Справа № 195/362/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

07.05.2025 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кондус Л.А., при секретарі Дєєвої Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду сел.Томаківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Представник позивачки обґрунтовує позовні вимоги тим, що баба позивачки по матері, ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та після її смерті залишилося належне їй нерухоме майно: житловий будинок та земельна ділянка, що знаходяться в АДРЕСА_1 . Рідний дядько позивачки, по матері, ОСОБА_2 , після смерті спадкодавця (його рідної матері) вступив в управління майном та здійснює за ним догляд. На початку лютого 2025 року ОСОБА_2 зателефонував позивачці та повідомив, що в будинку належному спадкодавцю виявив заповіт, яким ОСОБА_3 заповідала їй, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться в АДРЕСА_1 . Відповідно в цей момент їй стало відомо про існування заповіту.

Після чого позивачка звернулася до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Рудого М.Є. для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Приватний нотаріус Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Рудий М.Є., постановою від 14.02.2025 року, відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться в АДРЕСА_1 , так як нею, відповідно до вимог ст. 1270 ЦК України, пропущений встановлений 6-місячний строк для прийняття спадщини та у свідоцтві про народження її матері ОСОБА_5 ім`я спадкодавця (її матері) зазначено як « ОСОБА_6 », а у свідоцтві про смерть ім`я спадкодавця зазначено « ОСОБА_7 », що, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», унеможливлює вчинення нотаріальних дій по оформленню спадщини та одержання свідоцтва про право на спадщину.

Приватний нотаріус запропонував звернутися до суду для вирішення цього питання.

Позивачка з дідом та бабою постійно підтримувала родинні стосунки, спілкувалися, допомагала по домогосподарству та у вирішенні різних побутових проблем.

Представник позивачки вважає, що строк для прийняття спадщини позивачкою пропущено з поважних не залежних від її волі та її волевиявлення причин, а саме, на початку лютого 2025 року їй стало відомо про наявність заповіту, а раніше вона не знала про складення спадкодавцем на її користь заповіту, що й є поважною причиною пропуску такого строку. Також позивачці було відомо про наявність спадкоємця першої черги, відповідача у справі, тому за цієї обставини не було в неї сенсу для своєчасного звернення із заявою про прийняття спадщини.

Відповідачем у справі є рідний дядько позивачки - ОСОБА_2 , який є спадкоємцем першої черги та після смерті спадкодавця (його рідної матері) вступив в управління майном та доглядає за ним. Тому, для реалізації права позивачки на спадкування, та відповідно підтвердження її статусу як спадкоємця наступної черги, їй необхідно встановити ступінь родинного зв`язку зі спадкодавцем.

Представник позивачки ОСОБА_8 подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивачки, при цьому позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, але подав до суду також заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечує, позов визнає в повному обсязі, відзив на позов не надав.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані позивачкою докази в їх сукупності, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню, так як знайшов своє підтвердження матеріалами справи, що підтверджують вказані факти та викладені правовідносини.

Судом встановлено, що баба позивачки по матері, ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в селищі Томаківка Нікопольського району Дніпропетровської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.12).

Після смерті спадкодавця ОСОБА_3 залишилося належне їй нерухоме майно: житловий будинок та земельна ділянка, що знаходяться в АДРЕСА_1 .

Рідний дядько позивачки, по матері, ОСОБА_2 , після смерті спадкодавця (його рідної матері) вступив в управління майном та здійснює за ним догляд. Їх родинний зв`язок підтверджується його свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с.22).

Як зазначає позивачка, що на початку лютого 2025 року ОСОБА_2 зателефонував їй та повідомив, що в будинку належному спадкодавцю виявив заповіт, яким ОСОБА_3 заповідала їй, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться в АДРЕСА_1 .

Зазначена обставина підтверджується наданим ОСОБА_2 заповітом від 27 вересня 2017 року, зареєстрований в реєстрі за № 851 (а.с.13) та правовстановлюючими документами на житловий будинок та земельну ділянку: свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок від 06 лютого 1990 року зареєстрованим в реєстрову книгу за № 9-123 (а.с.14) та державним актом на право приватної власності на землю від 11.11.1996 року, виданими на ім`я діда позивачки (чоловіка ОСОБА_3 ) ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.15-16), який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в с-ще Томаківка Нікопольського (Томаківського) району Дніпропетровської області. Відповідно зазначене майно являлось спільною сумісною власністю подружжя діда та баби позивачки, та після смерті діда було прийнято у спадщину її бабою.

