УХВАЛА

14 травня 2025 року

м. Київ

справа № 756/8106/23

провадження № 61-5907ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Луспеника Д. Д. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 11 червня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Іванова Лідія Миколаївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Панченко Олександр Володимирович, ОСОБА_3 , про визнання договору дарування недійсним, визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаним позовом до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Іванова Л. М., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Панченко О. В., ОСОБА_3 , в якому просила суд: 1) визнати договір дарування

1/3 частки квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Панченко О. В., недійсним; 2) визнати 1/3 частку у спірній квартирі спільною сумісною власністю колишнього подружжя.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 11 червня 2024 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 19 березня

2025 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У травні 2025 року ОСОБА_1 із застосуванням засобів поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 11 червня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 березня 2025 року, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, справу передати на новий розгляд.

1. Касаційна скарга подана до Верховного Суду з пропуском строку на касаційне оскарження, проте у клопотанні, викладеному у змісті касаційної скарги, заявник просить його поновити, посилаючись на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки повний текст постанови Київського апеляційного суду

від 19 березня 2025 року отримана нею 10 квітня 2025 року, на підтвердження чого надає відповідні докази.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Ураховуючи наведені заявником обставини, та надані на їх підтвердження докази, Верховний Суд вважає, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, а тому його слід поновити.

2. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду

та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки

у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України

до касаційної скарги додано документ, що підтверджує сплату судового збору

не у повному розмірі передбаченим Законом України «Про судовий збір».

Заявником до касаційної скарги додано докази на підтвердження сплати судового збору у розмірі 2 147,20 грн.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Частиною першою статті 3 Закону України «Про судовий збір» визначено,

що судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні

до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено, що з 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складав 2 684,00 грн.

Згідно із підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору становить 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 073,60 грн) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (13 420,00 грн).

Згідно із підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру,

яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 073,60 грн).

За подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру (частина третя статті 6 Закону України «Про судовий збір»).

Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви

і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Зі змісту положень пунктів 1, 2 частини першої статті 176 ЦПК України вбачається, що ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом,

за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку,

а у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна як рухомих речей, так і нерухомості, визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Заявником оскаржуються судові рішення за результатами перегляду позовних вимог як немайнового характеру (визнати договір дарування 1/3 частки квартири недійсним) так і майнового характеру (визнати 1/3 частку у спірній квартирі спільною сумісною власністю).

Відповідно, за оскарження судових рішень у частині вирішення позовної вимоги немайнового характеру судовий збір підлягав сплаті у розмірі 2 147,20 грн

(2 684,00 х 0,4 х 200%).

Водночас, подана касаційна скарга та зміст судових рішень у справі не містять відомостей щодо ціни позову (вартість спірного майна), що унеможливлює визначення розміру судового збору, що підлягав сплаті за перегляд судового рішення саме у частині вирішення позовних вимог майнового характеру (визнати 1/3 частку у спірній квартирі спільною сумісною власністю).

Відповідно, заявникові необхідно доплатити судовий збір за оскарження судових рішень за ставкою 200% від 1% вартості спірного майна, з урахуванням того, що розмір судового збору, що підлягав сплаті за звернення до суду першої інстанції становив не менше не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 073,60 грн) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (13 420,00 грн), а також з урахуванням вже сплаченого судового збору від 07 травня 2025 року у розмірі 2 147,20 грн.

Крім того, заявникові необхідно надати до Верховного Суду докази на підтвердження дійсної вартості спірного майна (1/3 частки квартири

АДРЕСА_1 ).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено за такими реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) - 899998, рахунок отримувача (стандарт ІВАN) - UA0026007, код класифікації доходів бюджету - 22030102, «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», призначення платежу (вказати номер справи та інші необхідні відомості).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

На підтвердження сплати судового збору до Верховного Суду необхідно надати документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку

і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону та надати докази на підтвердження дійсної вартості спірного майна.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України уразі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, статтями 4, 6 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 19 березня 2025 року.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 11 червня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 березня 2025 року залишити без руху.

Надати строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д. Д. Луспеник