К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2025 року місто Київ

справа № 758/4822/23

апеляційне провадження № 22-ц/824/9671/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Головачова Я.В.,

суддів: Нежури В.А., Невідомої Т.О.,

за участю секретаря судового засідання: Приходька Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Подільського районного суду міста Києва у складі судді Будзан Л.Д. від 10 березня 2025 рокуу справі за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Фонду соціального страхування України, в якому просила суд визнати незаконним та скасувати наказ про її звільнення № 120-к від 13 квітня 2023 року; поновити на посаді головного спеціаліста відділу роботи з особовим складом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України та її робочих органів управління по роботі з персоналом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України; стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 13 липня 2023 року задоволено заяву позивача та замінено відповідача - Фонд соціального страхування України на належного відповідача - Пенсійний фонду України.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 10 березня 2025 року провадження у справі закрито на підставі пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України.

Закриваючи провадження, суд першої інстанції виходив із того, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Спір, з урахуванням суб`єктного складу, виник з публічно-правових відносин, а тому підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Скаржник зазначає, що суд дійшов помилкового висновку, що даний спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки не врахував, що спір виник між фізичною особою та юридичною особою приватного права - Фондом соціального страхування України.

Вказує, що характеристика даного спору не підпадає під жодну з ознак публічного-правового спору, викладених в статті 4 КАС України.

Судом було відкрито провадження у справі в порядку цивільного судочинства, ухвалою суду від 18 березня 2024 року залишено без задоволення клопотання представника Пенсійного фонду України про закриття провадження у даній справі. За таких обставин оскаржувана ухвала фактично змінює позицію суду щодо правової кваліфікації спору, що в свою чергу призводить до порушення принципу правової визначеності.

Суд безпідставно послався постанову Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 9 грудня 2024 року у справі № 712/4776/23. Згідно правового висновку Верховного Суду, спори за вимогами, які спрямовані на поновлення працівників Фонду соціального страхування України (далі - Фонд), звільнених внаслідок реорганізації Фонду та Управління шляхом приєднання до Пенсійного фонду України, на роботі в органах Пенсійного фонду, стосуються прийняття на публічну службу, мають розглядатися за правилами адміністративного судочинства. Натомість ОСОБА_1 у даній справі не заявляла вимогу про поновлення на роботі, пов`язаної з проходженням публічної служби.

Судом першої інстанції не враховано тієї обставини, що Пенсійний фонд України не може приймати на посади, які не відносяться до публічної служби. Вважає, що таке свідчить про можливість відновлення порушених прав позивачки, у випадку задоволення позовних вимог, без поновлення на посаді, яка пов`язана з проходженням служби.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Пенсійний фонду України відзив на апеляційну скаргу не подав.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав подану апеляційну скаргу з наведених у ній підстав та просив її задовольнити.

Представник Пенсійного фонду України - Костюченко Ю.М. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вважала, що ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону.

Фактичні обставини справи

З 1 червня 2020 року ОСОБА_1 обіймала посаду головного спеціаліста відділу роботи з особовим складом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України та її робочих органів управління по роботі з персоналом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2022 року № 1442 "Питання припинення Фонду соціального страхування України та управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України" Фонд соціального страхування України припиняється з 1 січня 2023 року, реорганізовуючись шляхом приєднання до Пенсійного фонду України.

Згідно наказу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України від № 9-ОД від 16 січня 2023 року "Про скорочення чисельності та штату працівників виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України та працівників управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України" скорочується увесь штат та уся чисельність працівників, визначених штатними розписами виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України, з 18 квітня 2023 року.

Наказом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України № 120-к від 13 квітня 2023 року ОСОБА_1 з 18 квітня 2023 року звільнено у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників, згідно пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України.

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Підстави для закриття провадження у справі наведені в статті 255 ЦПК України.

Так, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Вирішуючи питання про наявність підстав для закриття провадження в справі згідно з пунктом 1 частини 1 статті 255 ЦПК України підлягає з`ясуванню чи підвідомча справа суду загальної юрисдикції згідно із статтею 19 ЦПК України.

У статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових

та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Можна зробити висновок, що загальні суди не мають чітко визначеної предметної юрисдикції та розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин у всіх випадках, за винятком, якщо розгляд таких справ прямо визначений за правилами іншого судочинства.

У даній справі встановлено, що спір виник у фізичної особи з Пенсійним фондом України, як правонаступником Фонду, щодо не дотримання Фондом соціального страхування України процедури вивільнення ОСОБА_1 у зв`язку зі скорочення всього штату працівників у процесі приєднання Фонду соціального страхування України до Пенсійного фонду України. Позивачка звернулася з позовом за захистом порушених прав у зв`язку з її звільненням без дотримання обов`язку з працевлаштування в органах Пенсійного фонду України, тобто її метою є отримання рівнозначної посади в органі приєднання.

20 червня 2023 року до Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань внесено запис про державну реєстрацію припинення Фонду.

Позивачка визначила спосіб задоволення позову, як поновлення на роботі, з огляду на те, що втратила свою посаду в результаті реорганізації Фонду шляхом приєднання його органів до органів Пенсійного фонду України, що не вважається ліквідацією.

Згідно з частиною 2 статті 40 КЗпП України, звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи (частина 3 статті 49-2 КЗпП України).

Відповідно до приписів статті 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Публічно-правовий спір - це, зокрема, спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункт 2 частини 1 статті 4 КАС України).

До справ адміністративної юрисдикції віднесені публічно-правові спори, ознакою яких є не лише спеціальний суб`єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме у тих правовідносинах, в яких виник спір (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 368/561/19 (провадження № 14-118цс20)).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 9 грудня 2024 року у справі № 712/4776/23 (провадження № 61-13644сво23) зазначено, що "спори, які пов`язані із поновленням працівників, звільнених внаслідок реорганізації Фонду та його виконавчої дирекції шляхом приєднання до Пенсійного фонду України, на посадах, вакантний перелік яких віднесено до посад державної служби в органах Пенсійного фонду України, стосуються прийняття на публічну службу та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Суд першої інстанції, закривши провадження у справі, керувався тим, що спірні правовідносини стосуються поновлення особи на посаді в органі, діяльність якого пов`язана з проходженням публічної служби, тому між сторонами виник публічно-правовий спір, який підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Об`єднана палата вважає, що заявлені позовні вимоги спрямовані на захист прав та інтересів працівника щодо поновлення її на посаді, у зв`язку зі звільненням, що належать до державної служби в органах Пенсійного фонду України, розгляд яких має відбуватись у порядку адміністративного судочинства, що не врахував суд апеляційної інстанції".

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки позивачка просить поновити її на посаді публічної служби, а відповідачем визначила суб`єкт владних повноважень, тому цей спір є публічно-правовим та відноситься до юрисдикції адміністративного судочинства.

Доводи апеляційної скарги про те, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства спростовуються наведеним вище.

Посилання скаржника на те, що суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 9 грудня 2024 року у справі № 712/4776/23,ґрунтуються на власному тлумаченні позивачкою обставин справи та норм процесуального права, які регулюють юрисдикцію даного спору.

Доводи скаржника про те, що суд порушив принцип юридичної визначеності, оскільки спочатку відкрив провадження у справі та ухвалою від 18 березня 2024 року залишив без задоволення клопотання відповідача про закриття провадження у справі, колегія суддів вважає неспроможними, з огляду на те, що за правилами статті 255 ЦПК України суд наділений повноваженнями закрити провадження у справі після його відкриття.

Також колегія суддів зауважує, що на день постановлення районним судом 18 березня 2024 року ухвали про залишення без задоволення клопотання відповідача про закриття провадження у справі не існувало однозначного правового висновку Верховного

Суду, що дані спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства. А згідно з частиною 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням викладеного, ухвала Подільського районного суду міста Києва від 10 березня 2025 року про закриття провадження у справі є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 10 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді: