Справа №949/671/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2025 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Отупор К.М.,

при секретарі судового засідання Катюха К.В.,

за участю:

представника заявника - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа - Висоцька сільська рада про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_2 звернувся в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Заява мотивована тим, що він є братом померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 . Його брат ОСОБА_4 незадовго до смерті часто хворів та потребував постійного догляду. Через це в останні роки його життя він змушений був проживати разом з братом у його будинку в АДРЕСА_1 , який належав їх батьку ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Він доглядав за братом і коли останній помер, то поховав його. Після смерті брата у нього залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . На вказаний будинок ніхто крім нього не претендує, спір про право відсутній. Однак, з огляду на певну сукупність об`єктивних причин, він не зареєструвався за адресою його фактичного проживання, через що коли звернувся до нотаріуса за отриманням спадщини, то приватний нотаріус Сарненського районного нотаріального округу Рівненської області Тарасюк О.Г. відкрив спадкову справу за №73655337, однак відмовив мені у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, на що видав постанову від 14 лютого 2025 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, мотивуючи відмову неможливістю встановити факт спільного проживання зі спадкодавцем та пропуском строку для прийняття спадщини.

В судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_1 заяву підтримав та просив суд її задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча був своєчасно та належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника заявника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Згідно частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями статті 12 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Згідно частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 263 Цивільного процесуального кодексу України, рішення суду повинно ґрунтуватись за засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно частини 1 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно частини 2 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Правилами статті 1217 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частинами 1 та 2 статті 1258 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

За змістом статті 1262 Цивільвіного кодексу України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Брати і сестри є спадкоємцями померлого, якщо між ними встановлені кровні родинні зв`язки, причому родинні зв`язки можуть бути як повнорідні (походження від загальних батьків), так і неповнорідні (походження від одного із батьків). Для встановлення цього факту вимагаються відповідні документи. Так, родинні відносини можуть підтверджуватися свідоцтвами органів реєстрації актів громадянського стану про народження, виписками із книг запису актів громадянського стану, записами в паспортах про дітей. Наприклад, щоб підтвердити родинні відносини між спадкодавцем і спадкоємцем - його братом, треба подати свідоцтва про народження спадкодавця і спадкоємця, і якщо в цих свідоцтвах батьки - одні й ті самі особи, то можна стверджувати, що спадкодавець і спадкоємець - брати.

У разі неможливості подання зазначених документів родинні відносини можуть бути підтверджені судовим рішенням про встановлення факту родинних відносин, що набрало законної сили. Не успадковують один після одного зведені брати і сестри, якщо вони не мають спільних батьків.

Отже, ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї. При цьому, важливою ознакою є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем.

Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною 1 статті 29 Цивільного кодексу України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Звертаючись до суду із вказаною заявою, заявник ОСОБА_2 просить суд встановити факт його постійного проживання разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем проживання: АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю разом із спадкодавцем необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, наявність взаємних прав та обов`язків.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_2 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , тобто за іншою адресою, ніж спадкодавець ОСОБА_3 .

Також встановлено, що ОСОБА_2 не звертався у відповідні органи з метою реєстрації місця проживання в будинку спадкодавця.

Як вбачається із тексту заяви, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Доказів на підтвердження вказаного факту заявником не надано (в матеріалах справи відсутнє свідоцтво про смерть ОСОБА_3 , яке також і не було долучено представником заявника в судовому засіданні).

Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що є спадковим майном на яке претендує ОСОБА_2 .

За приписами статей 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина 2 статті 77 Цивільного процесуального кодексу України).

Дослідження доказів - це безпосереднє сприйняття і вивчення судом в судовому засіданні інформації про фактичні дані, представленої сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, за допомогою передбачених в законі засобів доказування на підставі принципів усності та безпосередності. Предметом доказування у кожній справі є факти, які становлять основу заявлених вимог і заперечень проти них або мають інше значення для правильного розгляду справи і підлягають встановленню для прийняття судового рішення.

Аналіз наведених положень закону надає підстави для висновку, що заявник повинен довести належними доказами не лише факт спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю на час відкриття спадщини, а і факт несення спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї.

На переконання суду матеріали справи не містять належних і допустимих доказів на підтвердження того, що між заявником та спадкодавцем наявні родинні відносини (в матеріалах справи відсутні копії свідоцтв про народження заявника ОСОБА_2 та померлого спадкодавця ОСОБА_3 , які також не були долучені представником заявника в судовому засіданні), а також не доведено наявності усіх наведених вище фактів у їх сукупності, а тому у задоволенні вимог слід відмовити.

Згідно з частинами 1, 2 статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина 1 статті 77 Цивільного процесуального кодексу України).

Положеннями частини 2 статті 78 Цивільного процесуального кодексу України унормовано, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Факт періодичного та тимчасового проживання ОСОБА_2 за адресою зареєстрованого місця проживання спадкодавця в АДРЕСА_1 , підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Однак, суд критично відноситься до показань свідків, з огляду на те, що свідок ОСОБА_6 проживає в с. Вербівка, однак на іншій вулиці, а саме АДРЕСА_1 , а свідок ОСОБА_7 вказагі проживає в АДРЕСА_3 .

Інших доказів на підтвердження факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, позивачем не надано, а тому суд позбавлений можливості відповідно перевірити достовірність показань вказаних свідків.

Посилання ОСОБА_2 на те, що він здійснював догляд за спадкодавцем, за власні кошти поховав останнього, не є доказами, що підтверджують факт проживання однією сім`єю на час відкриття спадщини.

Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, що обставини, викладені в заяві стосовно встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, не доведені належними та допустимими доказами, а тому задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 13, 81, 89, 259, 263-265, 294, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_2 , заінтересована особа - Висоцька сільська рада про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині 2 статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Відомості про учасників справи згідно пункту 4 частини 5 статті 265 Цивільного процесуального кодексу України:

Заявник: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Заінтересована особа: Висоцька сільська рада Сарненський район Рівненська область (с. Висоцьк, вул. Б. Хмельницького, 20, Сарненський район Рівненська область, ).

Повний текст рішення складено 12 травня 2025 року.

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя Дубровицького

районного суду К.М. Отупор