Запорізький апеляційний суд
Провадження №22-з/807/49/25 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткова)

15 травня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого,судді-доповідача суддів: Подліянової Г.С., Гончар М.С., Кочеткової І.В.,

розглянувши без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 , представника адвоката Хільно Альони Василівни про ухвалення додаткового рішення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 представника адвоката Хілько Альони Василівни на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором оренди, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором оренди, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість за Договором оренди квартири №08/07 від 08 липня 2022 року за період з 12 грудня 2022 року до 16 жовтня 2023 року в сумі 63 000,00 грн, три проценти річних за період прострочення грошового зобов`язання з 12 грудня 2022 року по 16 жовтня 2023 року в сумі 1 129,57 грн, інфляційні втрати в сумі 852,09 грн; неустойку в сумі 54 000 грн, штраф в сумі 27 000 грн, компенсацію за комунальні послуги в сумі 17 193,93 грн та судові витрати.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 грудня 2024 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погоджуючись із судовим рішенням представник ОСОБА_3 адвокат Хілько Альона Василівна подала апеляційну скаргу, в якій просила вищезазначене рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, вирішити питання про судові витрати відповідно до закону.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 17 березня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника, адвоката Хілько Альони Василівни задоволено частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 грудня 2024 рокускасовано. Прийнято нове судове рішення наступного змісту.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором оренди, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за Договором оренди квартири № 08/07 від 08 липня 2022 року: 9000 гривень заборгованості по орендних платежах, інфляційні витрати 335,80 гривень, 3% річних 228,58 гривень, 54 000 гривень неустойки (пені), що разом становить 63564, 38 гривень.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 508,52 гривень за подання позовної заяви, у розмірі 762,77 гривень за подання апеляційної скарги, а всього 1271,29 гривень.

21 березня 2025 року до Запорізького апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 - адвоката Хілько А.В., сформовану в підсистемі "Електронний суд", про стягнення витрат на правничу допомогу, в якій вона просить апеляційний суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у справі N 335/10166/23 в суді першої інстанції у розмірі 12 000 грн, в суді апеляційної інстанції у розмірі 4000 грн, а всього у розмірі 16000 грн.

До заяви додано: ордер серії АР N 1219187 від 21 січня 2025 року на надання правничої допомоги ОСОБА_1 адвокатом Хілько А.В. на підставі договору про надання правничої допомоги N 144 від 11 жовтня 2023 року; детальний опис робіт (надання послуг) та здійснення витрат виконаних адвокатом, необхідних для надання правничої допомоги у справі; акт приймання-передачі наданих послуг від 18 березня 2025 року.

На думку заявника, розмір витрат на правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 16 000 грн, є співмірним із обсягом наданої йому професійної допомоги та складності справи.

26 березня 2025 року до Запорізького апеляційного суду надійшли заперечення представника ОСОБА_2 - адвоката Богач А.О. про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій остання заперечує проти її задоволення у повному обсязі, оскільки сторона позивача порушила вимоги ЦПК України щодо поряду подання розрахунку суми судових витрат, не заявляла про їх можливе стягнення під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанціях, не надає жодного обґрунтування вартості зазначених у заяві юридичних послуг, завищений і неспівмірний розмір витрат на правничу допомогу, які не підтверджуються належними доказами, просить у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у цій справі відмовити.

В порядку ч. 4 ст. 270 ЦПК України учасники справи в судове засідання не викликалися.

Ознайомившись з матеріалами справи колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку про часткове задоволення заяви з огляду на наступне.

За нормами частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як вбачається із документів у справі №335/10166/23, в позовній заяві та в клопотанні про стягнення витрат на правничу допомогу від 19 жовтня 2023 року, яка була направлена до суду першої інстанції представником ОСОБА_1 адвокатом Хілько А.С. зазначив орієнтований розмір витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції, яка становить 5000 грн за складання позовної заяви, та додав детальний опис орієнтованого розміру витрат на правничу допомогу; акт приймання-передачі наданих послуг від 19 жовтня 2023 року на суму 5000 грн; рахунок-фактура від 11 жовтня 2023 року на суму 5000 грн, платіжну інструкцію №1507 від 16 жовтня 2023 року про сплати цих витрат на суму 5000 грн (т.1 а.с.4,8,26 зворот-27).

