Справа № 201/5634/24
Провадження № 2/201/402/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

15 травня 2025 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого - судді Покопцевої Д.О.,

при секретарі Тоцькій Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до російської федерації про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

17.05.2024р. ОСОБА_1 звернулася з позовною заявою до суду з вимогою до російської федерації про відшкодування моральної шкоди,

В обґрунтуванні позову зазначено, що позивачка є громадянкою України, яка народилася та проживає все життя в Україні.

Внаслідок збройної агресії російської федерації проти України, син позивачки ОСОБА_2 приймав безпосередню участь у бойових діях. За час його перебування у зоні проведення бойових дій на Луганському напрямку, отримав поранення, яке призвело до смерті. Фактично вбивство сина позивачки ОСОБА_2 є множинним грубим порушенням законодавства й порушення права на мирне життя, як відносно до ОСОБА_2 та й до позивачки та її конституційних прав, зокрема, гарантованого Конституцією України права на життя, адже сина позивачки було вбито під час виконання бойового завдання.

Суб`єкт оціночної діяльності ОСОБА_3 02.04.2024р. підготував висновок про розмір моральної шкоди спричиненої військової агресією російської федерації. Вартість моральної шкоди завданої ОСОБА_4 внаслідок загибелі ОСОБА_2 , спричиненої військовою агресією російської федерації становить 3 000 000, що еквівалентно 71 193 євро на дату оцінки.

Також зазначає, що діями збройної агресії російської федерації проти України позивачка зазнала душевних страждань і приниження, перенесла неодноразові стреси и побоювання за свою безпеку, безпеку рідних, були порушені її нормальні життєві зв`язки та погіршилися відносини з оточуючими людьми, довелось вживати додаткових зусиль для організації свого життя та захисту порушених прав, в тому числі неодноразово змушена була переховуватись у непристосованих бомбосховищах під час оголошення повітряних тривог. Війна накопичує в неї постійний стрес. Споглядання зруйнованих ракетними ударами на житловому масиві «Перемоги» будівель, що знаходиться біля її місця проживання, а також неодноразові ракетні удари по місту Дніпро приносить додатковий дискомфорт, в тому числі і часткову втрату віри в людяність загарбників.

Враховуючи характер та обсяг завданих позивачці моральних страждань, істотних порушень її конституційних прав, умисного характеру дій російської федерації, позивачка вважає достатнім та справедливим розмір компенсації за заподіяну їй моральну шкоду у розмірі 100 000 000 грн.

На підставі викладеного, просить стягнути на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 100 000 000 грн., що еквівалентно 2 338 087, 44 євро внаслідок збройної агресії російської федерації проти України.

Позивачка та її представник адвокат Таламанчук О.С. (діє на підставі ордеру серії АА № 1401238 від 0.07.2024) у судове засіданні не з`явились, надали заяву, в якій просять розгляд справи проводити без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. Правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався.

Згідно з частинами 1, 2 статті 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

Відповідно до частини 1 статті 79 Закону України «Про міжнародне приватне право» пред`явлення позову до іноземної держави, залучення іноземної держави до участі у справі як відповідача або третьої особи, накладення арешту на майно, яке належить іноземній державі та знаходиться на території України, застосування щодо такого майна інших засобів забезпечення позову і звернення стягнення на таке майно можуть бути допущені лише за згодою компетентних органів відповідної держави, якщо інше не передбачено міжнародним договором України або законом України.

Частиною 4 статті 263 ЦПК передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно правової позиції Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеної у постанові від 14.04.2022 у справі № 308/9708/19, після початку війни в Україні з 2014 року суд України, розглядаючи справу, де відповідачем визначено російську федерацію, має право ігнорувати імунітет цієї країни та розглядати справи про відшкодування шкоди, завданої фізичній особі в результаті збройної агресії російської федерації, за позовом, поданим саме до цієї іноземної країни. Так, у зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України 24.02.2022 Україна розірвала дипломатичні відносини з росією, що унеможливлює із цієї дати направлення різних запитів і листів до посольства російської федерації в Україні з огляду на припинення його роботи на території України. Отже, починаючи з 2014 року, немає необхідності в направленні до посольства російської федерації в Україні запитів щодо згоди російської федерації бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди у зв`язку з вчиненням російською федерацією збройної агресії проти України й ігноруванням нею суверенітету та територіальної цілісності Української держави. А з 24.02.2022 таке надсилання неможливе ще й з огляду на розірвання дипломатичних відносин України з російською федерацією.

