Справа №461/375/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2025 року місто Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря судового засідання Александрович М.І.,

представника позивача адвокат Вовчак Р.Я.,

представника відповідача Созанська М.М.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Львові за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

(адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ),

ОСОБА_2

(адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ),

в інтересах яких діє адвокат Вовчак Романа Ярославівна

(адреса: АДРЕСА_3;

РНОКПП: НОМЕР_3 ; e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 )

до

Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області

(адреса: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10;

; e-mail: )

про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування

встановив:

I. Позиції сторін та учасників справ, заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Адвокат Вовчак Романа Ярославівна, яка діє в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , шляхом формування документів у підсистемі Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд», звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування. Відповідно до прохальної частини заяви, позивач просить:

-визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , суми нарахованої та невиплаченої пенсії у розмірі 96493,71 грн;

- визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , суми нарахованої та невиплаченої пенсії у розмірі 96493,71 грн;

-стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , суми нарахованої та невиплаченої пенсії у розмірі 96493,71 грн;

-стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , суми нарахованої та невиплаченої пенсії у розмірі 96493,71 грн.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, покликається на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є синами ОСОБА_3 . Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13.01.2023 року у справі № 380/17527/22 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_3 з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії відповідно до вимог статей 43,63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ, положень постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704 згідно з довідкою ІНФОРМАЦІЯ_3 С/6311 від 22.08.2022, з урахуванням раніше виплачених сум. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31.01.2024 у справі № 380/30396/23 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_3 з 01.03.2023 року щомісячну доплату до пенсії у розмірі 2000,00 грн, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб».

Головним управлінням Пенсійного Фонду України у Львівській області були виконані судові рішення в частині здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_3 . Останній помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після його смерті спадкоємці звернулись до приватного нотаріуса Золочівського районного нотаріального округу Кривіцької Маріанни Анатоліївни для оформлення спадщини. Приватним нотаріусом 06.09.2024 заведено спадкову справу № 157/2024 після смерті ОСОБА_3 . На запит приватного нотаріуса М. Кривіцької у листі від 10.09.2024 року Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повідомило, що доплати до пенсії в сумі 167018,86 грн, яка обчислена на виконання судового рішення від 13.01.2023 року у справі № 380/17527/22, та в сумі 25968,56, яка обчислена на виконання судового рішення від 31.01.2024 у справі № 380/30396/23, не включаються до складу спадщини та можуть бути виплачені особі за умови покладення судом зобов`язань в частині виплати пенсії, яка була нарахована померлому.

У зв`язку з наведеним, позивачі вважають, що невиплата відповідачем недоотриманої пенсії є порушенням їх права на спадкування, з метою захисту якого вони змушені звертатись до суду з даним позовом.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 24.01.2025 відкрито провадження у справі, розгляд постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Клопотання адвоката Вовчак Романи Ярославівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про витребування доказів задоволено. Витребувано від приватного нотаріуса Золочівського районного нотаріального округу Кривіцької Маріанни Анатоліївни належним чином засвідчену копію Спадкової справи № 157/2024, заведеної 06.09.2024, після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

17.02.2025 представником відповідача подано відзив на позовну заяву. Сторона відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зауважує, що на даний момент в Головному управлінні проведена робота щодо виплати заборгованості, яка виникла внаслідок виконання судових рішень, які набрали законної сили по 19.11.2020. Виплата сум, донарахованих на виконання судових рішень, буде здійснена за наявності відповідного цільового фінансування з Державного бюджету України та не залежить від Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області. Стверджує, що питання переходу належних спадкодавцеві соціальних виплат не є спадковими, у зв`язку з чим до нього не застосовуються норми спадкового права. За твердженнями представника відповідача, право вимоги у позивачів виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначений законом порядок. Зокрема, відповідно до частини третьої статті 61 Закону-2262, зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Відтак вважає, що представником позивачів було пропущено строк звернення до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, щодо виплати недоотриманої пенсії на виконання рішень Львівського окружного адміністративного суду від 13.01.2023 у справі № 380/17527/22 та від 31.01.2024 у справі № 380/30396/23. Також, представник Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області вказує, що стягнення з рахунків відповідача призначених для виплати пенсій, конкретних сум може поставити під загрозу функціонування Пенсійного фонду та нанести шкоду необмеженій кількості осіб.

