СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ідентифікаційний код 02886143
Справа №547/336/25
Провадження №2/547/301/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 року с-ще Семенівка, Полтавська область

Семенівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді В.Ф.Харченка,

за участі секретаря судового засідання О.О.Харченко,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, у залі судових засідань № 2, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2025 року позивач ТОВ "Коллект Центр" (далі ТОВ "КЦ") звернувся до суду із позовом в електронній формі до відповідача ОСОБА_1 , обґрунтовуючи позовні вимоги невиконанням відповідачем зобов`язань щодо повернення коштів за договором № 77456939 від 28.09.2021, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "1 Безпечне агентство необхідних кредитів"" (далі ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів") та ОСОБА_1 , внаслідок чого утворилася загальна заборгованість відповідача перед позивачем у сумі 12358,65 грн з яких: 4000,00 грн сума заборгованості за тілом кредиту, 8358,00 грн сума заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 0,65 грн як нараховані 3 % річних.

Також, 04.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мілоан" (далі ТОВ "Мілоан") та ОСОБА_1 було укладено договір № 4587530, внаслідок чого утворилася загальна заборгованість відповідача перед позивачем у сумі 65910,00 грн з яких: 7760,00 грн сума заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту), 56630,00 грн сума заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 1520,00 грн заборгованість за комісіями. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 56896,00 грн, з яких: 7760,00 грн заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту), 47706,00 грн заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 1520,00 грн заборгованість за комісіями.

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за двома кредитними договорами, що підлягає стягненню з відповідача станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 69344,65 грн, з яких: 11760,00 грн заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту), 56064,00 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 1520,00 грн заборгованість за комісіями, 0,65 грн 3% річних.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача сплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору 2422,40 грн і витрат на правничу допомогу у розмірі 16000,00 грн.

Позивач вказує, що набув право грошової вимоги за вказаними кредитними договорами на підставі договорів про відступлення права вимоги № 22/02/2022 від 22.02.2022, укладеного між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "Вердикт Капітал", 10.01.2023 № 10-01/2023 між ТОВ "Вердикт Капітал" та "ТОВ "КЦ", 15.12.2021 № 15/12/2021-22 між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "Вердикт Капітал" та 10.03.2023 № 10-03/2023/01 між ТОВ "Вердикт Капітал" та ТОВ "КЦ".

Ухвалою суду від 02.04.2025 визначено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; запропоновано відповідачеві, зокрема, подати відзив на позов протягом 15 днів з дня вручення копій ухвали суду від 02.04.2025 і позовної заяви з додатками.

Позивач у позовній заяві просив здійснювати розгляд справи за його відсутності та не заперечував проти винесення заочного рішення (а.с. 5).

13.05.2025 відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомляв, повідомлений про розгляд справи за зареєстрованим місцем проживання 17.04.2025, де не проживає, що є належним врученням відповідачеві судової повістки і повідомлення про дату, час і місце судового засідання; не подав відзиву або будь-яких інших документів у справі. (а.с. 85, 86, 92-94).

Ураховуючи зазначені обставини суд, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128, ч. 1 ст. 223, ст.ст. 279, 280 ЦПК України, 13.05.2025 ухвалив здійснити заочний розгляд справи за відсутності представника позивача.

За відсутності учасників справи (їх представників) розгляд справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши письмову заяву позивача по суті справи, надані судові докази, суд встановив таке.

28.09.2021 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 укладено договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 77456939 про надання грошових коштів (позики) у сумі 4000,00 грн строком на 15 днів. Процентна ставка (базова) 1,99 % в день. Дата надання позики 28.09.2021. Дата повернення позики (останній день) 13.10.2021. Знижена процентна ставка/день 1,99 % застосовується у відповідності до умов Програми лояльності. Процентна ставка за понадстрокове користування позикою 2,70% за день (не застосовується в період карантину). Пеня 2,70 % в день (не застосовується в період карантину). Орієнтовна реальна річна процентна ставка 57499,79%. Орієнтовна загальна вартість позики 5194,00 грн. Повернення кредиту здійснюється згідно таблиці обчислення вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки, який є Додатком № 1 до вказаного Договору позики.

Вказаний договір, підписаний електронним підписом відповідача А.С.Кратюк одноразовим ідентифікатором 71OkL1o3cv (а.с. 30).

