Справа № 950/3556/24
Номер провадження 2/950/131/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2025 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді - Стеценка В. А.,

за участю секретаря Радковської О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лебедині справу за позовною заявою адвоката Вакуленко Наталії Михайлівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до Лебединської міської ради Сумської області, ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , Управління «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Лебединської міської ради про надання дозволу на реєстрацію місця проживання;

В С Т А Н О В И В:

Представник позивачки звернулася до суду з даною позовною заявою до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що 05.12.2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 Лебединським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) був зареєстрований шлюб.

Місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано по АДРЕСА_1 в будинку її колишнього чоловіка, проте з січня 2018 року вона фактично проживає без реєстрації місця проживання в житловому будинку по АДРЕСА_2 , разом з ОСОБА_3 , який після смерті свого батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , успадкував 3/4 частини вказаного житлового будинку.

ОСОБА_1 вирішила зареєструвати місце свого проживання у будинку, розташованому по АДРЕСА_2 , проте, в Управлінні «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Лебединської міської ради їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю згоди власника частини вказаного житлового будинку.

Тому представник позивачки звернулася до суду та просила надати ОСОБА_1 право на реєстрацію місця проживання за адресою АДРЕСА_2 без згоди співвласників.

В судове засідання позивачка не з`явилася, її представник підтримала позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача Лебединської міської ради Сумської області в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив мотивуючи це тим, що співвласник будинку ОСОБА_2 не надала згоди на реєстрацію позивачки у спірному житловому будинку.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимоги заперечила, мотивуючи відсутність своєї згоди на реєстрацію позивачки за місцем проживання тим, що позивачка не реєструвалась в спірному будинку раніше і на думку відповідачки має можливість не реєструватись в ньому і в теперішній час.

При цьому вона повідомила суду, що свідоцтво про право на спадщину на 1/4 частину будинку по АДРЕСА_2 вона не отримувала за відсутністю такої потреби; з позивачкою не знайома, проте факту її проживання в зазначеному будинку не оспорює; вважає, що відповідачці ОСОБА_2 реєстрацією позивачки шкоди завдано не буде, проте позивачка отримає можливість успадкувати частину цього будинку.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, в наданій суду письмовій заяві проти задоволення позовних вимог не заперечив, просив розглянути справу за його відсутності.

Представник третьої особи центру з надання адміністративних послуг в судове засідання не з`явилася, в наданому суду поясненні проти задоволення позовних вимог заперечила, мотивуючи це тим, що позивачка отримала відмову у реєстрації місці проживання у зв`язку з поданням документів не в повному обсязі за відсутності згоди власника частини будинку.

З паспортів, карток (а.с. 7-10), досліджених в судовому засіданні вбачається, що позивачкою є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , а третьою особою є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований по АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

З свідоцтва (а.с. 11), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що 05.12.2020 року Лебединським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був зареєстрований шлюб, актовий запис № 86.

З довідок, свідоцтва, витягів, інформації, технічного паспорту (а.с. 12-15, 17-21), досліджених в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_1 , зареєстрована по АДРЕСА_1 , з січня 2018 року фактично проживає без реєстрації місця проживання в житловому будинку загальною площею 84,4 кв.м., житловою площею 47,5 кв.м. по АДРЕСА_2 , разом з ОСОБА_3 , який після смерті свого батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , успадкував 3/4 частини вказаного житлового будинку.

Свідоцтво про право на обов`язкову частку у спадщини на підставі ст. 1241 ЦК України на частку не видано.

З заяви (а.с. 16), дослідженої в судовому засіданні вбачається, що 22.02.2024 року Управлінням «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Лебединської міської ради Ралковій К.І. було відмовлено в реєстрації місця проживання у будинку, розташованому по АДРЕСА_2 у зв`язку з відсутністю згоди власника частини вказаного житлового будинку.

З листа та спадкової справи (а.с. 33-47), досліджених в судовому засіданні вбачається, що після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 заведена спадкова справа № 62/2017 від 14.04.2017 року і видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом 20.09.2023 року, реєстровий № 1879.

