У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.05.2025 Справа №607/7078/25 Провадження №2/607/2719/2025

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Позняк В.М., при вирішенні питання про прийняття позовної заяви ОСОБА_1 до держави російська федерація, в особі міністерства юстиції російської федерації про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до держави російська федерація, в особі міністерства юстиції російської федерації про відшкодування моральної шкоди в сумі 35 000 євро, що на момент подання позову еквівалентно 1 566 152,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у зв`язку зі збройною агресією рф проти України кожного дня він зазнає душевних страждань та принижень, переносить стрес та побоювання за свою безпеку, безпеку своїх рідних. Через вказані обставини він постійно перебуває у стресі та напружені, не може вільно та спокійно проживати на рідній землі, спілкуватися з близькими та користуватися майном, оскільки постійно перебуває у небезпеці. Його моральні страждання викликані через постійні повітряні тривоги та необхідність перебування тривалого часу в укритті, бомбардування об`єктів критичної інфраструктури. Вищевказані обставини спричинені збройною агресією рф проти України.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 35 000 євро, що на момент подання позову еквівалентно 1 566 152,00 грн.

Встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 177 ЦПК України, зокрема позивачем не сплачено судовий збір у встановленому порядку і розмірі.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.04.2025 позовну заяву залишено без руху та надано строк до десяти днів з дня вручення ухвали суду, для усунення недоліків, а саме сплати судового збору у розмірі 15140 грн та надання оригіналу документу, що підтверджує сплату судового збору або ж зазначення обставин та надання документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору.

При цьому, судом зазначено, що з вимог п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що передбачена законодавцем пільга щодо сплати судового збору пов`язується не з наявністю самого по собі факту завдання майнової та/або моральної шкоди у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти України, а обмежується тими випадками завдання шкоди особі, коли внаслідок дій держави-агресора у житті людини мали місце одна або декілька наступних подій: вимушене переселення з тимчасово окупованих територій України, загибель, поранення, перебування в полоні, незаконне позбавлення волі або викрадення, порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Однак, доказів настання для позивача одного або декількох з наведених вище наслідків збройної агресії відповідача проти України, матеріали позову не містять.

На виконання вимог ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.04.2025 позивач подав заяву про усунення недоліків. Вказав, що результатом збройної агресії рф особисто для нього стала втрата нормального мирного життя без щоденних побоювань за своє життя та життя рідних, за збереження майна, безпеку пересування населеним пунктом тощо. До війни розв`язаної рф він був повноцінним членом суспільства, мав налагоджений побут та можливість вести повноцінне життя. Однак, з початком збройної агресії рф проти України позбавлений таких можливостей.

Окрім того, позивач, посилаючись на судові рішення у справах №638/3891/22, №545/2374/22, №405/5528/22, №338/930/22, №338/929/22, зазначив, що позивачі у даних справах були звільнені від сплати судового збору, судами було відкрито провадження у справах та задоволено позовні вимоги.

Посилаючись на наведене, вважає, що ним дотримані норми процесуального законодавства щодо форми, змісту позовної заяви, додані докази, а тому просив прийняти позовну заяву.

Ознайомившись із поданою заявою про усунення недоліків, суд зазначає, що позивач не виконав вимоги ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.04.2025 та не усунув недоліків позовної заяви.

Так, суд не приймає до уваги посилання позивача на судові рішення у справах №638/3891/22, №545/2374/22, №405/5528/22, №338/930/22, №338/929/22, які ухваленні місцевими та апеляційними судами.

В силу вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховує виключно висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В окремих з наведених позивачем справ, питання судового збору не вирішувалось та вказане питання не було предметом перегляду Верховним Судом.

Окрім того, позивачами у справах №405/5528/22, №338/930/22 та №338/929/22 були внутрішньо переміщенні особи, що вказує на відмінність суб`єктного складу сторін у вказаних справах та даній справі.

Позивачем не зазначено обставин та не долучено документів, які б підтверджували підстави для звільнення його від сплати судового збору, у тому числі, які б підтверджували його вимушене переселення з тимчасово окупованих територій України, загибель, поранення, перебування в полоні, незаконне позбавлення волі або викрадення, порушення його права власності на рухоме та/або нерухоме майно, що могли бути підставою для звільнення від сплати судового збору на підстав вимог п. 22 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий бір».

Будь-яких клопотань від позивача щодо відстрочення, розстрочення, зменшення чи звільнення від сплати судового збору, враховуючи його майновий стан, на підставі вимог ст. 136 ЦПК та ст. 8 ЗУ «Про судовий збір», суду подано не було.

Таким чином, суд вважає, що позивачем не виконано вимог ухвали судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.04.2025, не сплачено судовий збір і не зазначено обставин, не долучено документів, які б підтверджували підстави для звільнення його від сплати судового збору.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59).

Доступ до правосуддя в контексті пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений ЦПК.

Відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За таких обставин, проаналізувавши матеріали заяви, вважаю, що позовну заяву ОСОБА_1 до держави російська федерація, в особі міністерства юстиції російської федерації про відшкодування моральної шкодислід вважати неподаною та повернути позивачеві.

На підставі наведеного, керуючись ст.185, ч.2 ст.352, п.6 ч.1 ст.353, ст.354 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до держави російська федерація, в особі міністерства юстиції російської федерації про відшкодування моральної шкоди вважати неподаною і повернути позивачеві.

Роз`яснити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у 15-денний строк з дня проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддя В. М. Позняк