Справа № 755/8750/24
Провадження 2/127/3348/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2025 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вохмінової О.С.

за участю секретаря судових засідань Сунько Я.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу № 755/8750/24 за позовом Приватного Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування,

в с т а н о в и в:

позовну заяву мотивовано тим, що 01.10.2021 року о 09.18 год. в м. Києві по вул. Березняківська, 42 відбулась ДТП за участі автомобіля «Volkswagen» держномер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля «Ford», держномер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 08.11.2021 року № 755/17438/21 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення.

На момент ДТП діяв договір добровільного страхування № FО-00899943 від 14.01.2021 року. Страхувальник ОСОБА_2 вчасно звернувся до ПрАТ «СГ «ТАС» із заявою від 05.10.2021 року про настання події.

На підставі акту огляду ТЗ (дефектна відомість), рахунку-фактури № 642 від 06.10.2021 року, страхового акту № 28494/40/921 від 11.10.2021 року та розрахунку суми страхового відшкодування позивач виплатив суму страхового відшкодування на користь власника пошкодженого автомобіля «Ford», держномер НОМЕР_2 , в розмірі 36 012,75 грн., згідно платіжної інструкції від 13.10.2021 року.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Volkswagen» держномер НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ «НАСК «Оранта» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АТ 0082512.

Тому ПрАТ «НАСК «Оранта» виплатила на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 23 597,65 грн. згідно платіжного доручення від 23.06.2022 року, що не в повній мірі покриває завдану шкоду.

Зазначаючи підставою даного позову ст. 27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 993, 1166, 1187, 1194 ЦК України, представник позивача просив стягнути з відповідача на користь Приватного Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 12 415,10 грн. та судові витрати: судовий збір в сумі 3 028 грн.

Представник позивача адвокат Сечко С.В. в судовому засіданні позов підтримав. Суду пояснив, що правова підстава звернення до суду ст. 1194 ЦК України. Власник пошкодженого в ДТП автомобіля «Ford» на підставі договору добровільного страхування звернувся до ПрАТ «СГ «ТАС» і товариство здійснило виплату оціненої шкоди - 36 012,75 грн. Оскільки пошкоджений автомобіль «Ford» 2011 року випуску, ПАТ НАСК «Оранта» при розрахунку та оцінці виплати за регресною вимогою застосувало коефіцієнт фізичного зносу замінених деталей і розмір виплати склав 23 597,65 грн. Тому різницю між страховою виплатою (страховим відшкодуванням) і фактичним розміром шкоди несе особа, винна у ДТП. Просив стягнути з відповідача на користь позивача 12 415,10 грн. В судове засідання 05.05.2025 року представник не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнав, суду пояснив, що він був винен в ДТП 01.10.2021 року в м. Києві, однак, його цивільно-правова відповідальність була застрахована в ПАТ НАСК «Оранта», тому саме страхова компанія повинна відшкодувати завдані ним збитки. В судове засідання 05.05.2025 року повторно не з`явився, заяв не подавав.

Враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України і те, що в попередніх судових засіданнях відповідач висловив свою позицію з приводу позовних вимог, суд вважав можливим розглянути справу у відсутність відповідача.

Вислухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши надані докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 01.10.2021 року о 09.18 год. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Volkswagen» держномер НОМЕР_1 в м. Києві по вул. Березняківська, 42, в порушення п. 13.1 ПДР не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем «Ford», держномер НОМЕР_2 , який зупинився попереду. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 08.11.2021 року № 755/17438/21 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу 850 грн., стягнуто судовий збір (а.с. 4).

На момент ДТП діяв договір добровільного страхування із ПрАТ «СГ «ТАС» № FО-00899943 від 14.01.2021 року (КАСКО), згідно якого був застрахований автомобіль «Ford», 2011 року випуску, держномер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_3 , водієм на момент ДТП був ОСОБА_2 (а.с. 5-15).

01.10.2021 року водій ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «СГ «ТАС» із заявою про настання події і виплату страхового відшкодування (а.с. 17).

05.10.2021 року складено акт огляду транспортного засобу (дефектну відомість) (а.с. 19-20).

Вартість ремонту згідно рахунку-фактури ФОП ОСОБА_4 від 06.10.2021 року 36 012,75 грн. (а.с. 21).

Згідно страхового акту № 28494/40/921 від 11.10.2021 року, складеного ПрАТ «СГ «ТАС», страхова виплата складає 36 012,75 грн. ОСОБА_1 визначений особою, до якої можлива регресна вимога. Одержувач страхового відшкодування - ФОП ОСОБА_4 (а.с. 22).