В подальшому Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя 30 листопада 2023 року було ухвалено заочне рішення у справі №335/10166/23 (т.1 а.с.45-47), яке ухвалою цього ж суду від 06 лютого 2024 року за завою сторони відповідача скасовано та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін з призначенням судового засідання (т.1 а.с.74).

Під час розгляду справи в суді першої інстанції за участю представника позивача адвоката Хілько А.С. було проведено 7 судових засідань (18.03.2024, 28.03.2024, 16.05.2024, 01.07.2024, 09.09.2024, 06.11.2024, 29.11.2024) (т.1 а.с.149-150, 163-165, 179, 191-194,210-213, 227-229, 234-236).

В апеляційній скарзі від 23 січня 2025 року представник позивача адвокат Хілько А.В. просила стягнути судові витрати на правничу допомогу, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 4000 грн (за складання апеляційної скарги) (т.2 а.с.1-9). В заяві про ухвалення додаткового рішенні від 21 березня 2025 року представник ОСОБА_1 , адвокат Хілько А.В. просила стягнути витрати на правничу допомогу понесені позивачем в суді першої інстанції у розмірі 12 000 грн (за складання позову 5 000 грн та за участь у семи судових засідання у розмірі 7000 грн), в суді апеляційної інстанції у розмірі 4000 грн (за складання апеляційної скарги), а всього у розмірі у розмірі 16 000 грн (т.2 а.с.83-89).

Встановлено, що справа Запорізьким апеляційним судом розглянута у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи 17 березня 2025 року (т.2 а.с.59-75).

Копію даної постанови в електронному вигляді доставлено зокрема до електронного кабінету представнику ОСОБА_1 адвокату Хілько А.В. 17 березня 2025 року о 22:35:14, що підтверджується відповідною довідкою відповідального працівника суду про доставку електронного документу (т.2 а.с.77).

Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення (абзац другий п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України).

Отже, постанова Запорізького апеляційного суду від 17 березня 2025 року вважається врученою адвокату Хілько А.В. - 18 березня 2025 року.

21 березня 2025 року до Запорізького апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 в особі його представника адвоката Хілько А.В. про стягнення витрат на правничу допомогу у справі №335/10166/23 понесену позивачем в суді першої та апеляційної інстанціях. Дана заява сформована адвокатом в підсистемі «Електронний суд» 21 березня 2025 року.

Отже, заяву про ухвалення додаткового судового рішення подано в строки, що встановлені ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що інтереси Маловічка Г.А. у справі №335/10166/23 в суді першої інстанції представляв адвокат Адвокатського об`єднання «Хілько» - Хілько А.С. на підставі Ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АР №1145635 від 11 жовтня 2025 року, виданого на підставі договору про надання правової допомоги № 144 від 11 жовтня 2023 року та в суді апеляційної інстанції представляла адвокат Адвокатського об`єднання «Хілько» - Хілько А.В. на підставі Ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АР №1219187 від 21 січня 2025 року, виданого на підставі договору про надання правової допомоги № 144 від 11 жовтня 2023 року в Запорізькому апеляційному суді (т.1 а.с.5).

11 жовтня 2023 року між Адвокатським об`єднанням «Хілько» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 144 про надання правової допомоги (22 зворот-23).

Орієнтовна вартість та ціна послуг вказується у Попередньому (орієнтованому) описі робіт (п. 4.1 договору). Остаточна вартість та цих послуг визначається у Детальному описі робіт (п. 4.2 договору). Вартість робіт визначається у фіксованому розмірі ціни послуг без врахування часу роботи адвоката (п. 4.3 договору).

Частиною першою, третьою статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до положень статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Таким чином, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України).

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі N 922/445/19, додатковій постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі N 727/463/19, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі N 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі N 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі N 753/1203/18, від 02 червня 2022 року у справі N 15/8/203/20.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі N 922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі N 910/353/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 травня 2021 року у справі N 910/7586/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 січня 2022 року у справі N 757/36628/16-ц.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява N 19336/04, § 268)).