З огляду на наведене, керуючись положеннями частини 8 статті 178, частини 4 статті 223 та частини 1 статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно повідомлення про смерть № 3 від 02.01.2022 вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вірний військовій присязі, мужньо виконувавши військовий обов`язок, в бою за Україну, її свободу і незалежність, загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 16).

Відповідно до витягу з протоколу № 897 від 24.02.2023р. засідання 18 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, травма та поранення лейтенанта ОСОБА_2 , 1994р.н. «Вибухова травма. Відкриті рани декількох ділянок нижніх кінцівок», які призвели до смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , шо підтверджено медичними та військово-обліковими документами: свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 04.01.2023р., лікарським свідоцтвом про смерть № 30/НЕ від 03.01.2023р. травма та поранення, які призвели до смерті, пов`язані із захистом Батьківщини (а.с 15).

Соборним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 13.01.2023р. видано свідоцтво про смерть (повторно) серїі НОМЕР_2 відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Червонопавлівка, Сєвєродонецький район, Луганська область, Україна (зв. ас. 14).

ОСОБА_2 (посмертно) Указом Президента України від 01.09.2023р. № 550 нагороджений орденом Богдана Хмельницького ІІІ ступеня (а.с. 19).

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_3 від 16.08.1994р., батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказані: батько ОСОБА_5 , мати ОСОБА_1 (а.с. 14).

З письмових заперечень Дніпропетровської обласної прокуратури № 09/5-945вих-24 від 08.05.2024р. на звернення ОСОБА_1 встановлено, що за фактом загибелі ОСОБА_2 та інших військовослужбовців Збройних Сил України 09.02.2023р. внесено відповідні відомості до ЄРДР за № 0000346 за п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України (а.с. 9).

Як вбачається консультаційного висновку спеціаліста від 20.03.2024, встановлений лікарем-психіатром ОСОБА_6 , ОСОБА_1 скаржилась на значне погіршення стану, зокрема, на дратівливість, психологічні стреси, мінливість настрою, тривогу. У 2017р. померла мати, у 2019р. помер батько, у 2022р. загинув на війні старший син після чого, рідні та близькі почали відмічати її погіршення психологічного стану (зв. а.с. 16).

Згідно висновку суб`єкта оціночної діяльності « ОСОБА_3 » щодо розміру моральної шкоди, спричиненої військовою агресією російської федерації, складеного 02.04.2024, вартість моральної шкоди завданої ОСОБА_1 внаслідок загибелі ОСОБА_2 , спричиненої військовою агресією російської федерації 3 000 000 грн., що складає 71 193 Євро на дату оцінки (зв. а.с. 12).

Статтею 55 Конституції України та статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Загальновідомим є той факт, що в лютому 2014 року розпочалася військова агресія рф проти України, внаслідок якої була анексована територія Автономної Республіки Крим, частково окуповані території Донецької та Луганської областей України.

Відомим також є той факт, що 24 лютого 2022 року російська федерація здійснила широкомасштабну військову агресію проти України, що стало підставою для введення з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року воєнного стану на території України, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», а тому не підлягають доказуванню згідно з приписами ч. 3 ст. 82 ЦПК України.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 12.04.2012 № 9-рп/2012 (справа № 1-10/2012) наголосив, що в Україні як демократичній, правовій державі людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (статті 1, 3 Основного Закону України).

Статтею 28 Загальної декларації прав людини кожному гарантується право на соціальний і міжнародний порядок, при якому права і свободи, викладені в цій Декларації, можуть бути повністю здійснені.

Відповідно до статті 1 Декларації про право на мир, затвердженої резолюцією Генеральної Асамблеї ООН 71/189 від 19.12.2016, кожен має право жити в мирі в умовах заохочення і захисту всіх прав людини і повної реалізації розвитку.

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України», збройна агресія це в тому числі, застосування іншою державою або групою держав збройної сили проти України. Збройною агресією проти України вважається будь-яка з таких дій, зокрема: вторгнення або напад збройних сил іншої держави або групи держав на територію України, а також окупація або анексія частини території України; напад збройних сил іншої держави або групи держав на військові сухопутні, морські чи повітряні сили або цивільні морські чи повітряні флоти України.

Згідно частини першої та четвертої статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Внаслідок військової агресії російської федерації проти України, позивачка зазнала моральних втрат і душевних страждань у зв`язку з втратою рідного сина, який загинув виконуючи військовий обов`язок в бою за Україну за що був нагороджений посмертно відзнакою Президента України.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частини перша, друга статті 23 ЦК України).

