Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повний текст)

07 квітня 2025 року м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира у складі:

головуючої судді Петровської М.В.,

за участю секретаря судових засідань Дзюман О.І.,

представника позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,

відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) - ОСОБА_2 ,

представника відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права особистої власності на квартиру, -

встановив:

ОСОБА_4 звернулась до Корольовського районного суду м. Житомира із вказаною позовною заявою, відповідно до змісту якої просить в порядку поділу спільного сумісного майна:

- визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 77,4 кв.м, житловою площею 46,7 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав: 101;

- визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 77,4 кв.м, житловою площею 46,7 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав: 101.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 в період з 20.02.2020 по 13.02.2024. Під час перебування у шлюбі з відповідачем, ними, за спільні кошти, що отримані на весіллі та як заробіток, було придбано квартиру АДРЕСА_2 . Так, між ТОВ «БРАЙН КОМПАНІ» (продавець) і ОСОБА_2 (покупець), за спільною домовленістю подружжя, 09.10.2020 укладено договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру АДРЕСА_3 , за умовами якого продавець зобов`язувався передати у власність покупця квартиру в закінченому будівництвом та прийнятому в експлуатацію об`єкті будівництва: «Будівництво багатоповерхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського обслуговування населення, за будівельною адресою АДРЕСА_4 , кадастровий номер :04:022:0017, площа 1,1238 га, секція № 4», а покупець оплатити ціну таких прав. Згідно пунктів 2.1, 3.1 цього договору, фактичний номер квартири АДРЕСА_5 , ціна майнових прав -972 144 грн. У п.7.6 договору покупець гарантував, що є правомочним підписати даний договір і виконувати зобов`язання по ньому, в тому числі наявна згода іншого з подружжя на його укладення, й ужив всіх заходів, що необхідні для такого підписання та виконання. Підписання й виконання даного договору не суперечить якій-небудь угоді, що має обов`язковий характер для покупця, а також інтересам його сім`ї чи будь-яких третіх осіб. Одночасно між продавцем і покупцем було укладено договір купівлі-продажу деривативу №1052/3-А83/Z-S/S4-55R/09102020-Д, згідно п.7.3.4 якого покупець заявив та гарантував, що він має всі відповідні повноваження на укладення цього договору, в тому числі згоду іншого з подружжя. Укладення цього договору на умовах, зазначених у ньому повністю відповідає намірам та уявленням покупця та в інтересах його сім`ї. 30.10.2020 ОСОБА_2 зареєстрував право власності на квартиру, яка в подальшому використовувалась для спільного проживання, що підтверджується витягом з Реєстру територіальної громади № 2024/011069046 від 13.09.2024 про зареєстроване місце проживання позивачки за адресою: АДРЕСА_6 . Відповідач проживав в квартирі без реєстрації. Оскільки у добровільному порядку поділити квартиру, яка є об`єктом права спільної сумісної власності, відповідач відмовляється, ОСОБА_4 звернулась до суду із вказаним позовом.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 20.12.2024 у даній справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження із проведенням підготовчого засідання та повідомленням сторін.

16 січня 2025 року від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Гарбузюк О.В., надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування поданого відзиву представник відповідача вказала, що згідно Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру № 202.04.1.083 від 09.10.2020 (далі - Договір) покупцем - ОСОБА_2 було придбано та в повному обсязі оплачено майнові права на квартиру у закінченому будівництвом та прийнятому в експлуатацію об`єкті. У 2018, 2019, 2020 році ОСОБА_2 здійснював незалежну підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець, від якої отримував прибуток, що підтверджується податковими деклараціями платника єдиного податку фізичної особи-підприємця. Також, починаючи з 2015 року та до моменту купівлі квартири ОСОБА_2 отримував заробітну плату як найманий працівник, тобто, кошти на спірну квартиру заощаджувались ОСОБА_2 протягом декількох років, які передували укладенню шлюбу. Шлюб було укладено 20.02.2020, а квартира придбана у жовтні листопаді 2020 року. Твердження ОСОБА_4 щодо придбання квартири за спільні кошти та подаровані на весіллі кошти не відповідає дійсності. На весіллі були подаровані символічні суми коштів, яких явно не вистачило б на придбання квартири. За час спільного життя у подружжя не було накопичено стільки заощаджень, щоб придбати спірну квартиру. Тому кошти, за які вона куплена, належали ОСОБА_2 та зароблені ще до укладення шлюбу з ОСОБА_4 . Зазначає, що сам по собі факт придбання спірного майна у період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя (правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17 (провадження № 14-325цс18) та у постанові Верховного Суду від 18 червня 2018 року у справі № 711/5108/17 (провадження № 61-1935св18)).