19.02.2025 адвокатом Вовчак Романою Ярославівною, яка діє в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , шляхом формування документів у підсистемі Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд», подано відповідь на відзив. Представник позивача просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Вказує, що аргументи відповідача, викладені у відзиві, є необґрунтованими та не спростовують позов. Діти відносяться до спадкоємців першої черги за законом. Суми пенсії, які не були одержані спадкодавцем за життя, входять до складу спадщини за сукупності наступних умов: спадкодавцю за життя було нараховано, але не виплачено пенсію; після смерті спадкодавця відсутні члени його сім`ї (або їх неможливо встановити) або члени сім`ї не звернулися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Враховуючи те, що позивачі є синами померлого відповідно, якому за його життя була перерахована, але не виплачена пенсія, призначена відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», то відповідач, відмовляючи у нарахуванні та виплаті позивачам недоотриманої пенсії після смерті ОСОБА_3 діяв всупереч закону. Фактично відповідач визнав наявність заборгованості перед позивачами, а також її розмір. Стверджує, що доводи відзиву, наведені на спростування аргументів позову, не містять належного обґрунтування чи фактичних обставин, які б спростовували викладені позивачами обставини.

31.03.2025, на виконання ухвали суду від 24.01.2025, до суду надійшли від приватного нотаріуса Золочівського районного нотаріального округу Кривіцької Маріанни Анатоліївни належним чином засвідчені копії Спадкової справи № 157/2024, заведеної 06.09.2024, після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 09.04.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

02.05.2025 адвокатом Вовчак Романою Ярославівною, шляхом формування документів у підсистемі Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд», подано заяву про розподіл судових витрат. Остання вказує, що між позивачем ОСОБА_2 та адвокатом Вовчак Р.Я. укладено договір про надання правничої допомоги № 11/12/01 від 11.12.2024. Також, ОСОБА_1 та адвокатом Вовчак Р.Я. укладено договір про надання правничої допомоги № 11/12/02 від 11.12.2024. За приписами ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, в числі іншого, належать витрати на правову допомогу. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Таким чином, просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по 5000 гривень кожному витрат на професійну правничу допомогу.

У судовому засіданні представник позивача - адвокат Вовчак Р.Я. позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову, з підстав викладених у відзиві. Також вказала, що вважає заявлений представником позивача розмір витрат на правничу допомогу в сумі 5000 грн завищеним, з приводу чого подала письмові заперечення.

З врахуванням тривалості провадження у справі, забезпечення судом можливості учасникам провадження у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.

II. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, оцінка доводів учасників справи, норми права та мотиви їх застосування та незастосування

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі статтею 55 Конституції України, кожному гарантується право на судовий захист.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку.

Статтями 10, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України.

У відповідності до частини 1 статті 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_3 отримував пенсію за вислугою років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13.01.2023 року у справі № 380/17527/22 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_3 з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії відповідно до вимог статей 43,63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 « 2262-ХІІ, положень постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704 згідно з довідкою ІНФОРМАЦІЯ_3 С/6311 від 22.08.2022, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31.01.2024 у справі № 380/30396/23 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_3 з 01.03.2023 року щомісячну доплату до пенсії у розмірі 2000,00 грн, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб».

Головним управлінням Пенсійного Фонду України у Львівській області були виконані судові рішення в частині здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер. Після його смерті ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , сини спадкодавця, звернулись до приватного нотаріуса Золочівського районного нотаріального округу Кривіцької Маріанни Анатоліївни для оформлення спадщини.

Приватним нотаріусом 06.09.2024 заведено спадкову справу № 157/2024 після смерті ОСОБА_3 .

На запит приватного нотаріуса М. Кривіцької у листі від 10.09.2024 року Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повідомило, що доплати до пенсії в сумі 167018,86 грн, яка обчислена на виконання судового рішення від 13.01.2023 року у справі № 380/17527/22, та в сумі 25968,56, яка обчислена на виконання судового рішення від 31.01.2024 у справі № 380/30396/23, не включаються до складу спадщини та можуть бути виплачені особі за умови покладення судом зобов`язань в частині виплати пенсії, яка була нарахована померлому.

Приватним нотаріусом Золочівського районного нотаріального округу Кривіцькою М. А. 21.11.2024 року видано довідку про те, що спадкоємцями покійного ОСОБА_3 є сини ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Свідоцтва про право на спадщину видані по 1/2 частці кожному зі спадкоємців.

Водночас, сума доплати до пенсії померлому не була виплачена в межах бюджетних асигнувань, виділених на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями судів за рахунок коштів Державного бюджету України.

Наведені обставини у процесі судового розгляду не оспорювались учасниками справи, у суду відсутні сумніви щодо їх достовірності або добровільності їх визнання, а тому вони не підлягають додатковому доказуванню.

