ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/321/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2025 р. селище Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Говорухи В.О., за участю секретаря судового засідання Неймак М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

07.03.2025 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява представника ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» адвоката Маслюженка М.П. до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 17.10.2018 між АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та відповідачем було укладено кредитний договір №1/2872529, викладений в паперовій формі та підписаний сторонами власноручним підписом, за умовами якого надано відповідачу кредит в розмірі 52 300,00 гривень стоком до 16.10.2023.

Банк виконав умови договору та надав відповідачу кредит в сумі та на умовах, передбачених договором, в свою чергу відповідач всупереч умовам договору, не виконує взяті на себе договірні зобов`язання, в результаті чого його заборгованість станом на 23 січня 2024 року складає 27 936,77 гривень, а саме: прострочена заборгованість за тілом кредиту - 9 528,25 грн.; заборгованість по простроченим відсоткам - 6 379,52 грн.; заборгованість по простроченій комісії - 12 029,00 грн.

18 січня 2024 року між акціонерним товариством «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та товариством з обмеженою відповідальністю «СОНАТІ» було укладено договір про відступлення права вимоги № 1-2024 відповідно до умов якого акціонерне товариство «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» відступило належне йому право вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором № 1/2872529 від 17 жовтня 2018 року, укладеним з відповідачем.

В подальшому, 22 лютого 2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю «СОНАТІ» та позивачем було укладено договір про відступлення права вимоги № 2-2024 та до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним договором.

На підставі вищевикладеного, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 27 936,77 гривень.

Ухвалою судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 17.03.2025 заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Судом вживались заходи для належного повідомлення відповідача про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, зокрема судом за адресою зареєстрованого місця проживання відповідача скеровувалась ухвала про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та додатками до неї. Поштове відправлення отримано відповідачем 22.03.2025 особисто.

Відповідач відзив на позов не подав.

Згідно ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд цивільної справи та вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до акціонерного товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» із заявою-анкетою № 02018-001 від 17.10.2018 на отримання готівкового кредиту «Свобода». (а.с. 45-46)

17.10.2018 між ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та Позичальником ОСОБА_1 укладено Комплексний договір № 1/2872529, за умовами якого Банк надає Позичальнику кредит у сумі 52 300,00 гривень строком на 60 місяців - з 17.10.2018 року до 16.10.2023 (п.1.1. договору)б (а.с. 64)

Відповідно до п.1.3. Договору за користування кредитом Позичальник сплачує: процентну винагороду щомісячно в розмірі 11.00 % річних, комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно - комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2.30 % у місяць від суми кредиту.

Згідно з п.2.1. Договору з метою обслуговування кредиту Банк відкриває Позичальнику єдиний рахунок для погашення кредитної заборгованості № 2902 в Банку.

Позичальник зобов`язаний сплачувати проценти та комісію у .валюті кредиту, відповідно до розрахунків Банку, щомісяця, в День повернення кредиту одночасно з погашенням, заборгованості за кредитом (частиною кредиту) на Рахунок погашення заборгованості (п. 2.2. Договору).

В Додатку № 1 до Комплексного договору № 1/2872529 від 17 жовтня 2018 року, який підписаний Позичальником ОСОБА_1 міститься Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.(а.с. 70 зворот)

У Виписці по рахунку за період 17.10.2018-23.01.2024, зазначено платежі, які здійснював позичальник на виконання умов кредитного договору. (а.с. 47-53)

Згідно розрахунку заборгованості перед акціонерним товариством «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» по кредитному договору № 1/2872529 від 17.10.2018, станом на 23 січня 2024 року заборгованість ОСОБА_1 становить 27 936,77 гривень, а саме: прострочена заборгованість за тілом кредиту - 9 528,25 грн.; заборгованість по простроченим відсоткам - 6 379,52 грн.; заборгованість по простроченій комісії - 12 029,00 грн.(а.с. 44)

18 січня 2024 року між акціонерним товариством «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та товариством з обмеженою відповідальністю «СОНАТІ» було укладено договір про відступлення права вимоги № 1-2024 відповідно до умов якого акціонерне товариство «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» відступило належне йому право вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором № 1/2872529 від 17 жовтня 2018 року, укладеним з відповідачем. (а.с. 28-31)

Відповідно до пункту 2.1 Договору про відступлення права вимоги № 1-2024 від 18 січня 2024 року, Новий кредитор товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті» та Первісний кредитор акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» домовились, що у відповідності до умов цього Договору Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору Права вимоги до Боржників, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та сплачує Первісному кредитору за відступлення Права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює Ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором.