Тлумачення статті 23 ЦК України свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав».

Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2024 року в справі № 279/1834/22 (провадження № 61-1382сво23)).

По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації.

Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18)).

Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22), постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року в справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21)).

При визначенні грошової компенсації моральної шкоди слід враховувати те, що: дійсно внаслідок військової агресії російської федерації проти України особа може зазнавати (зазнала) моральної шкоди; законодавець в статті 23 ЦК передбачив відкритий перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру грошової компенсації (характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування; інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості); розмір грошової компенсації моральної шкоди завданій особі внаслідок військової агресії російської федерації проти України може відрізнятися, залежно від того, на які обставини завдання моральної шкоди посилається позивачка та які обставини враховані судом при визначенні розміру грошової компенсації моральної шкоди; такими обставинами може бути, зокрема: смерть близьких осіб, каліцтво особи чи близьких осіб; місце проживання особи (різняться відчуття осіб, що проживають на території проведення бойових дій чи осіб далеко від цієї території); пошкодження або знищення рухомого майна; права які порушені внаслідок військової агресії російської федерації проти України тощо.

Таким чином, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні (у разі, якщо шкода відшкодовується за наявності вини).

При цьому, на потерпілого (позивача) покладається обов`язок довести факт неправомірної поведінки відповідача, заподіяння ним шкоди та її розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою завдавача шкоди та негативними наслідками. У свою чергу, відповідач має довести відсутність своєї вини у спричиненні шкоди потерпілому (позивачу).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Оцінюючи кожний доказ окремо, зокрема суд вважає, що висновок суб`єкта оціночної діяльності « ОСОБА_3 », складений 02.04.2024р. щодо розміру моральної шкоди ОСОБА_1 , спричиненої військовою агресією російської федерації є неналежним доказом, оскільки складений з порушенням норму Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Відповідно до положень цього Закону професійна оціночна діяльність - діяльність оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, визнаних такими відповідно до положень цього Закону, яка полягає в організаційному, методичному та практичному забезпеченні проведення оцінки майна, розгляді та підготовці висновків щодо вартості майна (ст. 4 Закону).

З викладеного слідує, що суб`єкт оціночної діяльності ОСОБА_3 не наділений повноваженнями встановлювати розмір моральної шкоди.

Зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті (стаття 524 ЦК України).

Тлумачення частини другої статті 524 ЦК України свідчить, що учасники цивільного обороту можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті в договорі.

Підстав для допустимості визначення відшкодування (компенсації) шкоди в іноземній валюті, окрім випадків якщо зокрема, її викрадено, чинний ЦК не містить.

Отже, враховуючи характер порушень прав та законних інтересів позивачки, та як наслідок спричинення позивачці моральної шкоди у зв`язку з втратою сина, з урахуванням обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнала позивачка, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), суд приходить до висновку, що справедливою сумою компенсації моральних страждань є 1 000 000 грн., що еквівалентно 22 381,94 Євро на день ухвалення рішення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 22 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах за позовами до держави-агресора російської федерації про відшкодування завданої майнової та/або моральної шкоди у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, збройною агресією, збройним конфліктом, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Таким чином, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору за подачу позовної заяви на підставі пункту 22 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», беручи до уваги, що за подачу фізичною особою позовної заяви про стягнення моральної шкоди в розмірі 100 000 000 грн. підлягав сплаті судовий збір в розмірі 15 140 грн (пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір»), а також те, що позовна вимога задоволена частково в сумі 1 000 000 грн., що складає 1,0 % від ціни позову (100 000 000 грн. / 1 000 000 грн), тому із відповідача на користь держави Україна підлягає стягненню судовий збір в розмірі 151, 40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 3, 55 Конституції України, ст. ст. 2, 11, 15-16, 23, 1167 ЦК України, ст.ст. 1, 2, 4, 5, 12, 13, 76, 80-82, 89, 141, 263, 265, 268, 272, 273, 282-284,289,354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до російської федерації про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з держави російська федерація на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) моральну шкоду в розмірі 1 000 000 (один мільйон) грн., що еквівалентно 22 381,94 Євро на день ухвалення рішення.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з держави російська федерація на користь держави Україна судовий збір у розмірі 151 (сто п`ятдесят одну) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 289 ЦПК України, а саме, заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення складений 28 березня 2025 року.

Суддя: Д.О. Покопцева