Відповідно до частини 1 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Згідно статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 1216 ЦК України, передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Частиною 5 статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

З огляду на положення статей 1218, 1219, 1227 ЦК України спадщиною є сукупність прав та обов`язків, які в разі смерті фізичної особи (спадкодавця) переходять від нього до інших осіб (спадкоємців). Об`єктом спадкування можуть бути лише права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент його смерті. Право на спадщину переходить лише до спадкоємців, які прийняли спадщину в установленому порядку.

Статтею 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зміст частини 3 статті 52 даного Закону також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де у ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Суд зазначає, що Цивільний кодекс України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів належних спадкодавцю. Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. До прикладу, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати її як спадщину.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19.

Оскільки до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, то сума недоотриманої спадкодавцем пенсії, що належала йому за життя і залишилась недоотриманою, у зв`язку з його смертю, увійшла до складу спадщини. Відтак позивач, прийнявши спадщину від померлого, має право на отримання усієї суми недоотриманої пенсії.

При цьому, суд наголошує, що положення частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі №243/13575/19 зазначив, що тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що:

- цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;

- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;

- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.

Доводи представника відповідача про те, що стягнення з рахунків відповідача призначених для виплати пенсій, конкретних сум може поставити під загрозу функціонування Пенсійного фонду та нанести шкоду необмеженій кількості осіб є надуманими та безпідставними, з огляду на наступне.

Заборгованість перед спадкодавцем виникла через неналежну діяльність саме відповідача, який несвоєчасно виконав свої зобов`язання і обов`язки та, до того ж, вчинив дії які змусили спадкодавця звернутися до суду за захистом своїх інтересів. Зазначене твердження, на думку суду, є абсолютно надуманим адже Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню. Тобто своєчасне проведення соціальних виплат є прямим обов`язком відповідача. Більше того, у цій справі має місце ситуація коли спадкодавець помер так і не дочекавшись отримання належних йому за законом виплат. Як пряме виконання своїх обов`язків і зобов`язань перед спадкоємцем «може поставити під загрозу функціонування Пенсійного фонду та нанести шкоду необмеженій кількості осіб» для суду є незрозумілим, а відповідач навів це твердження посилаючись на висновок Верховного Суду у справі №420/6671/18, по суті вирвавши цю фразу з контексту даного рішення. Так, наведена справа стосувалась визнання протиправними дії Ізмаїльського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області щодо невиплати позивачці заборгованості по пенсії з червня 2017 року; зобов`язати Ізмаїльське об`єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області виплатити позивачці заборгованість по пенсії з червня 2017 року з урахуванням фактично проведених виплат, стосувалося зміни способу виконання судового рішення і судом у цій справі не досліджувались питання спадщини, адже вони у цій справі не входили до предмету і підстав позову.

Застосування будь-яких засобів правового захисту матиме сенс лише за умови, що обрані суб`єктом порушеного права способи захисту є як ефективними, так і такими, що відповідатимуть його змісту та системі права.

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріальноправові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (див. пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16). При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо.

Крім того, спосіб захисту права чи інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц (п. 58).

Ці тези стосуються саме засад ефективного судового захисту, а отже можуть бути враховані у цій частині при ухваленні рішення у справі.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивачі мають право, як спадкоємець, на отримання нарахованих, але не виплачених у повному обсязі сум пенсії, які входять до складу спадщини і не були отримані спадкодавцем за життя, проаналізувавши в сукупності надані докази, суд вважає що позовні вимоги є обґрунтованим та таким, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Також, суд наголошує, що визнання права власності в порядку спадкування за заповітом у даному випадку є належним способом захисту прав спадкоємців, оскільки є перешкоди в оформленні їх спадкових прав у нотаріальному порядку.

Ухвалюючи рішення у даній справі, суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, зокрема у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до частини 1 та 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову ? на відповідача; уразі відмовив позові ? на позивача; у разі часткового задоволення позову ? на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача суму сплаченого ОСОБА_1 судового збору в повному розмірі, що становить 968 грн 96 коп.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України, встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та адвокатом Вовчак Р.Я. укладено договір про надання правничої допомоги № 11/12/01 від 11.12.2024.