Також, 04.09.2021 між ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 4587530 (індивідуальна частина) на споживчі потреби шляхом у сумі 8000,00 грн. строком на 30 днів з 04.09.2021 (строк кредитування). Термін (дата) повернення кредиту і сплата комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 04.10.2021. Загальні витрати за кредитом 7520,00 грн в грошовому виразі та 317,28 % річних (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.54.1-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 15520,00 грн. Комісія за надання кредиту 1520,00 грн, яка нараховується за ставкою 19.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом 6000,00 грн, які нараховуються за ставкою 2.50 відсотків від фактичного залишку кредиту з кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка становить 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Повернення кредиту здійснюється згідно Графіку платежів за договором споживчий кредит, який є Додатком № 1 до вказаного Договору позики.

Вказаний договір, паспорт споживчого кредиту, анкета-заява на кредит, підписані електронним підписом відповідача ОСОБА_1 (а.с. 18-22, 23, 24).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 Цивільного кодексу України (далі ЦК).

Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до статті 204 ЦК правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК).

У статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію,і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію").

Частиною п`ятою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 652 ЦК дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК).

Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

У силу частини першої статті 638 ЦК договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Вказаний висновок щодо правомірності укладення кредитного договору шляхом підписання електронним цифровим підписом викладено у постанові Верховного Суду від 12.01.2021, справа № 524/5556/19, провадження № 61-16243св20.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09.09.2020 у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20). Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною.

Відтак суд робить висновок про належне укладення договору про надання споживчого кредиту № 4587530 від 04.09.2021 про отримання відповідачем ОСОБА_1 кредиту у ТОВ "Мілоан" та договору позики № 77456939 від 28.09.2021 про отримання відповідачем ОСОБА_1 кредиту у ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів".

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК). Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі (ч. 2 ст. 10561 ЦК).

Відповідно до ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Довідкою ТОВ "ФК "Елаєнс" від 12.12.2024 підтверджено здійснення 04.09.2021 грошового переказу у сумі 8000,00 грн від ТОВ "Мілоан" на карту НОМЕР_1 , призначення платежу кошти згідно договору № 4587530 (а.с. 37).

Отже відповідач ОСОБА_1 отримав від ТОВ "Мілоан" 8000,00 грн за договором про споживчий кредит № 4587530 від 04.09.2021.

Довідкою ТОВ "ФК "Фінекспрес" від 12.02.2025 підтверджено здійснення 28.09.2021 грошового переказу у сумі 4000,00 грн з ініціативи ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів", отримувач ОСОБА_2 (а.с. 40).

Отже відповідач ОСОБА_1 отримав від ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" 4000,00 грн за договором позики № 77456939 від 28.09.2021.

22.02.2022 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "Вердикт Капітал" було укладено Договір факторингу № 22/02/2022, відповідно до якого ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" відступило ТОВ "Вердикт Капітал" право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором позики № 77456939 від 28.09.2021 укладений між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 (а.с. 30, 49-51).

10.01.2023 між ТОВ "Вердикт Капітал" та позивачем ТОВ "КЦ" було укладено Договір про відступлення права вимоги № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ "Вердикт Капітал" відступило ТОВ "КЦ" право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором позики № 77456939 від 28.09.2021 укладений між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 (а.с. 62-67).

15.12.2021 між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "Вердикт Капітал" було укладено Договір факторингу № 15/12-2021, відповідно до якого ТОВ "Мілоан" відступило ТОВ "Вердикт Капітал" право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про споживчий кредит № 4587530 від 04.09.2021 укладений між ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_1 (а.с. 55-61).

10.03.2023 між ТОВ "Вердикт Капітал" та позивачем ТОВ "КЦ" було укладено Договір про відступлення права вимоги № 10-03/2023/01, відповідно до якого ТОВ "Вердикт Капітал" відступило ТОВ "КЦ" право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про споживчий кредит № 4587530 від 04.09.2021 укладений між ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_1 (а.с. 68-73).

Заборгованість ОСОБА_1 за Договором позики № 77456939 від 28.09.2021 станом на день формування позовної заяви не погашена і складається з заборгованості по основному боргу 4000,00 грн, заборгованість за відсотками 8358,00 грн, нараховані 3% річних 0,65 грн, сума заборгованості всього 12358,65 грн (а.с. 46, 48).

Така сама сума заборгованості була визначена первинним кредитором ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" станом на 22.02.2022 (а.с. 41-44).

Заборгованість ОСОБА_1 за Договором про споживчий кредит № 4587530 від 04.09.2021 станом на день формування позовної заяви не погашена і складається з заборгованості по основному боргу 7760,00 грн, заборгованість за відсотками 47706,00 грн, 1520,00 грн заборгованість за комісіями, сума заборгованості всього 56986,00 грн (а.с. 38-39).

Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 перед позивачем ТОВ "Вердикт Капітал" станом на 10.03.2023 становить 65910,00 грн (а.с. 45, 46, 47, 48).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК).