22 лютого 2024 року між Новим кредитором товариством з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» та Кредитором товариством з обмеженою відповідальністю «Сонаті» укладено договір про відступлення права вимоги № 2-2024, за умовами п.2.1. якого: - у відповідності до умов цього Договору Кредитор передає (відступає) Новому кредитору Права вимоги до Боржників, а Новий кредитор набуває Права вимоги Кредитора за Кредитними договорами та сплачує Кредитору за відступлення Права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює Ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором. (а.с. 21-24)

Згідно додатку № 1 до договору про відступлення права вимоги № 2-2024 від 22 лютого 2024 року, реєстр прав вимоги № 1 від 04 березня 2024 року, на умовах договору Кредитор товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті» відступає Новому кредитору товариству з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» наступні права вимоги до наступного боржника: № 202, ОСОБА_1 , договір № 1/2872529 від 17 жовтня 2020 року, загальна заборгованість 27 936,77 гривень. (а.с. 54-57)

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

В силу частини першої статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як передбачено частиною першою статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України(положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України), позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Частиною першою статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).

Відповідно до статті 514 ЦК України, частини першої статті 516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно частини першої статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника.

Відповідно до статей 1080, 1084 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги.

Судом встановлено, що між відповідачем та акціонерним товариством «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» було укладено кредитний договір, в якому погоджено умови надання кредиту, строк та порядок його повернення, даний договір особисто підписано відповідачем.

Відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого станом на 23 січня 2024 року виникла заборгованість в сумі 27 936,77 гривень. Право грошової вимоги до відповідача правомірно перейшло до позивача на підставі Договорів про відступлення права вимоги, в зв`язку з чим він звернувся до суду з позовом про стягнення вказаної заборгованості.

Доказів на підтвердження того, що відповідач належним чином виконує грошові зобов`язання за кредитним договором, матеріали справи не містять, а тому вимоги в частині стягнення: простроченої заборгованості за тілом кредиту в розмірі 9 528,25 грн.; заборгованості по простроченим відсоткам в сумі 6 379,52 грн., всього на загальну суму 15 907,77 гривень є обґрунтованими та підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Разом з тим, щодо заявленої вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми простроченої комісії, суд зазначає наступне.

Тлумачення частини другої статті 215 ЦК України свідчить про те, що нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина друга статті 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою «текстуальної» недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. З позицій юридичної техніки така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах «нікчемний», «є недійсним».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 червня 2019 року у справі №916/3156/17 (провадження № 12-304гс18) вказано, що: «визнання нікчемного правочину недійсним за вимогою його сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та в мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину».

Відповідно до п.1.3.2 Кредитного договору - за користування кредитом Позичальник сплачує: комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості (комісія) щомісячно, в розмірі 2.30 % у місяць від суми кредиту, зазначеної в п.1.1. договору.

У постанові Верховного Суду від 30 листопада 2023 року в справі № 382/1621/21 за позовом про захист прав споживачів та визнання кредитного договору частково недійсним, укладеним із акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» зазначено, що «поза увагою апеляційного суду залишилось те, що, якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року в справі № 496/3134/19, зроблені наступні висновки: якщо сторона правочину вважає його нікчемним, то така сторона за загальним правилом може звернутися до суду не з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним, а за застосуванням наслідків виконання недійсного правочину (наприклад, з вимогою про повернення одержаного на виконання такого правочину), обґрунтовуючи свої вимоги нікчемністю правочину. Якщо ж інша сторона звернулася до суду з вимогою про виконання зобов`язання з правочину в натурі, то відповідач вправі не звертатись з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним (зустрічною чи окремою), а заперечувати проти позову, посилаючись на нікчемність правочину. Суд повинен розглянути такі вимоги i заперечення й вирішити cпip по суті; якщо суд дійде висновку про нікчемність правочину, то суд зазначає цей висновок у мотивувальній частині судового рішення в якості обґрунтування свого висновку по суті спору, який відображається у резолютивній частині судового рішення.

