікторович, до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , на 1/8 частку житлового будинку А-1 загальною площею 81,2 кв.м., житловою площею 53,1 кв.м з відповідною часткою господарських будівель і споруд: сарай Б, погріб Г, навіс Ж, колодязь №1, огорожа №2, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , на 1/8 частку земельної ділянки загальною площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий №:01:014:2713, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в судову палату по цивільних справах Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 15 травня 2025 року.

Головуючий:

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду Т.А. Хаустова