БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 2/361/5846/24
РІШЕННЯ

Іменем України

15 квітня 2025 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого суддіПетришин Н.М.,
за участю секретаряІванової К.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача

У листопаді 2024 року до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшла вищевказана цивільна справа за позовом ОСОБА_1 . В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 23 грудня 2023 року, позивач, виконуючи свої службові обов`язки здійснила ряд дій, спрямованих на фіксацію порушення правил паркування водієм автомобіля марки КІА, д.н.з. НОМЕР_1 . На момент початку фіксування порушення водій вказаного автомобіля - ОСОБА_2 , був відсутній, але до завершення фіксації повернувся. ОСОБА_1 роз`яснила відповідачу, що останній порушив правила паркування та відносно нього відбувається процедура оформлення штрафу. У відповідь на це, ОСОБА_2 почав ображати позивачку нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою та плюнув у бік позивачки. Після цього позивач викликала поліцію для фіксування даного факту та притягнення його до відповідальності. У подальшому складено протокол про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП. Постановою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 квітня 2024 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненому правопорушенні та закрито справу у зв`язку з закінчення строків притягнення до адміністративної відповідальності. У зв`язку з викладеним, а також враховуючи те, що діями відповідача позивачу завдана моральна шкода, що полягала у моральних стражданнях через приниження її честі та гідності під час виконанні службових обов`язків та підривання її авторитету як представника місцевих органів влади під час притягнення особи до відповідальності, ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 1 000,00 грн., а також витрати на правову допомогу під час притягнення відповідача до адміністративної відповідальності у розмірі 5 000 грн. та витрати на правову допомогу під час підготовки даної цивільної справи у розмірі 6 000 грн.

Заяви, інші процесуальні дії у справі

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 2024 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Ліпатов С.В. позовні вимоги підтримали в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 1 000 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 6 000 грн., просили їх задовольнити у повному обсязі. Позивач ОСОБА_1 пояснила, що перебуваючи при безпосередньому виконанні службових обов`язків, виписуючи штраф ОСОБА_2 , відповідач поводив себе агресивно відносно неї, говорив нецензурні слова, які завдали їй душевних хвилювань, оскільки містили дуже обурливі висловлювання на її адресу, що відображено у відео, доданому до справи. Зазначилася, що під час оформлення штрафу спілкувала з відповідачем українською мовою, однак перебуваючи у стресовій ситуації могла сказати недержавною мовою, за що перепросила.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що дана ситуація виникла через те, що дана особа не представилась йому та не пояснила причину, а також розмовляла з ним російською мовою, що для нього є неприпустимим, його це обурило та роздратувало. Зазначив, що позивач теж грубо з ним спілкувалася. Вказував на те, що має чотирьох дітей. Просив у задоволенні позову відмовити.

Обставини справи, що встановлені судом

Відповідно до постанови Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 квітня 2024 року у справі № 361/137/24, у протоколі серія ВАВ № 985651 від 23.12.2023 поліцейським Шаповаловою А.В., яка склала протокол, зазначено що: «23.12.2023 близько 10-20 год. ОСОБА_3 висловлювався нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_1 , плюнув в її бік та погрожував фізичною розправою, без вчинення реальних дій, чим порушив громадський порядок і спокій громадян». Потерпілою в протоколі вказана ОСОБА_1 . Судом встановлено з пояснень ОСОБА_1 , що під час виконання нею повноважень у м. Вознесенськ на вул.Одеська неподалік будинку 29 близько 10-20 год. водій автомобілю КІА д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку з порушеннями ПДР. Під час оформлення порушення водій був відсутній, однак з`явився на моменті здійснення 3-го фото. Водій почав запитувати у неї про причини оформлення, після чого сів та поїхав. Через кілька хвилин водій повернувся та почав висловлювати в її бік нецензурною лайкою, плюнув їй в обличчя та погрожував фізичною розправою, даний факт зафіксовано на робочу бодікамеру TEKSAR-0179. Вказала, що вона повідомила даному водієві, що викликала поліцію, однак він пішов та не став чекати. Також зазначила, що водій даного авто самостійно вирвав з принтеру повідомлення про вчинення правопорушення.

