Справа № 712/762/25
Провадження № 2-др/712/39/25
09 травня 2025 року м. Черкаси
Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого - судді Пономаря В.О.,
за участі секретаря судового засідання Кеденко Я.О.,
розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 712/762/25 за позовом Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,
В провадженні судді Соснівського районного суду м. Черкаси Пономаря В.О. перебувала на розгляді цивільна справа № 712/762/25 за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.
Відповідач ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Прядки В.М. 29.04.2025 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі № 712/762/25, яким останній просить стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 483 грн 80 коп. В обґрунтування вимог в заяві зазначено, що між відповідачем та адвокатом Прядкою В.М. 06.02.2025 укладено договір про надання правничої допомоги № 18/25, на підставі якого відповідачу були надані відповідні послуги, про що сторони склали акт приймання-передачі наданих послуг з надання професійної правничої допомоги від 29.04.2025 на суму 14 000 грн. Однак, у зв`язку із частковим задоволенням позову, просить стягнути не всю суму витрат на професійну правничу допомогу, а лише частину в розмірі 5 483 грн 80 коп. пропорційно до обсягу позовних вимог, в задоволенні яких судом було відмовлено.
Від позивача заперечень щодо заявлених відповідачем у заяві про ухвалення додаткового рішення вимог до суду не надходило.
Розгляд заяви проведено без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши надані докази на підтвердження вимог відповідача про відшкодування судових витрат суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно із ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Верховний Суд у постанові від 17.09.2019 у справі №810/3806/18 зазначив, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу мають бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування останніх.
З матеріалів справи судом встановлено, що в якості доказів розміру витрат відповідача на професійну правничу допомогу ним надано: договір про надання правничої допомоги № 18/25 від 06.02.2025, угоду про вартість послуг за надання правової допомоги від 06.02.2025, детальний опис робіт, виконаних адвокатом від 29.04.2025, акт приймання-передачі наданих послуг від 29.04.2025 та квитанцію до платіжної інструкції від 29.04.2025.
Стосовно належності підтвердження розміру витрат, в контексті питання їх фактичного понесення відповідачем, суд звертає увагу, що за змістом п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).
Надаючи оцінку вимогам відповідача про відшкодування витрат на правову допомогу в контексті критеріїв співмірності та пропорційності таких витрат суд виходить з наступного.
Частинами 1-2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
За змістом ч. 4-5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Аналіз змісту наданих стороною позивача доказів на підтвердження розміру витрат на правову допомогу свідчить, що відповідні витрати складаються з оплати послуг адвоката за вчинення наступних процесуальних дій:
- формування та направлення до суду заяви про ознайомлення з матеріалами справи та відкладення розгляду справи 1 000 грн;
- ознайомлення з матеріалами справи, надання усної консультації, аналіз наявних матеріалів справи, формування попередньої правової позиції 3 000 грн;
- формування відзиву на позовну заяву та його направлення позивачу та до суду 6 000 грн;
- участь в судовому засіданні 4 000 грн.
В той же час, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, відповідач просить стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 483 грн 80 коп., які розраховано останнім за формулою: 78 298,99 (розмір задоволених позовних вимог) х 100% : 128 711, 89 (розмір заявлених позовних вимог)= 60,83 % (відсоткове співвідношення задоволених позовних вимог); 100% - 60,83% = 39,17 % (процентне співвідношення позовних вимог, в задоволенні яких судом відмовлено); 14 000 (витрати, понесені відповідачем на професійну правничу допомогу) х 39,17% = 5 483, 80 (витрати відповідача на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з позивача).
За таких обставин, беручи до уваги розмір ціни позову, складність справи, обсяг виконаних представником відповідача робіт, докази на підтвердження понесених витрат, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог щодо компенсації витрат відповідача на правову допомогу в розмірі 5 483 грн 80 коп., оскільки такий розмір видається пропорційним та обґрунтованим з огляду на складність, об`єм справи, а також суму платежу, присуджену судом до стягнення з відповідача.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 11, 133, 137, 141, 270, 354 ЦПК України, суд,
Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 712/762/25 за позовом Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами- задовольнити.
Доповнити рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 24.04.2025 у справі № 712/762/25 таким абзацом:
Додаткове рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст додаткового рішення складений 09.05.2025.
Суддя В.О. Пономар