Враховуючи наведене, оскільки відповідачу було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд вважає, що положення кредитного договору, укладеного між сторонами, про зобов`язання позичальника сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2.30 % щомісячно у терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемним.

Відтак, нарахування акціонерним товариством «КРЕДІ АГРІКОЛЬ ЮАНК» в рахунок заборгованості позичальника суми простроченої комісії в розмірі 12 029,00 гривень, наслідком чого в подальшому стало звернення позивача до суду про стягнення вказаної суми з відповідача є безпідставним, а тому вказана вимога задоволенню не підлягає.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 15 907,77 гривень.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд зазначає, що відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено частково, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 1379,36 грн., виходячи з розрахунку: 15 907,77 грн. (розмір задоволених позовних вимог) * 2422, 40 грн. (сума сплаченого судового збору) / 27 936,77 грн. (розмір заявлених позовних вимог), що є пропорційно розміру заявлених позовних вимог.

При вирішенні питання про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1, пункту 1 ч. 3 ст.133 та ч. 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача суду надано: Договір про надання правової допомоги № 1/04 від 01.04.2024, укладеного між ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» та Адвокатське об`єднання «АЛЬЯНС ДЛС»; додаток № 1 до договору про надання правничої допомоги №1/04 від 01.04.2024 «реєстр боржників»; додаток № 2 до договору про надання правничої допомоги №1/04 від 01.04.2024 вартість послуг (прейскурант) від 01.04.2024, надано послуги: проведення юридичного та фінансового аналізу 1200,00 гривень; - складання, підписання та подання до суду позовної заяви щодо стягнення заборгованості з боржника 6000,00 гривень, всього на загальну суму 7200,00 гривень; додаток № 3 до договору про надання правничої допомоги №1/04 від 01.04.2024; акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги; ордер на надання правничої допомоги.

Згідно частини четвертої статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України"). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначені суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру (Постанова від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц).

Так, позивачем заявлена сума стягнення з відповідача на його користь витрат на правничу допомогу в розмірі 7 200,00 грн.

При цьому, аналізуючи розмір гонорару адвоката на дотримання вимог співмірності, суд, з урахуванням складності справи, ціни позову, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), враховуючи, що адвокатом фактично було надано правову допомогу, складено позовну заяву та зібрано необхідні документи, суд вважає, що розмір гонорару в 7 200,00 грн. є не обґрунтованим та завищеним.

Звертаючи увагу на те, що розгляд проводився в спрощеному провадженні без виклику сторін, представник позивача не з`являвся до суду, розмір правової допомоги в сумі 7200,00 грн. є неспівмірним від стягненої суми в розмірі 15 907,77 грн.

Суд звертає увагу на те, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

Відповідно до Постанови Верховного Суду від 30.09.2020р. по справі №201/14495/16-ц суд вправі самостійно зменшувати розмір відшкодування витрат на правову допомогу.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення суми стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 4000 грн., вона буде об`єктивно відповідати вимогам співмірності, а тому вимога позивача підлягає частковому задоволенню, а вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» (, адреса: вул. Сімферопольська, буд. 21, 5-й поверх, приміщення 68,69, м. Дніпро, 49005) загальну суму заборгованості за кредитним договором № 1/2872529 від 17.10.2018 станом на 23.01.2024 в розмірі 15 907,77 гривень (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот сім грн. 77 коп.), з яких: 9 528,25 грн. - прострочена заборгованість за тілом кредиту; 6379,52 грн. - заборгованість по простроченим відсоткам.

В іншій частині заявлених вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» (, адреса: вул. Сімферопольська, буд. 21, 5-й поверх, приміщення 68,69, м. Дніпро, 49005) судові витрати, що складаються із судового збору у розмірі 1379,36 грн. (одна тисяча триста сімдесят дев`ять грн. 36 коп.) та витрат на професійну правову допомогу у розмірі 4000,00 грн. (чотири тисячі грн.) 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: В. О. Говоруха