Справа № 953/2934/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" травня 2025 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Власової Ю.Ю.

секретар судового засідання Іоненко С.Р.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ГУНП в Харківській області,

представник відповідача Гвоздецька Оксана Миколаївна,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Харківській області про визнання дій, бездіяльності протиправними, витребування майна із чужого незаконного володіння, відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог та аргументи сторін.

ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Харкова із позовом до ГУНП в Харківській області в якому просить:

- визнати протиправним розукомплектування системного корпусу персонального комп`ютера, яке полягало у знятті відео карт;

- визнати протиправним не повернення відеокарт, що повинні бути повернуті, у відповідності до ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 08.08.2022 у справі № 554/2878/22;

- визнати протиправною бездіяльність уповноважених осіб ГУНП в Харківській області, що полягає у не розгляді по суті скарг позивача щодо розукомплектування системних корпусів персональних комп`ютерів та не повернення його майна;

- витребувати з ГУНП в Харківській області п`ять відео карт, які повинні бути повернуті дізнавачем СД Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області Худяєвим О.І. у відповідності до ухвали слідчого судді;

- стягнути з ГУНП в Харківській області моральну шкоду, завдану надмірною затримкою (більше трьох років) у виконанні судового рішення щодо повернення майна його власнику у розмірі 6 000 000 грн (шість мільйонів гривень).

В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається на те, що 02.12.2024 Київський районний суд м. Харкова закрив кримінальне провадження № 0000017 від 15.04.2021, у рамках якого, у позивача вилучено системні блоки, жорсткі диски та відеокарти, які за час знаходження у відповідача розукомплектовані та підмінені. Станом на березень 2025 року майно не повернуто у повному обсязі, не зважаючи на ухвали слідчих суддів, які зобов`язали повернути це майно.

У відзиві на позовну заяву відповідач ГУНП в Харківській області просив відмовити у задоволенні вимог ОСОБА_1 , посилаючись на їх безпідставність і необгрунтованість.

Рух справи.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 02.04.2025 прийнято до провадження вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження.

За приписами ч. 1 ст. 189 ЦПК України завданнями підготовчого провадження є: (1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; (2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; (3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; (4) вирішення відводів; (5) визначення порядку розгляду справи; (6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд: (1) оголошує склад суду, а також прізвища, імена та по батькові секретаря судового засідання, перекладача, спеціаліста, з`ясовує наявність підстав для відводів; (2) з`ясовує, чи бажають сторони укласти мирову угоду, провести позасудове врегулювання спору шляхом медіації, передати справу на розгляд третейського суду або звернутися до суду для проведення врегулювання спору за участю судді; (3) у разі необхідності заслуховує уточнення позовних вимог та заперечень проти них та розглядає відповідні заяви; (4) вирішує питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача, об`єднання справ і роз`єднання позовних вимог, прийняття зустрічного позову, якщо ці питання не були вирішені раніше; (5) може роз`яснювати учасникам справи, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані тим чи іншим учасником справи; (6) з`ясовує, чи повідомили сторони про всі обставини справи, які їм відомі; (7) з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше; (8) вирішує питання про призначення експертизи, виклик у судове засідання експертів, свідків, залучення перекладача, спеціаліста; (9) за клопотанням учасників справи вирішує питання про забезпечення позову, про зустрічне забезпечення; (10) вирішує заяви та клопотання учасників справи; (11) направляє судові доручення; (12) встановлює строки для подання відповіді на відзив та заперечення; (13) встановлює строк для подання пояснень третіми особами та відповіді учасників справи на такі пояснення; (14) встановлює строки та порядок врегулювання спору за участю судді за наявності згоди сторін на його проведення; (15) призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декількох судових засідань - у разі складності справи) для розгляду справи по суті; (16) встановлює порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються під час розгляду справи по суті, про що зазначається в протоколі судового засідання; (17) з`ясовує розмір заявлених сторонами судових витрат; (18) вирішує питання про колегіальний розгляд справи; (19) здійснює інші дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Підготовче засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 198 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 200 ЦПК України у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті.

За результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: (1) залишення позовної заяви без розгляду; (2) закриття провадження у справі; (3) закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті (ч. 2 ст. 200 ЦПК України).