Вислухавши представників, відповідачку та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява обґрунтована, між сторонами мають місце цивільні правовідносини і позов підлягає до задоволення, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що 05.12.2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 Лебединським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) був зареєстрований шлюб.

Місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано по АДРЕСА_1 , проте з січня 2018 року вона фактично проживає без реєстрації місця проживання в житловому будинку по АДРЕСА_2 , разом з ОСОБА_3 , який після смерті свого батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , успадкував 3/4 частини вказаного житлового будинку.

ОСОБА_1 вирішила зареєструвати місце свого проживання у будинку, розташованому по АДРЕСА_2 , проте, в Управлінні «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Лебединської міської ради їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю згоди власника частини вказаного житлового будинку.

Відповідачка ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину на 1/4 частину будинку по АДРЕСА_2 вона не отримувала, проте проти реєстрації в ньому позивачки заперечує з особистих міркувань, проте факту її проживання в зазначеному будинку не оспорює.

Вказані обставини стверджуються матеріалами справи і не були оспорені в судовому засіданні.

Згідно ст. 41 Конституції України гарантовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

Згідно ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Згідно п. 5 ст. 8, ч. 1 ст. 11 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» у разі, якщо особа не є власником (співвласником) житла, за адресою якого декларується місце її проживання, декларування місця проживання особи здійснюється за згодою власника (співвласників) житла, уповноваженої особи житла, яка надається в електронній формі засобами Єдиного державного веб-порталу електронних послуг та зазначається в декларації про місце проживання під час її формування.

Згідно пп. 5 п. 35 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого Постановою КМУ № 265 від 07.02.2022 року, для реєстрації місця проживання (перебування) особа або її законний представник (представник), уповноважена особа житла або уповноважена особа спеціалізованої соціальної установи, закладу для бездомних осіб, іншого надавача соціальних послуг з проживанням подає, зокрема, рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на реєстрацію місця проживання або інші підтверджуючі документи.

Згідно ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», - вільний вибір місця проживання чи перебування право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати.

Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Суд бере до уваги, що згідно вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень та вважає, що представником позивачки в судовому засіданні було доведено, що з січня 2018 року ОСОБА_1 фактично проживає без реєстрації свого місця проживання в житловому будинку по АДРЕСА_2 , разом з ОСОБА_3 , який після смерті свого батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , успадкував 3/4 частини вказаного житлового будинку.

05.12.2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Лебединським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) був зареєстрований шлюб.

Місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано по АДРЕСА_1 в будинку її колишнього чоловіка, а коли вона звернулась за реєстрацією місця свого проживання у будинку, розташованому по АДРЕСА_2 , Управлінням «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Лебединської міської ради їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю згоди власника частини вказаного житлового будинку.

Вказані обставини стверджуються поясненнями сторін та матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні (а.с. 7-16, 33-47).

Також суд враховує те, що згідно ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону, а гідно ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», - вільний вибір місця проживання чи перебування є правом громадянина України.

Крім того, суд враховує, що третя особа ОСОБА_3 , який є чоловіком позивачки і власником 3/4 частинв будинку по АДРЕСА_2 не оспорює позовних вимог.

В той же час, в судовому засіданні ні не було наведено обставин, які б свідчили про спричинення реєстрацією позивачки за місцем свого фактичного проживання в будинку, частина якого належить її чоловіку шкоди відповідачам чи третій особі центру з надання адміністративних послуг та не надано доказів на підтвердження існування таких обставин.

Тому суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 2-5, 12, 76-80, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 9, 33, 51 Конституції України, ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»;

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву адвоката Вакуленко Наталії Михайлівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до Лебединської міської ради Сумської області, ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , Управління «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Лебединської міської ради про надання дозволу на реєстрацію місця проживання задовільнити.

Надати право на реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , за адресою АДРЕСА_2 , без згоди співвласників.

Повне рішення складено 15.05.2025 року.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Володимир СТЕЦЕНКО