Відповідно до п.1.2, 3.1 Договору правовою допомогою в розумінні цього Договору є представництво Клієнта у справі за позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про здійснення виплати Клієнтові недоотриманої пенсії померлого батька ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ) за рішеннями Львівського окружного адміністративного суду у справі № 380/17527/22 та у справі 380/30396/23. Гонорар за надання правничої допомоги, що охоплює надання послуг на стадії розгляду справи судом першої інстанції, у тому числі участь адвоката у судових засіданнях, становить 5 000,00 грн, що сплачується протягом 5 днів з дня ухвалення рішення судом першої інстанції.

Також, між ОСОБА_1 та адвокатом Вовчак Р.Я. укладено договір про надання правничої допомоги № 11/12/02 від 11.12.2024.

Відповідно до п.1.2, 3.1 Договору правовою допомогою в розумінні цього Договору є представництво Клієнта у справі за позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про здійснення виплати Клієнтові недоотриманої пенсії померлого батька ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ) за рішеннями Львівського окружного адміністративного суду у справі № 380/17527/22 та у справі 380/30396/23. Гонорар за надання правничої допомоги, що охоплює надання послуг на стадії розгляду справи судом першої інстанції, у тому числі участь адвоката у судових засіданнях, становить 5 000,00 грн, що сплачується до подання позовної заяви.

Попередній розрахунок судових витрат відповідає заявленому у позовній заяві.

Згідно ст. 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Статтею 137 ЦПК України, визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга статті 137 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 10 від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Верховний Суд у постанові від 12.06.2018 року по справі №462/9002/14-ц (провадження №61-9880св18), прийшов до наступних висновків: «свобода договору не є абсолютною, вона обмежується законом і суттю договірних правовідносин, якою за договором про надання юридичних послуг у формі представництва у суді є забезпечення балансу приватних і публічних інтересів - права особи на кваліфіковану юридичну допомогу при розгляді її справи у суді (приватний інтерес) і незалежність та безсторонність судової влади при розгляді цивільних справ (публічний інтерес).

Також, діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту.

Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у постанові від 03 жовтня 2019 року по справі № 922/445/19, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Згідно позиції Верховного Суду, яка висвітлена у постанові КЦС ВС від 09.06.2020 року по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 року по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені.

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів, суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.

Крім того, у згаданих вище постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

Отже, суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт.

При цьому слід відзначити, що чинний ЦПК встановлює такі критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору (справи), суд приходить до висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10000 гривень не є співмірним із складністю справи; виконаними адвокатом роботами (наданими послугами; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Зокрема, визначаючи розмір витрат, які підлягають стягненню, суд виходить з критеріїв наведених вище, а саме складності справи (позов розглянутий у порядку спрощеного позовного провадження), часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги (участь у судових засіданнях та час витрачений на обґрунтування позиції сторони і надання консультацій для її погодження), обсягу наданих послуг та виконаних робіт (зміст та обсяг поданих суду документів, обсяг робіт наведених у відповідному акті), ціни позову, а також значення справи для кожної сторони. Суд також враховує кількість, обсяг та зміст документів поданих суду сторонами, тривалість провадження у справі з врахуванням процесуальної поведінки сторін, складність та категорія справи.

З урахуванням вищенаведених доводів та мотивів, суд приходить до висновку, що з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід стягнути по 2000 гривень - витрат сторони на правничу допомогу, що суд вважає адекватним розміром, з врахуванням рівня складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсягу та обґрунтованості підготовлених та поданих до суду стороною документів, їх значення для спору (справи).

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України,

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті його батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на недоотримані за життя спадкодавця пенсійні виплати у розмірі 96493 (дев`яносто шість тисяч чотириста дев`яносто три) гривень 71 копійок.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті його батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на недоотримані за життя спадкодавця пенсійні виплати у розмірі 96493 (дев`яносто шість тисяч чотириста дев`яносто три) гривень 71 копійок.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_2 96493 (дев`яносто шість тисяч чотириста дев`яносто три) гривень 71 копійок - недоотриманої ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , пенсії в порядку спадкування.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 96493 (дев`яносто шість тисяч чотириста дев`яносто три) гривень 71 копійок - недоотриманої ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , пенсії в порядку спадкування.

Стягнути Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок ? витрат на сплату судового збору.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи:

позивач ? ОСОБА_1

(адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ),

позивач ? ОСОБА_2

(адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ),

представник позивачів ? адвокат Вовчак Романа Ярославівна

(адреса: АДРЕСА_3;

РНОКПП: НОМЕР_3 ; e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 )

відповідач ? Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області

(адреса: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10;

; e-mail: )

представник відповідача - Созанська Марія Михайлівна.

Повний текст рішення складено 16 травня 2025 року.

Головуючий суддя В.В. Стрельбицький