У підготовчому засіданні позивачем ОСОБА_1 , з урахуванням уточнень, заявлені клопотання про витребування з архіву Київського районного суду м. Харкова матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000017 від 15.04.2021; визнання доказів з цього кримінального провадження недопустимими; застосування наслідків пропущення процесуальних строків на подання відповідачем до суду процесуальних документів; про огляд судом у ході судового розгляду справи веб сайту, які вирішені судом у підготовчому засіданні ухвалою від 08.05.2025 із занесенням у журнал судового засідання, а також клопотання про виклик у судове засіданні і допит у якості свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

У підготовчому засіданні представником відповідача ГУНП в Харківській області Гвоздецькою О.М. заявлено клопотання про закриття провадження у даній справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ГУНП в Харківській області про визнання протиправним розукомплектування системного корпусу персонального комп`ютера, яке полягало у знятті відео карт; визнання протиправним не повернення відеокарт, що повинні бути повернуті, у відповідності до ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 08.08.2022 у справі № 554/2878/22; визнання протиправною бездіяльність уповноважених осіб ГУНП в Харківській області, що полягає у не розгляді по суті скарг позивача щодо розукомплектування системних корпусів персональних комп`ютерів та не повернення його майна, оскільки ці вимоги підлягають розгляду за правилами КПК України.

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду.

За приписами ч. 1 ст. 1 ЦПК України цей Кодекс визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Положеннями ч. 1 ст. 19 ЦПК України унормовано, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Судом установлено, що у провадженні СД ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області перебувало кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000017 від 15.04.2021 за ч. 1 ст. 358 КК України.

Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000017 від 15.04.2021 проведений обшук у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого у позивача ОСОБА_1 вилучено його, зокрема: відеокарта Sapphire Radeon RX 470; 2; відеокарта Radeon RX 480; відеокарта ASUS RX 480; відеокарта AMD Radeon RX 480; відеокарта Radeon HD 6970; відеокарта Gigabyte GV-RX 48 G1; відеокарта Gigabyte GV-N 210; відеокарта RX 580 P8D; відеокарта Radeon RX 470 Gaming x 8g; відеокарта Radeon RX 470 RS 4 gb.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 27.08.2021, яка набрала законної сили 15.11.2021, накладено арешт на перелік майна, вилученого під час обшуку.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 02.12.2024 у справі № 643/11507/24, яка набрала законної сили 10.12.2024, задоволено клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова, та кримінальне провадження № 0000017 від 15.04.2021 закрито на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Частиною другою статті 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи (частина третя статті 124 Конституції України).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Сокуренко і Стригун проти України зазначив, що фраза встановленого законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі Занд проти Австрії, що згадувалось раніше, Комісія висловила думку, що термін судом, встановленим законом у пункті 1 статті 6 передбачає усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…).

Згідно з частиною першою статті 1 КПК України порядок кримінального провадження на всій території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Відповідно до визначення, закріпленого в пункті 10 частини першої статті 3 КПК України, кримінальним провадженням є досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

За своєю правовою природою кримінальне провадження становить єдиний комплекс вчинюваних в установленому КПК України порядку дій, у межах якого органи досудового розслідування і суд здійснюють функцію притягнення особи до кримінальної відповідальності. Зокрема, таке провадження включає встановлені законом процедури одержання доказів, гарантії законності цих процедур, а також право особи в установлений КПК спосіб оспорювати правомірність відповідних процесуальних дій та/або рішень у контексті реалізації свого права на захист.

Право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого, що належить до загальних засад кримінального провадження, згідно з частиною першою статті 24 КПК України кожному гарантується в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У Рішенні Конституційного Суду України від 23.05.2001 № 6рп/2001 роз`яснено, що кримінальне судочинство це врегульований нормами КПК України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду та вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод і законних інтересів. Захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості під час розслідування кримінальної справи оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства та прокуратури. Але таке оскарження може здійснюватися в порядку, встановленому згаданим вище Кодексом, оскільки діяльність посадових осіб, як і діяльність суду, має свої особливості та не належить до управлінської сфери. Із цього слідує, що органи дізнання, слідства та прокуратури під час здійснення ними досудового розслідування виконують не владні управлінські функції, а владні процесуальні функції. Такі дії не є способом реалізації посадовими особами органів прокуратури та досудового розслідування своїх владних управлінських функцій, а є наслідком виконання ними функцій, обумовлених завданнями кримінального судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Згідно із частиною другою цієї ж статті КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження в суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Разом із цим, у випадках, коли на момент звернення особи зі скаргою на проведені у кримінальному провадженні процесуальні дії, кримінальне провадження припинено на підставі визначеного законом процесуального рішення, розгляд таких скарг за правилами кримінального судочинства стає неможливим.

