Справа № 603/95/25
Провадження №2/603/98/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

13 травня 2025 року м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Галіяна І. М.,

секретар судового засідання Бішко І. М.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання.

В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилається на те, що за час перебування з відповідачем у шлюбі в них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу залишився проживати разом із нею та перебуває на її утримані. ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання в Івано-Франківському фаховому коледжі технологій та бізнесу (строк навчання з 2022 року до 30.06.2025 року), у зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач не допомагає із оплатою навчання сина, попри те, що є працездатним, здоровим, працює та отримує заробітну плату, що надає йому можливість утримувати дитину. Позивачка є особою з інвалідністю, не має змоги самостійно утримувати сина, адже навчання потребує значних витрат. Враховуючи наведені обставини, просить стягувати із відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, в розмірі 6000,00 грн, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову на період навчання, але не більше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилися, разом з позовом подала заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 ,будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно не з`явився в судове засідання, не повідомивши про причини неявки, відзив на позовну заяву не подав.

Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 13.05.2025 року постановлено провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення.

Судом встановлені такі обставини.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 03.06.2013 року.

Від шлюбу в сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 29.01.2007 року.

За змістом довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 66/11-13 від 04.02.2025 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований разом із позивачкою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з довідкою № 04-46/30 від 27.01.2025 року, виданої директором Івано-Франківського фахового коледжу технологій та бізнесу, ОСОБА_3 у 2022 році вступив до Івано-Франківського фахового коледжу технологій та бізнесу освітньо-професійного ступеня фаховий молодший бакалавр та зараз навчається на третьому курсі денної форми навчання на державній формі навчання. Строк закінчення навчального закладу 30.06.2025 року.

Позивачка ОСОБА_1 є особою з інвалідністю третьої групи, інвалідність встановлена довічно, може виконувати легку фізичну працю, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААВ № 207024 від 28.10.2020 року.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, виходячи із такого.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України (далі СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч. 3 ст. 199 СК України).

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та можливість надавати таку допомогу.

Умовою стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, є недостатність забезпечення коштами як для навчання, так і для інших необхідних потреб (харчування, одяг, користування транспортом, придбання навчальної літератури тощо).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У ч. 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що син сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який досяг повноліття, продовжує навчатися в Івано-Франківському фаховому коледжі технологій та бізнесу на денній формі навчання, у зв`язку з чим не має змоги працювати та потребує матеріальної допомоги.

Відповідач правом подання відзиву не скористався та в судове засідання не з`явився, докази на спростування доводів позивача суду не надав. Так само суду не доведено, що за станом здоров`я, чи у зв`язку з наявністю на утриманні інших осіб або з інших підстав відповідач не може сплачувати аліменти на утримання сина.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на матеріальне становище повнолітнього сина сторін, його вік та потреби, зважаючи на принцип рівності батьків у виконанні обов`язку щодо матеріального забезпечення повнолітнього сина, який продовжує навчання, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити частково та стягувати із відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн щомісяця, починаючи з 20.02.2025 року і до досягнення ним двадцяти трьох років або до припинення навчання.

Такий розмір аліментів, на переконання суду, буде достатнім для забезпечення потреб сина сторін, який продовжує навчання. Водночас суд не бачить підстав для стягнення з відповідача аліментів у заявленому розмірі (6000 грн), оскільки позивач не надала суду доказів, які б свідчили про можливість відповідача сплачувати аліменти у такому розмірі, а також обґрунтування заявленого нею до стягнення розміру аліментів саме в цьому розмірі.

Також суд звертає увагу на таке.

У позовній заяві позивач ОСОБА_1 просить стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 6000 грн, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» дитина - особа віком до 18 років (повноліття), якщо згідно з законом, застосовуваним до неї, вона не набуває прав повнолітньої раніше.

Отже, положення ч. 2 ст. 182 СК України щодо мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину нерозривно пов`язані із поняттям «дитина», а тому не можуть бути застосовані у правовідносинах щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період їхнього навчання.

Також безпідставною є позовна вимога щодо стягнення аліментів не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, оскільки зазначений розмір аліментів передбачений ч. 5 ст. 183 СК України при визначенні розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника аліментів і при зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу, тоді як позивачем подано позов із вимогою про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Окрім того, такий максимальний розмір аліментів застосується лише у випадку стягнення аліментів на неповнолітніх дітей.

У силу ст. 141 ЦПК України із відповідача слід стягнути у дохід держави 1 211,20 грн судового збору.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 81, 259, 263, 264, 265, 273, 279-282, 354 ЦПК України, ст. ст. 141, 182, 191, 199, 200 СК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 (три тисячі) грн щомісяця, починаючи з 20.02.2025 року і до досягнення ним двадцяти трьох років або до припинення навчання.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 1 211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн 20 (двадцять) коп судового збору.

Рішення у частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Копію заочного рішення направити відповідачу протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Головуючий суддя І. М. Галіян