08 грудня 2017 року позивачка уклала шлюб і змінила прізвище з « ОСОБА_10 » на « ОСОБА_11 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 (а.с.19).

Після надання позивачці ОСОБА_2 заповіту та правовстановлюючих документів на житловий будинок та земельну ділянку, на початку лютого 2025 року, позивачка звернулася до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Рудого М.Є. для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Приватний нотаріус Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Рудий М.Є., постановою від 14.02.2025 року (а.с.17), відмовив позивачці у справі у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться в АДРЕСА_1 , так як нею, відповідно до вимог ст. 1270 ЦК України, пропущений встановлений 6-місячний строк для прийняття спадщини та у свідоцтві про народження її матері ОСОБА_5 ім`я спадкодавця (її матері) зазначено як « ОСОБА_6 », а у свідоцтві про смерть ім`я спадкодавця зазначено « ОСОБА_7 », що, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», унеможливлює вчинення нотаріальних дій по оформленню спадщини та одержання свідоцтва про право на спадщину.

Також ступінь родинного зв`язку підтверджується наявними у позивачки: її свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 (а.с.18); свідоцтвом про народження її матері ОСОБА_5 серії НОМЕР_5 (а.с.20); свідоцтвом про укладення шлюбу її батьків НОМЕР_6 , де її мати змінила прізвище з « ОСОБА_12 » на « ОСОБА_10 » (а.с.21); свідоцтвом про народження її дядька, відповідача у справі, ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 (а.с.22).

Крім того з повідомлення приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Рудого М. від 25.03.2025 № 57/02-14 та з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 80585104 від 25.03.2025 вбачається, що після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , заводилась спадкова справа за № 13/2025, копію якої направлено на запит суду. З копії спадкової справи вбачається, що 14.02.2025 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом зверталася позивачка у справі. Інших спадкоємців немає.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1272 ЦК України позивачка вважається такою, що не прийняла спадщину, що відповідно до положень Глави 67 ЦК України позбавляє її в здійсненні свого права на спадкування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позивачка пропустила строк прийняття спадщини з поважних причин, незалежних від її волі та внутрішнього волевиявлення, так як не знала про наявність заповіту і їй це стало відомо тільки на початку лютого 2025 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який з поважних причин пропустив строк для прийняття спадщини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно правової позиції Верхового Суду України, у справі № 681/203/17-ц від 17 жовтня 2018 року, в мотивувальній частині зазначено наступне.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року).

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Тобто, Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства.

Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, що випливає з принципу свободи заповіту.

Резюмуючи, Велика Палата Верховного Суду з урахуванням конкретних обставин справи, що переглядається, висновує, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, а у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Проте це стосується обставин, за яких заповіт є єдиною підставою спадкування і незнання про його існування не вимагає від спадкоємця вчинення дій щодо прийняття спадщини. Спадкоємець за законом, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк з часу відкриття спадщини. Тож необізнаність про наявність заповіту може вважатися поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини тільки для осіб, які не є спадкоємцями за законом першої черги або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі їх обізнаності про відсутність спадкоємців попередньої черги, які набували право на спадкування за законом.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.06.2024 у справі № 686/5757/23.

Згідно ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд вважає доцільним для позивачки визначити такий строк для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, терміном три місяці з моменту набрання рішенням законної сили, та встановити факт родинних відносин позивачки з її радною бабою ОСОБА_3 .

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачка просить звільнити відповідача від сплати на її користь судового збору, тому суд вважає можливим звільнити відповідача від відшкодування таких витрат.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 3, 4,9, 83, 229, 235, ч.2 ст. 247, 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОПП НОМЕР_7 ), доводиться рідною онукою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в селищі Томаківка, Нікопольського району Дніпропетровської області, у віці 81 року.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк тривалістю в три місяці, з моменту набрання судовим рішенням законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в селищі Томаківка Нікопольського району Дніпропетровської області, у віці 81 року.

Відомості про сторони у справі:

Позивачка: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОПП НОМЕР_7 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів після проголошення рішення.

Повний текст рішення суду складено 15.05.2025.

Суддя: Л. А. Кондус