Виключно в цьому разі, у зв`язку з відсутністю в особи альтернативного способу юридичного захисту, а також з урахуванням того, що в такій ситуації перевірка правомірності слідчих дій за іншою процедурою не може зашкодити реалізації завдань кримінального провадження, позов має розглядатися судом адміністративної юрисдикції.

Така правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 23.01.2019 у справі № 802/1335/17-а, від 13.11.2019 у справі № 420/516/19, від 26.02.2020 у справі № 520/1820/19 та підтримується усталеною практикою Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, зокрема, у постановах від 23.01.2020 у справі № П/811/1962/17, від 27.01.2020 у справі № 200/8729/19-а, від 14.04.2020 у справі № 826/12135/18.

Юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає КАС України.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пункти 1-3 частини першої статті 4 КАС України адміністративною справою визначають переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи; адміністративним судом суд, до компетенції якого цим Кодексом віднесено розгляд і вирішення адміністративних справ.

За правилами пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для класифікації спору як публічно-правового. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати такий спір з публічно-правовим і відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: (1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; (2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; (3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; (4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; (5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; (6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 2 ст. 5 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КАС України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

У розумінні пункту 23 частини першої статті 4 КАС України, похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Як установлено судовим розглядом та підтверджується матеріалами справи, предметом судового контролю у даній справі є, окрім іншого, дії уповноважених осіб ГУНП в Харківській області стосовно тимчасово вилученого під час обшуку майна ОСОБА_1 у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000017 від 15.04.2021 за ч. 1 ст. 358 КК України, бездіяльність цих осіб щодо повернення цього майна позивача та стягнення з відповідача коштів на відшкодування моральної шкоди, заподіяної його протиправними дією та бездіяльністю.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 02.12.2024 у справі № 643/11507/24, яка набрала законної сили 10.12.2024, кримінальне провадження № 0000017 від 15.04.2021 закрито на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто, дане кримінальне провадження припинено на підставі визначеного законом процесуального рішення.

Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними дій уповноважених осіб ГУНП в Харківській області, що полягали у розукомплектуванні системного корпусу персонального комп`ютера (п. 3 ч. 1 ст. 5 КАС України); визнання протиправною бездіяльність уповноважених осіб ГУНП в Харківській області, що полягала у неповерненні тимчасово вилученого майна, та зобов`язання повернути майно (п. 4 ч. 1 ст. 5 КАС України), а також стягнення з ГУНП в Харківській області коштів на відшкодування моральної шкоди, заподіяної протиправними діями та бездіяльністю у у розмірі 6 000 000 грн (п. 6 ч. 1 ст. 5 КАС України), - підлягають розгляду судом адміністративної юрисдикції.

Що стосується позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльність уповноважених осіб ГУНП в Харківській області, що полягає у не розгляді по суті його скарг, то суду адміністративної юрисдикції підсудні справи щодо оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію (пункт 2 частини шостої статті 12 КАС України).

Відтак, і дана позовна вимога ОСОБА_1 також підлягає розгляду судом адміністративної юрисдикції.

Інші доводи позивача наведеного вище не спростовують та висновки суду у цій справі не впливають.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи (ч. 1 ст. 256 ЦПК України).

З урахуванням тієї обставини, що провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, із роз`ясненням позивачу право звернення із відповідним позовом до суду адміністративної юрисдикції, його клопотання про виклик у судове засіданні і допит у якості свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 підлягає залишенню без розгляду, а клопотання представника відповідача ГУНП в Харківській області Гвоздецької О.М. частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 189, 196-198, 200, п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Харківській області про визнання дій, бездіяльності протиправними, витребування майна із чужого незаконного володіння, відшкодування моральної шкоди.

Роз`яснити позивачу ОСОБА_1 право звернення із відповідним позовом до суду адміністративної юрисдикції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складений і підписаний 13.05.2025.

Суддя Ю.Ю. Власова