Вищевказаною постановою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 квітня 2024 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, та провадження по справі закрито у зв`язку з закінченням строків, передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП.

На підтвердження заявлених вимог, ОСОБА_1 також додано до суду диск з відеозаписом обставин, що сталися 23.12.2023, а також Довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 521299 від 10.07.2024, згідно якої позивач є особою з інвалідністю другої групи, причина інвалідності загальне захворювання по зору.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно із частиною четвертою статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Статтями 15, 275 ЦК України передбачено право особи на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб.

У пунктах 4, 19, 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначено, що чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією фізичних осіб розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов`язок відшкодувати моральну шкоду. Суди мають використовувати широкі можливості, що надає розгляд справи про захист гідності, честі та ділової репутації, для підвищення культури спілкування.

Нецензурні висловлювання включають неввічливі, непристойні, вульгарні та лайливі вислови.

Негативною вважається інформація, в якій стверджується про порушення особою зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті, тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Так, судом встановлено, що 23 грудня 2023 року ОСОБА_2 висловлювався нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_1 , плюнув в її бік та погрожував фізичною розправою. Вказані обставини підтверджуються постановою Вознесенського мйськрайонного суду Миколаївської області від 04 квітня 2024 року, відповідно до якої відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, а також відеодоказом, доданим позивачем до матеріалів справи. Крім того, відповідач не заперечував, що дійсно висловлювався нецензурною лайкою у бік жінки.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, суд керується тим, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Стаття 1167 ЦК України, передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до положень ст. 23, ст. 280, ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, в зв`язку з чим суд виходить з того, що задоволення позовних вимог повинно відповідати як заподіяній моральній шкоді, так і критерію справедливості.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Судом установлено, що протиправними діями з боку відповідача позивачу завдано моральних страждань через привселюдне приниження її честі та гідності під час виконання службових обов`язків та підривання її авторитету як представника місцевих органів влади.

Суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи, що в результаті протиправних дій відповідача, позивачам спричинена моральна шкода, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги у частині стягнення із відповідача ОСОБА_2 моральної шкоди на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 1 000 грн., що на думку суду є достатнім та таким, що відповідає моральним стражданням, перенесеним позивачем.

Таким чином, суд дійшов до висновку про обґрунтуваність та доведеність позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 1000 грн.

Щодо судових витрат

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до Договору про надання правової домоги № 24-12/2023 від 24.12.2023, укладеного між адвокатом Ліпотовим С.В. та ОСОБА_1 , та Додатку № 1 до вказаного договору, ОСОБА_1 адвокатом надавалася правова допомога у справі про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності, вартість наданих послуг складає 5000 грн.

Крім того, згідно Договору про надання правової допомоги № 01-11/2024, укладеного 01.11.2024 між адвокатом Ліпотовим С.В. та ОСОБА_1 , та Додатку № 1 до зазначеного договору, позивачу адвокатом надавалася правова допомога у справі про стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди. Вартість наданих послуг склала 6 000 грн., що сплачені ОСОБА_1 відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера від 01.11.2024.

Враховуючи те, що позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», стягненню з відповідача на користь держави підлягає сума судового збору у розмірі 1 211 грн. 20 коп.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, то суд дійшов висновку про обґрунтованість таких вимог у частині стягнення 6000 грн. з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , оскільки дані судові витрати здійснені позивачем у справі № 361/11112/24, що розглядається.

У частині вимог про стягнення витрати на правову допомогу на суму 5000 грн., суд не вбачає правових підстав для стягнення з ОСОБА_2 даних судових витрат, оскільки такі здійснені позивачем з метою отримання правової допомоги у процесі розгляду справи щодо притягнення відповідача до адміністративної відповідальності у справі № 361/137/24.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 22, 1167 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76, 79, 81, 82, 89, 141, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 6 000 (шість тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Наталія ПЕТРИШИН