Отже позивач правомірно набув право грошової вимоги ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" до відповідача ОСОБА_1 за Договором позики № 77456939 від 28.09.2021 та ТОВ "Мілоан" за Договором про споживчий кредит № 4587530 від 04.09.2021.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Проте суд не погоджується з сумами заборгованостей, які визначені позивачем у позовній заяві щодо договору із ТОВ "Мілоан".

Так, ТОВ "Мілоан" визначило заборгованість ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит № 4587530 від 04.09.2021 станом на 06.12.2021 у загальній сумі 38362,00 грн, яка включає 7760,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 29082,00 грн заборгованості за процентами і 1520,00 грн заборгованості за комісією (а.с. 38, 39).

Однак позивач, не будучи кредитною установою (позичальником), продовжує нарахування процентів після 15.12.2021 із первинного боргу у загальній сумі 38362,00 грн, яка включає 7760,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 29082,00 грн заборгованості за процентами і 1520,00 грн заборгованості за комісією.

Тому суд стягує заборгованість, яка була передана первинним кредитором фактору у сумі 38362,00 грн. Підстави для стягнення заборгованості у більшій сумі відсутні.

Ураховуючи зазначене, оцінивши докази, суд робить висновок що відповідачем порушено права позивача у частині неналежного виконання зобов`язань за двома кредитними договорами, відповідач має заборгованість перед позивачем за вказаними договорами і позов підлягає частковому задоволенню на загальну 50720,65 грн (12358,65 + 38362,00).

За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати 1771,81 грн судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (50720,65 ? 69344,65 2422,40).

Згідно договору про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024 правову допомогу позивачеві ТОВ "КЦ" надавало адвокатське об`єднання "Лігал Ассістанс". Згідно витягу з Акту № 1 про надання юридичної допомоги від 28.02.2025 та заявки на надання юридичної допомоги № 445 від 01.02.2025 стверджується, що адвокатське об`єднання "Лігал Ассістанс" надало правничу допомогу у цій справі на суму 16000,00 грн (а.с. 13-17).

Відповідно до ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК).

За змістом ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно із ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Водночас вказані положення ст. 137 ЦПК України не відхиляють можливість і не знімають із суду обов`язок застосувати принципи пропорційності, розумності та співмірності під час вирішення відповідних питань.

Відповідно до ч.ч. 2, 3, 8, 9 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати (окрім судового збору), пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Додаткова Постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020, справа № 755/9215/15-ц, зазначила, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розуість їхрозміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

За змістом ст.ст. 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді випливає, що при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у рішенні від 23.01.2014 у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (§ 268).

Крім цього, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

У рішенні від 28.11.2002 ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13.10.2023 у справі № 206/2971/22, провадження № 61-5826св23).

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Однак, беручи до уваги принцип співмірності, слід пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності.

Верховний Суд у постанові від 13.10.2023 у справі № 206/2971/22 зазначив, що положення ст. 137 ЦПК України не відхиляють можливість і не знімають із суду обов`язок застосувати принципи пропорційності, розумності та співмірності під час вирішення відповідних питань.

Крім цього, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Однак, беручи до уваги принцип співмірності, слід пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності.

При встановленні розміру гонорару відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.

Відтак, з урахуванням складності справи, очевидною не співмірністю витрат на правничу допомогу у сумі 16000,00 грн з ціною позову у сумі 69344,65 грн, ознаками завищення тривалості усного консультування упродовж 2 години і складення позовної заяви упродовж 4 годин, часткового задоволення позову, суд зменшує витрати на оплату правничої допомоги, які підлягають стягненню із відповідача на користь позивача із 16000,00 грн до 3000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1-5, 10-13, 48, 49, 76-83, 89, 174, 209, 211, 223, 258, 259, 264, 265, 272, 273, 281-284, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити позов частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" заборгованість за договором позики № 77456939 від 28.09.2021 у сумі 12358,65 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" заборгованість за договором про споживчий кредит № 4587530 від 04.09.2021 у сумі 38362,00 грн, відмовивши у стягненні більшої суми 56986,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" 1771,81 грн судових витрат зі сплати судового збору.

Зменшити 16000,00 грн витрат на оплату правничої допомоги Товариством з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" і стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" 3000,00 грн судових витрат, як витрат на професійну правничу допомогу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку учасниками справи до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" (місцезнаходження: м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306; ідентифікаційний код 44276926).

Відповідач ОСОБА_1 (народився ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).

Повне рішення складене 13.05.2025.

Суддя В.Ф.Харченко