16 січня 2025 року від ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , на адресу Корольовського районного суду м.Житомира надійшла зустрічна позовна заява, в якій просить:

- відмовити у задоволенні у повному обсязі первісного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 у справі №296/10988/24 про поділ спільного майна подружжя;

- визнати за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на квартиру за адресу: АДРЕСА_6 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101);

- стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати.

Обґрунтування зустрічного позову є аналогічним обгрунтуванню відзиву на позовну заяву.

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 17 січня 2025 року зустрічний позов ОСОБА_2 об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

20 січня 2025 року від представника позивача за первісним позовом ОСОБА_4 - адвоката Якухна О.М., надійшла відповідь на відзив, в якій вказує, що надані відповідачем податкові декларації та довідка форми ОК-7 не є належними та допустимими доказами того, що квартира була придбана у період шлюбу саме за рахунок коштів ОСОБА_2 . Так, декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2018-2019 роки та довідка форми ОК-7 про суму заробітку від трудової діяльності ОСОБА_2 не містять достовірної інформації про те, що вказані кошти накопичувалися останнім, наприклад на депозитному рахунку останнього, та були витрачені саме 13.10.2020 з його особистого рахунку у банку і саме на придбання спірної квартири, а не використовувалися ним для особистих потреб, в т.ч. для провадження підприємницької діяльності (закупівлі товару тощо). Позивач ОСОБА_4 також працює з 2015 року в Житомирському апеляційному суді і до шлюбу мала заробіток та накопичення, але це не означає, що зазначена обставина може бути безумовним доказом придбання квартири у період шлюбу за особисті кошти позивача. Таким чином, позивач не довів належними та допустимими доказами факт придбання спірної квартири тільки за його особисті дошлюбні кошти. Зазначені твердження узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2024 року у справі № 523/14489/15-ц про те, що сам по собі дохід, отриманий одним із подружжя до укладення шлюбу, не є беззаперечним доказом його витрачання на придбання майна у період шлюбу. Позивач та відповідач у 2020 році працювали, отримували дохід, що підтверджено: довідкою Житомирського апеляційного суду від 18.11.2024, декларацією платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2020 роки та довідкою форми ОК-7 про суму заробітку від трудової діяльності ОСОБА_2 , який за визначенням ч.2 ст.61 СК України є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідачем не спростовано презумпцію спільної сумісної власності його доходу від здійснення трудової та підприємницької діяльності. Отже, весільні кошти та доходи подружжя у 2020 році дозволяли придбати квартиру. При цьому, непропорційнійсть доходів подружжя згідно ст.60 СК України не впливає на віднесення квартири до спільної сумісної власності та право власності кожного із подружжя в рівних частках, не може бути підставою для зміни часток сторін у власності. Іншим критерієм, який дозволяє надати майну статус спільної сумісної власності, є мета придбання майна. У п.7.6 договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру № 202.04.1.084 від 09.10.2020 та у п.7.3.4 договору купівлі-продажу деривативу № 1052/3-A83/Z-S/S4-55R/09102020-Д, відповідач, як покупець, заявив про згоду іншого подружжя на укладення договорів та в інтересах його сім`ї. Відповідачем не спростовано презумпцію вказаних правочинів відносно мети придбання спірної квартири. Верховний Суд у постанові від 06.01.2025 у справі № 357/1662/23, відхиляючи доводи скаржника про придбання майна за його особисті кошти, врахував, що договір купівлі-продажу садового будинку від 26 грудня 2017 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , яка діяла за згодою чоловіка, про що зазначено у договорі, не містить відомостей про те, що нерухоме майно придбавається, за кошти, які є особистою приватною власністю ОСОБА_2, або отримані нею за договором позики. Отже, відповідачем не спростовано презумпцію спільного сумісного майна подружжя на квартиру за адресою: АДРЕСА_6 , і остання повністю відповідає його критеріям: час набуття такого майна - у період перебування у шлюбі; кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття) - доходи подружжя; мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя - квартира придбавалася в інтересах сім`ї за згодою іншого з подружжя (позивача) і використовувалася для про проживання подружжя.