Розрахунок суми страхового відшкодування до страхового акту від 11.10.2021 року 36 012, 75 грн. (а.с. 22 зворот).

Згідно платіжної інструкції від 13.10.2021 року, ПрАТ «СГ «ТАС» перерахувало ФОП ОСОБА_4 страхове відшкодування по договору № FО-00899943 від 14.01.2021 року в сумі 36 012, 75 грн. (а.с. 23, 24).

Також в судовому засіданні встановлено, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Volkswagen» держномер НОМЕР_1 ОСОБА_1 була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АТ 0082512 (а.с. 108).

Заява про виплату страхового відшкодування (регресна вимога) від ПрАТ «СГ «ТАС» зареєстрована в НАСК «Оранта» 02.12.2021 року (а.с. 110).

23.06.2022 року ПАТ НАСК «Оранта» був складений і затверджений страховий акт № ОЦВ Р-21-32-63237/1 (а.с. 109).

Розрахунок страхового відшкодування проведений 16.06.2022 року, згідно якого знос транспортного засобу на день страхового випадку 67%, вартість відновлювального ремонту (без врахування зносу деталей, що замінюються 36 012,75 грн.), вартість ремонтних робіт 17482,75 грн., розмір матеріального збитку з врахуванням зносу деталей, що замінюються 23 597,65 грн. (а.с. 109 зворот).

Розрахунок страхового відшкодування проведений відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092, згідно якої розмір матеріального збитку визначений із врахуванням зносу деталей, що замінюються.

Страхове відшкодування за регресними вимогами в сумі 23 597,65 грн. сплачено ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ПрАТ «СГ «ТАС» згідно платіжного доручення № 28611 від 23.06.2022 року (а.с. 23, 24).

Різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою складає 12 415, 10 грн. (36 012, 75 грн. 23 597,65 грн.).

Між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини з приводу завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки, тому при вирішенні спору суд застосовує відповідні норми ЦК України, Закону України «Про страхування», Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції на момент ДТП).

Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.

При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Верховний Суд, надаючи оцінку обставинам при розгляді аналогічних справ, виходив з того, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність, були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі

№ 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

При цьому пунктом 32.7 частини першої статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що шкоду, пов`язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

За змістом наведених положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

Пунктом 1.6 Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ.

Пунктом 8.6 Методики передбачено: величина ВТВ характеризує фізичний знос, який виникає у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду, а також унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті.

Згідно п. 8.6.1 величина ВТВ нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ.

Тобто величина втрати товарної вартості нараховується в разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюються як методами відновлення, так і методами заміни пошкоджених: деталі, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації усіх типів КТЗ.

Пунктом 8.6.2 Методики визначено, що величина ВТВ КТЗ не нараховується, якщо, зокрема, строк експлуатації легкових автомобілів перевищує 5 років для КТЗ виробництва країн СНД, 7 років - для інших КТЗ.

Системний аналіз пункту 32.7 частини першої статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187, 1194 ЦК України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Під час застосування наведених норм права підлягає врахуванню правовий висновок щодо їх застосування, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, (провадження № 14-176цс18) (пункти 68-70): стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

З урахуванням того, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у ПАТ НАСК «Оранта», майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком (франшиза, втрата товарної вартості, страховий ліміт тощо).

Із розрахунку страхового відшкодування складеного НАСК «Оранта» вбачається, що знос транспортного засобу «Ford», держномер НОМЕР_2 визначений 67, 00 %. Отже, вартість відновлювального ремонту (без врахування зносу деталей, що замінюються) - 36 012,75 грн., тоді як розмір матеріального збитку (з урахуванням зносу деталей, що замінюються) 23 597,65 грн.

Враховуючи наведені обставини і норми Закону, суд дійшов висновку, що майнова шкода повинна бути відшкодована ОСОБА_1 як особою, яка її завдала, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума в розмірі 12 415, 10 грн. (36 012, 75 грн. 23 597,65 грн.) різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Судові витрати сплачений при зверненні до суду з даним позовом судовий збір 3 028 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача згідно вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 988, 1066, 1187, 1188, 1194 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь Приватного Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (інд. 03117, м. Київ, пр. Перемоги, 65, р/р НОМЕР_4 в АТ «КБ «ПриватБанк», МФО 305299) суму в розмірі 12 415 (дванадцять тисяч чотириста п`ятнадцять) грн. 10 коп. та судовий збір 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог ст.ст. 354, 355 ЦПК України, розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складене 05 травня 2025 року.

Суддя: