РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/1001/25

провадження у справі № 2/0285/875/25

15 травня 2025 року м. Звягель

Звягельський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді………………..........Літвин О. О.,

секретаря…………………………......Клечковської М. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»,

поданим в його інтересах представником Костюшок Павлом Миколайовичем,

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі за текстом Європейська агенція) звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості на загальну суму 102231,04 грн, яка складається:

за кредитним договором №29319-03/2024 в розмірі 24000 грн, з яких 8000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу та 16000 грн сума заборгованості за відсотками;

за кредитним договором №40024-03/2024 в розмірі 11812,50 грн, з яких 3500 грн сума заборгованості за основною сумою боргу та 8312,50 грн сума заборгованості за відсотками;

за кредитним договором №1290907 в розмірі 14739,54 грн, з яких 6370 грн сума заборгованості за основним зобов`язанням та 8369,54 грн сума заборгованості за процентами за користування кредитом;

за кредитним договором №8261948 в розмірі 22740 грн, з яких 4000 грн сума заборгованості за основним зобов`язанням, 11748 грн сума заборгованості за процентами за користування кредитом, 440 грн заборгованість за комісією за надання кредиту та 6552 грн сума заборгованості за неустойкою;

за договором позики №79271954 в розмірі 15439 грн, з яких 5000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 2204 грн сума заборгованості за відсотками та 8235 грн сума заборгованості за пенею;

за договором позики №2266227 в розмірі 13500 грн, з яких 7000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 1500 грн сума заборгованості за відсотками та 5000 грн сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування позикою.

В обґрунтовування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем у березні, квітні 2024 року було укладено зазначені вище договори в електронному вигляді з товариствами з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» (далі за текстом Стар Файненс Груп), «Аванс кредит» (далі за текстом Аванс), «Фінансова компанія «Незалежні фінанси» (далі за текстом Незалежні фінанси), «Мілоан» (далі за текстом Мілоан) та «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі за текстом Безпечне агентство), відповідно до умов яких фінансові установи надали відповідачу у власність грошові кошти у безготівковій формі, які у строк повернуто не було.

На підставі договорів факторингу позивач набув статусу нового кредитора, отримавши право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками зазначених вище товариств, включно і до відповідача.

Сторони в судове засідання не прибули, належним чином повідомлені про слухання справи, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, у зв`язку з чим розгляд справи проведено у їхній відсутності.

Представник позивача, подаючи позов, просив розглянути справу за його відсутності.

Від відповідача та його представника наявна заява про розгляд справи за їх відсутності, 11.04.2025 було подано відзив, в якому адвокат Цокало Т. М. просить відмовити в задоволенні позову за безпідставністю та стягнути з позивача на користь ОСОБА_1 10500 грн понесених витрат за надання правничої допомоги.

Вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставину переходу права вимоги за договорами кредиту та позики від Стар Файненс Груп, Аванс, Незалежні фінанси, Мілоан та Безпечного агентства до Європейської агенції.

Також не надано належних, допустимих і достовірних доказів того, що відповідачу після укладення договорів з указаними фінансовими установами було видано кредити та позики саме в сумах заявлених позовних вимог.

Розрахунки заборгованості, на які посилається позивач, не є первинними документами, які підтверджують отримання грошових коштів, користування ними, а отже не є належними доказами існування боргу. Наявність роздрукованого розрахунку заборгованості є не достатнім для задоволення позовних вимог, оскільки сам розрахунок, умови кредитування тощо, є внутрішніми документами банку та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи видавалися кредитні кошти відповідачу, на який строк, правильність нарахування відсотків позивачем, а також, за відсутності належних та допустимих доказів, зробити висновок, що ця заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов відповідного кредитного договору, та неможливо встановити, які саме умови спірного договору порушені відповідачем.

Також відповідач заперечує, що перехід права грошової вимоги від первісного кредитора Безпечного агентства до позивача за договором факторингу №14/06/21 є правомірним, оскільки укладання останнього відбулось ще до моменту підписання договорів позики №79241954 від 24.03.2024 та №2266227 від 05.04.2024, укладених між відповідачем та Безпечним агентством, що в свою чергу унеможливлює встановити правомірність переходу прав вимоги за цими договорами до позивача (фактор), так як грошова вимога, право якої відступається за зазначеним договором факторингу є недійсною.

Таким чином, позивач не надав докази щодо отримання відповідачем від первісного кредитора кредитних коштів за договором про надання фінансового кредиту №29319-03/2024 від 23.03.2024 на суму 8000 грн, за договором про надання фінансового кредиту №40024-03/2024 від 23.03.2024 на суму 3500 грн, за договором про споживчий кредит №1290907 від 01.04.2024 на суму 7000 грн, за договором про споживчий кредит №8261948 від 08.04.2024 на суму 4000 грн, за договором позики №79271954 від 24.03.2024 на суму 5000 грн та за договором позики №2266227 від 05.04.2024 на суму 10000 грн.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, судом встановлено наступне.

Однією із засад цивільного судочинства є свобода договору (ст.3 ЦК), яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК). Згідно із ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст.ст.1048, 1054 ЦК України).

Статтями 1046, 1049 ЦК передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ст.1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

У цій справі встановлено, що 23.03.2024 між Стар Файненс Груп та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №29319-03/2024, відповідно до умов якого товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 8000 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором (п.1.1).

Відповідно до п.1.2. договору мета отримання кредиту: на власні потреби клієнта; кредит надається строком на 100 днів, тобто до 30.06.2024. Процентна ставка становить 2,50 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.2 цього договору (п.1.4.1).

29.07.2024 між Стар Файненс Груп та Європейською агенцією укладено договір факторингу №290472024, відповідно до якого Стар Файненс Груп зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (за управління кредитом, за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

23.03.2024 між Авансом та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №40024-03/2024, відповідно до умов якого товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 3500 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором (п.1.1). Відповідно до п.1.2. договору, мета отримання кредиту: на власні потреби клієнта; кредит надається строком на 120 днів, тобто до 20.07.2024. Процентна ставка становить 2,50 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.2 договору (п.1.4.1).

25.04.2024 між Авансом та Європейською агенцією укладено договір факторингу №25072024, відповідно до якого Аванс зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (за управління кредитом, за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

01.04.2024 між Незалежними фінансами та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №1290907, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язується надати позичальнику грошові кошти у сумі 7000 грн (п.1.2), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п.1.4. договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором (п.1.1). Кредит надається строком на 102 днів з 01.04.2024 (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів (п.1.3). Денна процентна ставка (за весь строк кредитування) складає: (16327,50 / 7000,00 грн.) / 105 днів * 100% = 2,22 %.

28.08.2024 між Незалежними фінансами та Європейською агенцією укладено договір факторингу №28082024/1, відповідно до якого Незалежні фінанси зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (за управління кредитом, за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

08.04.2024 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №8261948, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором на строк, визначений п.1.3, надати позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у п.1.2, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п.1.4. та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором (п.1.1). Сума (загальний розмір) кредиту становить 4000 грн (п.1.2). Кредит надається строком на 345 днів з 08.04.2024 (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів (п.1.3). Денна процентна ставка (за весь строк кредитування) складає : (27430,00 / 4000,00 грн.) / 345 днів * 100% = 1,99 %. (п.1.5).

28.08.2024 між Мілоан та Європейською агенцією укладено договір факторингу №28082024/2, відповідно до якого ОСОБА_2 зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (за управління кредитом, за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

24.03.2024 між Безпечним агентством та ОСОБА_1 укладено договір позики №79271954, відповідно до умов якого позика надається в сумі 5000 грн на строк 30 днів. Базова процентна ставка/день є фіксованою та становить 2,50%.

05.04.2024 між Безпечним агентством та ОСОБА_1 укладено договір позики №2266227, відповідно до умов якого позика надається в сумі 10000 грн на строк 30 днів. Базова процентна ставка/день є фіксованою та становить 0,50 %.

14.06.2021 між Безпечним агентством та Європейською агенцією укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до якого Безпечне агентство зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту.

Пунктом 5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Договори про надання фінансового, споживчого кредиту та позики були укладені в електронному вигляді шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до наданих позивачем витягів з Реєстру боржників до зазначених вище договорів факторингу Європейська агенція набула права грошової вимоги до відповідача:

за кредитним договором №29319-03/2024 в розмірі 24000 грн, з яких 8000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу та 16000 грн сума заборгованості за відсотками;

за кредитним договором №40024-03/2024 в розмірі 11812,50 грн, з яких 3500 грн сума заборгованості за основною сумою боргу та 8312,50 грн сума заборгованості за відсотками;

за кредитним договором №1290907 в розмірі 14739,54 грн, з яких 6370 грн сума заборгованості за основним зобов`язанням та 8369,54 грн сума заборгованості за процентами за користування кредитом;

за кредитним договором №8261948 в розмірі 22740 грн, з яких 4000 грн сума заборгованості за основним зобов`язанням, 11748 грн сума заборгованості за процентами за користування кредитом, 440 грн заборгованість за комісією за надання кредиту та 6552 грн сума заборгованості за неустойкою;

за договором позики №79271954 в розмірі 15439 грн, з яких 5000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 2204 грн сума заборгованості за відсотками та 8235 грн сума заборгованості за пенею;

за договором позики №2266227 в розмірі 13500 грн, з яких 7000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 1500 грн сума заборгованості за відсотками та 5000 грн сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування позикою.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (ст.512 ЦК України). Відступлення права вимоги відбувається на підставі правочину, зокрема, внаслідок укладення договору факторингу. Останнім є операція з переуступки першим кредитором прав вимоги боргу третьої особи другому кредитору з попередньою або наступною компенсацією вартості такого боргу першому кредиторові.

За змістом ст.ст.1077, 1078 ЦК України фактор вправі передати в розпорядження клієнта лише право дійсної грошової вимоги. При цьому відповідно до ст.517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредитору документи, які засвідчують права, що передаються.

Договорами факторингу №№290472024, 25072024, 28082024/1, 28082024/2 та 14/06/21 передбачені умови, що клієнт гарантує і відповідає перед фактором за дійсність грошових вимог, які є дійсними, і клієнт зобов`язується передати фактору документи по боржниках протягом 30 днів з моменту підписання акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників.

Отже, за змістом наведених нормативних актів і договорів позивач як фактор мав право отримати від клієнтів, Стар Файненс Груп, Аванс, Незалежні фінанси, Мілоан та Безпечного агентства докази існування заборгованості за укладеними договорами кредиту та позики із відповідачем.

Принцип диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) не звільняє сторону спору, у першу чергу позивача, від обов`язку доведення перед судом тих обставин, на які вона посилається у підтвердження своїх вимог або заперечень (ст.81 ЦПК України).

Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним договором та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до п.62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України №75 від 04.07.2018, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

У підтвердження заявлених вимог позивач не подав суду будь-яких документів про перерахування коштів на користь відповідача за укладеними договорами кредиту та позики у березні і квітні 2024 року, як і не надав доказів про рух коштів на рахунку відповідача, що унеможливлює перевірити наявність чи відсутність загальної заборгованості по основному боргу.

Надані позивачем документи, які містять інформацію про розмір заборгованості ОСОБА_1 , не є належними доказами фактичного отримання грошей відповідачем або здійснення розрахункових операції в його інтересах.

Наявні у справі графіки платежів, заяви на отримання кредиту, паспорти споживчого кредиту та таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача є способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавців та позикодавців, і ознайомлення з ними, їх підписання споживачем не означає укладення договорів кредиту та позики та дотримання їх форми, оскільки в таких документах не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеної в постанові від 23.05.2022 у справі №393/126/20.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ст.12 ЦПК України), який забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним ніж протилежний.

Згідно ч.2 ст.83 ЦПК України, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Суд вважає слушними доводи представника відповідача у відзиві і погоджується з тим, що тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом покладається на позивача.

Виписка по рахункам, касовий документ, заява про видачу готівки можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором, в разі якщо останні відповідають вимогам первинних документів (постанови Верховного Суду від 07.04.2021 у справі №752/9423/15-ц, від 16.09.2020 у справі №200/5647/18).

Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, зокрема первинного документу, який підтверджує отримання відповідачем грошових коштів, є підставою для висновку про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, адже зазначені позивачем обставини ґрунтуються на припущеннях і клопотання про витребування судом відповідних доказів в банківських установах представник позивача не заявив, хоча не був позбавлений такого права як при подачі позову, так і під час розгляду справи по суті.

Резюмуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено факт виникнення заборгованості за спірними договорами кредиту та позики відповідача та її розмір, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат відсутні.

Щодо клопотання представника відповідача про стягнення з позивача витрат на правову допомогу, понесену ОСОБА_1 у зв`язку з пред`явленням до нього даного позову, то суд приходить наступного висновку.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів з фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Право на правову допомогу в Україні гарантовано ст.59 Конституції України та ст.15 ЦПК України.

Судові витрати це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням.

В силу положень ч.ч.1,2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові на позивача.

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, окрім інших, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях ч.ч.5,6 ст.137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Матеріалами справи підтверджується, що 31.03.2025 між ОСОБА_1 як клієнтом, з однієї сторони, та Цокало Т. М., як адвокатом, з іншої сторони, було укладено договір №1238 про надання правничої допомоги, згідно із п.2.1. якого правнича (правова) допомога включає в себе: юридичні консультації клієнта до подачі відзиву; підготовку документів для подачі та написання відзиву до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області по справі №285/1001/25 про стягнення заборгованості за кредитним договором; юридичний супровід справи клієнта під час судового розгляду в судах всіх інстанції та юридичний супровід справи клієнта під час виконання рішення суду; підготовку адвокатських запитів, спрямованих на надання правничої допомоги клієнту, інші види правової допомоги, передбачені договором.

Згідно акту приймання-передачі наданої правничої допомоги №1 до договору №1238 про надання правової допомоги від 31.03.2025 адвокатом Цокало Т. М. станом на 10.04.2025 виконано наступні послуги: надання усної консультації 31.03.2025, фіксована оплата 2000 грн; ознайомлення 31.03.2025 із матеріалами позовної заяви по справі №285/1001/25, фіксована оплата 1000 грн; підготовка та написання заяв по суті відзив по справі №285/1001/25 з 08.04.2025 по 10.04.2025, фіксована оплата 7500 грн.

Всього станом на 10.04.2025 надано правничої допомоги на загальну суму 10500 грн, що підтверджується квитанцією №1238 від 31.03.2025.

Правомірне очікування стороною відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.

Враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.

Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У розумінні положень ч.5 ст.141 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, є можливим лише на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

За обставинами цієї справи не викликає сумнівів, що при розгляді справи у суді відповідачу надавалася професійна правова допомога адвокатом. Доказів на спростування розрахунку заявлених до відшкодування витрат або їх неспівмірності із складністю справи, витраченим адвокатом часом, обсягом наданих послуг, значенням справи для сторони, позивач не надав.

Відтак, відповідачем надано належні, допустимі, достатні та достовірні докази щодо підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з позивача на його користь.

Принцип повного відшкодування витрат на професійну правничу допомогу стороні, за наявності для цього законних підстав, ґрунтується на загальних принципах справедливості та компенсації в правовій системі. Зазначений принцип допомагає взаємно збалансувати тягар витрат і забезпечити ефективний доступ до правосуддя, оскільки це дає можливість: 1) стимулювати справедливі судові процеси: якщо сторона, на користь якої ухвалено судове рішення, може очікувати відшкодування витрат на адвоката, це стимулює її використовувати правові засоби та користуватися послугами адвокатів для ефективного представлення своїх інтересів у суді, що сприяє справедливому та рівноправному судовому процесу; 2) захистити право на доступ до правосуддя: гарантування відшкодування витрат на професійну правничу допомогу забезпечує можливість захисту особою своїх прав у суді, незалежно від її фінансового стану, що сприяє реалізації принципу рівності перед законом; 3) збалансувати інтереси сторін: відшкодування витрат на професійну правничу допомогу сприяє встановленню балансу інтересів сторін та дає змогу стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, компенсувати витрати, що виникли внаслідок необхідності захищати свої права в суді; 4) забезпечити судову ефективність: якщо сторона, на користь якої ухвалено судове рішення, може очікувати відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, це сприяє ефективності судового процесу та робить його більш доступним та прозорим.

З урахуванням положень ЦПК України та практики ЄСПЛ щодо дійсності та необхідності наданих адвокатом послуг, співмірності вартості розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом фактично наданих адвокатом послуг (виконаних робіт), ціною позову та значенням справи для сторони, з урахуванням встановлених обставин цієї справи, виходячи з характеру спірних правовідносин, суд дійшов висновку про задоволення заявленої суми витрат відповідача на професійну правничу допомогу в повному обсязі.

Керуючись статтями 76-81, 259, 263-265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №29319-03/2024 від 23.03.2024 в розмірі 24000 грн, за кредитним договором №40024-03/2024 від 23.03.2024 в розмірі 11812,50 грн, за кредитним договором №1290907 від 01.04.2024 в розмірі 14739,54 грн, за кредитним договором №8261948 від 08.04.2024 в розмірі 22740 грн, за договором позики №79271954 від 24.03.2024 в розмірі 15439 грн та за договором позики №2266227 05.04.2024 в розмірі 13500 грн.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правову допомогу в розмірі 10500 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку оскарження, рішення набирає законної сили за результатом апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги на нього безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуюча суддя О. О. Літвин