29 січня 2025 року від представника відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_4 адвоката Якухна О.М., надійшов відзив на зустрічний позов, в якому викладено мотиви на спростування доводів позивача за зустрічним позовом, аналогічні викладеним у відповіді на відзив від 20.01.2025.

03 лютого 2025 року від представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 адвоката Гарбузюк О.В. надійшла відповідь на відзив на зустрічний позов, в якій остання вказує, що твердження, що ОСОБА_6 мала накопичення, не знаходить свого доказового підтвердження та спростовується поданими ОСОБА_7 деклараціями як секретаря судового засідання за 2016 - 2019 роки (посада державної служби категорії В), в яких не декларується жодних грошових активів, накопичених коштів і тому подібне. В той же час, на законодавчому рівні визначено обов`язок суб`єктів декларування зазначати у декларації суму грошових активів (готівки, на банківських рахунках тощо) у разі їх наявності. Тобто у ОСОБА_4 не було накопичень до моменту укладення шлюбу з ОСОБА_2 та до моменту купівлі спірної квартири. Відповідачем не надано доказів на підтвердження факту наявності в неї грошових коштів на час придбання квартири, не доведено джерело їх походження. Твердження щодо купівлі квартири за «весільні кошти» жодним чином не підтверджено та є недостовірною інформацією. Що стосується договорів, то пункти у ньому є типовими та не можуть бути доказом того, що квартира придбавалась для подружжя та за спільні кошти. ОСОБА_2 було в повному обсязі сплачено вартість майнових прав на квартиру, що підтверджується довідкою № 04/48 від 12.11.2020 виданою ТОВ «БРАЙН КОМПАНІ» та квитанцією № 52072457 від 13.10.2020. Стверджує, що з 2018 по 2020 рік ОСОБА_2 певна сума коштів з прибутку від підприємницької діяльності накопичувалась з метою придбання нерухомості.

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 25 лютого 2025 року, постановленою без виходу суду до нарадчої кімнати, у даній справі закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Представник позивача (відповідача за зустрічним позовом) ОСОБА_4 - адвокат Якухно О.М. в судовому засіданні первісний позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити з підстав, викладених у ньому, та поданих ним заяв по суті справи. У задоволенні зустрічного позову просив відмовити.

Представник відповідача (позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_2 - адвокат Гарбузюк О.В. в судовому засіданні щодо задоволення первісного позову заперечувала з підстав, викладених у заявах по суті справи, зустрічний позов підтримала та просила його задовільнити.

Відповідач (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав позицію свого представника. Вказав, що його колишня дружина не мала жодних заощаджень. Кошти, за які була придбана квартира, зароблені ним особисто внаслідок здійснення підприємницької діяльності.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 20 лютого 2020 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був укладений шлюб, зареєстрований Житомирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), про що складено відповідний актовий запис №260.

Згідно рішення Любарського районного суду Житомирської області від 11 січня 2024 року у цивільній справі №282/1469/23 шлюб, укладений між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розірвано. Рішення суду набрало законної сили 13.02.2024.

09.10.2020 між ТОВ «БРАЙН КОМПАНІ» (Продавець) і ОСОБА_2 (Покупець) укладено договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру АДРЕСА_3 , предметом якого є майнові права на квартиру, які після набуття Покупцем їх у власність реалізуються шляхом набуття права власності на квартиру після оформлення Покупцем відповідних правовстановлюючих документів (державної реєстрації права власності).

Згідно п.1.1 розділу 1 договору, Продавець зобов`язується передати у власність Покупця квартиру в закінченому будівництвом та прийнятому в експлуатацію об`єкті будівництва: «Будівництво багатоповерхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського обслуговування населення, за будівельною адресою: АДРЕСА_4 , кадастровий номер :04:022:0017, площа 1,1238 га, секція № 4», а покупець зобов`язувався оплатити ціну таких прав.

Згідно пункту 2.1 розділу 2 договору, майнові права на квартиру являють собою права на отримання у власність квартиру з наступними технічними характеристиками: фактичний номер квартири 48, поверх -10.

Ціна майнових прав на квартиру становить 972 144 грн (п.3.1 розділу 3 договору).

09 жовтня 2020 року між АТ «ЗАКРИТИЙ НЕДИВЕРСИФІКОВАНИЙ ВЕНЧУРНИЙ КОРПОРАТИВНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ФОНД «ДОМІНІОН ФІНАНС», в інтересах якого діє ТОВ «КОМПАНІЯ З УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ «ЕЛ.ДІ.АССЕТ МЕНЕДЖМЕНТ» (Продавець) та ОСОБА_2 (Покупець) укладено договір купівлі продажу Деривативу №1052/3-А83/Z-S/S4-55R/09102020-Д та складено акт прийому-передачі деривативу форвардного контракту № 105211-А; 83/Z-S/N/S4-55R/09102020-А.

Квитанцією № 52072457 від 13.10.2020 підтверджено оплату за договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру АДРЕСА_3 на користь ТОВ «БРАЙН КОМПАНІ» на суму 972 144 грн. Платником в квитанції вказано ОСОБА_2 .

Відповідно до довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙН КОМПАНІ» №04/48 від 12 листопада 2020 року, ОСОБА_2 в повному обсязі сплатив ціну майнових прав на квартиру АДРЕСА_7 , відповідно до договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру №202.04.1.084 від 09 жовтня 2020 року.

Згідно акту приймання-передачі від 12 листопада 2020 року оплаченої покупцем квартири (сукупності майнових прав) згідно договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру №22.04.1.084 від 09 жовтня 2020 року ТОВ «БРАЙН КОМПАНІ» передало, а ОСОБА_2 отримав квартиру АДРЕСА_2 .

30 листопада 2020 року ОСОБА_2 зареєстрував право власності на квартиру АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101), що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно №402999147 від 08.11.2024 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №235058925 від 02.12.2020.

Згідно довідок про заробітну плату №№ 1738/24, 1739/24, 1740/24, 1741/24 від 18.11.2024, виданих Житомирським апеляційним судом, ОСОБА_4 працює на посаді помічника судді та отримала доходу за 2020 рік в сумі 262 888,69 грн, за 2021 рік в сумі 224 322,04 грн, за 2022 рік в сумі 249 802, 57 грн, за 2023 рік в сумі 366 017,72 грн.

За змістом декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_7 отримала заробітної плати за 2018 рік в сумі 157 715 грн та 82 843 грн, за 2019 рік в сумі 266 422 грн.

У відповідності до податкових декларацій платника єдиного податку фізичної особи-підприємця, загальна сума доходу ОСОБА_2 склала: за 2018 рік - 996 862,50 грн; за 2019 рік 974 805,40 грн, за 2020 рік 999 048,42 грн.

Довідкою форми ОК-7 підтверджено, що ОСОБА_2 також працював як найманий працівник в ПП «АДЛЄР», ПП «КОМПАНІЯ АДЛЄР», ТОВ «ПАРТНЕРТЕХТРЕЙД», ТОВ «ПАРТНЕРТІРСЕРВІС» та отримав доходу в 2015 році в сумі 2756 грн, в 2016 році 17 262 грн, в 2017 році в сумі 69 599,46 грн, в 2018 році 99 602,39 грн, в 2019 році 103 906,61 грн, в 2020 році 106 645,04 грн.

Витягом з Реєстру територіальної громади № 2024/011069046 від 13.09.2024 підтверджено, що зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_4 з 02.08.2021 по 11.09.2024 була адреса: АДРЕСА_6 .

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 372 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно зі статтею 60 Сімейного кодексу України від 10.01.2002 №2947-III (далі - СК України), майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Положеннями статті 61 СК України закріплено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 Сімейного кодексу України).

Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто (п.3 ч.1 ст.57 СК України).

За змістом ч.3 та ч.4 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Статтею 63 СК України врегульовано, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною першою статті 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно з ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до частини першої статті 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч.3 ст.370 ЦК України, виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

У відповідності до абз.1 пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року №11 (далі - Постанова №11), сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

За змістом пунктів 23, 24 Постанови №11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Згідно з п.30 Постанови №11, рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК України.

З матеріалів справи вбачається, що з 20.02.2020 по 13.02.2024 (дата набрання рішенням про розірвання шлюбу законної сили) сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого 30.11.2020 за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_2 на підставі: довідки № 04/48 від 12.11.2020, виданої ТОВ «БРАЙН КОМПАНІ»; акту приймання-передачі нерухомого майна від 12.11.2020, виданого ТОВ «БРАЙН КОМПАНІ» та ОСОБА_2 ; договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру №22.04.1.084 від 09 жовтня 2020 року, виданого сторонами ТОВ «БРАЙН КОМПАНІ» та ОСОБА_2 .

При цьому, за змістом п.7.6 розділу 7 договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру АДРЕСА_3 , ОСОБА_2 гарантував, що є правомочним підписати даний договір і виконувати зобов`язання по ньому, в тому числі наявна згода іншого з подружжя на його укладення, й ужив всіх заходів, що необхідні для такого підписання та виконання. Підписання й виконання даного договору не суперечить якій-небудь угоді, що має обов`язковий характер для покупця, а також інтересам його сім`ї чи будь-яких третіх осіб.

Також, за змістом пп.7.3.4 п.7.3 розділу 7 договору купівлі-продажу деривативу № 1052/3-A83/Z-S/S4-55R/09102020-Д, ОСОБА_2 заявив та гарантував, що він має всі відповідні повноваження на укладення цього договору, в тому числі згоду іншого з подружжя. Укладення цього договору на умовах, зазначених у ньому повністю відповідає намірам та уявленням покупця та в інтересах його сім`ї.

Наведені договори є дійсними.

Враховуючи, що вищезазначену квартиру було набуто подружжям під час шлюбу, за згодою та в інтересах подружжя, що також підтверджено змістом наведених договорів, під час спільного проживання та спільного ведення господарства сторонами, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 разом формували спільний бюджет, а наведене не спростовано відповідачем за первісним позовом, суд дійшов висновку, що спірна квартира є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 вказано, що спростовує презумпцію спільності майна подружжя той із подружжя, який заперечує, що майно, набуте у період шлюбу, є спільним сумісним майном.

Тому саме на ОСОБА_2 закон покладає обов`язок спростувати презумпцію спільної сумісної власності щодо квартири АДРЕСА_5 , набутої у шлюбі та зареєстрованої за ним.

Великою Палатою Верховного Суду в п.61 постанови від 23 січня 2024 року у справі № 523/14489/15-ц зазначено, що для того щоб визначити джерело придбання квартир, необхідно встановити не лише факт спільного проживання чоловіка та жінки однією сім`єю, але й участь у його придбанні шляхом формування спільного бюджету та ведення спільного господарства, а також виключити можливість залучення особистих коштів будь-кого з них.

Як вже встановлено судом, сторони по справі в період до та в 2020 році працювали та отримували доходи. Подані ОСОБА_2 відомості про доходи у податкових деклараціях та довідці форми ОК-7 не дають суду підстав для висновку про придбання квартири виключно за особисті кошти відповідача за первісним позовом.

Отже, стороною відповідача за первісним позовом не спростовано презумпцію спільної сумісної власності щодо спірної квартири.

Окрім того, відповідачем за первісним позовом не спростовано презумпцію спільної сумісної власності його доходу від здійснення підприємницької діяльності за період перебування у шлюбі з ОСОБА_4 з 20.02.2020 до жовтня 2020 року (сплата ціни майнових прав на квартиру).

Оскільки домовленості між сторонами по справі з приводу поділу спільного майна не досягнуто, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання за ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , в порядку поділу спільного майна колишнього подружжя, права власності на половину квартири (по 1/2 частині) на засадах рівності часток та задоволення первісного позову.

З наведених мотивів, у задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України з відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 на користь позивачки за первісним позовом ОСОБА_4 підлягає стягненню судовий збір, сплачений при поданні позову, в сумі 15 140,00 грн.

Керуючись статтями 76-80, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ухвалив:

Первісний позов ОСОБА_4 ( АДРЕСА_8 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_9 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про поділ майна подружжя, - задовольнити.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 77,4 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав 101.

Визнати, в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя, за ОСОБА_4 та ОСОБА_2 право власності по 1/2 частині квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 77,4 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав 101, за кожним.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 15 140 грн (п`ятнадцять тисяч сто сорок гривень) судових витрат по сплаті судового збору.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права особистої власності на квартиру, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 18 квітня 2025 року.

Суддя М. В. Петровська