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі N 596/2305/18-ц (провадження N 61-13608св20).

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.

Тобто у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України.

Подібні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інші проти України", від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" суд виходив із того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодуванню підлягають лише витрати, які мають розумний розмір.

З наданих до заяви про ухвалення додаткового рішення документів вбачається, що судові витрати Маловічко Г.А. пов`язані з правничою допомогою адвоката в суді першої та апеляційної інстанції складають 16 000, 00 грн.

До заяви про ухвалення додаткового рішення стороною позивача додано: ордер серії АР N 1219187 від 21 січня 2025 року на надання правничої допомоги ОСОБА_1 адвокатом Хілько А.В. на підставі договору про надання правничої допомоги N 144 від 11 жовтня 2023 року; детальний опис робіт (надання послуг) та здійснення витрат виконаних адвокатом, необхідних для надання правничої допомоги у справі від 18 березня 2025 року; акт приймання-передачі наданих послуг від 18 березня 2025 року.

Крім того, в матеріалах справи наявний рахунок-фактура від 11 жовтня 2023 року на суму 5000 грн; платіжна інструкція №1507 від 16 жовтня 2023 року на суму 5000 грн; акт приймання-передачі наданих послуг від 19 жовтня 2023 року, детальний опис робіт (наданих послуг) від 19 жовтня 2023 року (т.1 а.с.24 зворот-25,27 зворот-28).

Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката під час розгляду справи №335/10166/23, як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанціях.

За результатами перегляду рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 грудня 2024 року у справі №335/10166/23 про відмову в задоволенні позову, яке постановою Запорізького апеляційного суду від 17 березня 2025 року скасовано та ухвалене нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , представника, адвоката Хілько А.В., стягнуто з відповідача на користь позивача грошові кошти в загальному розмірі 63 564,38 грн та судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 1271,29 грн (т.2 а.с.59-76).

Згідно з матеріалами справи адвокатом Хілько А.С. були надані наступні послуги ОСОБА_1 :

1) в суді першої інстанції підготовка позовної заяви з додатками 5000 грн (т. 1 а.с.1-29);

2) участь в судових засіданнях (18.03.2024, 28.03.2024, 16.05.2024, 01.07.2024, 09.09.2024, 06.11.2024, 29.11.2024, за кожне засідання по 1000 грн, загальна вартість 7000 грн (т.1 а.с.149-150, 163-165, 179, 191-194, 210-213,227-229,234-236).

Згідно з матеріалами справи адвокатом Хілько А.В. були надані наступні послуги ОСОБА_1 :

1) в суді апеляційної інстанції підготовка апеляційної скарги, вартість послуги 4000 грн (т. 2 а.с.1-13).

Установлено, що представник ОСОБА_2 адвокат Богач А.О. подавала до Запорізького апеляційного суду заперечення на клопотання про ухвалення додаткового рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу вважаючи їх неспівмірними та недоведеними останнім відповідними належними доказами. Гонорар адвоката в загальній сумі 16 000, 00 грн з огляду на суть спору суперечить принципам справедливості та верховенства права.

Оцінюючи характер правової допомоги у цій справі щодо змісту виконаних робіт, витраченому адвокатом часу, обсягу наданих послуг та значенню справи, з урахуванням заперечень сторони відповідача, ураховуючи, що апеляційну скаргу задоволено частково, а оскаржуване рішення скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову, колегія суддів дійшла висновку, про часткове задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення у справі та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 6500 грн (за складання позовної заяви 3000 грн, за участь адвоката в семи судових засіданнях по 500 грн за кожне, на загальну суму 3500 грн); у суді апеляційної інстанції у розмірі 2 000, 00 грн (за складання апеляційної скарги), а всього у розмірі 8500 грн, оскільки такий розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, обґрунтованості, розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи, її складності, необхідних процесуальних дій сторони.

Разом з тим колегія суддів не бере до уваги доводи представника ОСОБА_2 адвоката Богач А.О. про те, що оскільки стороною позивача не надано доказів сплати позивачем коштів адвокату за надання правничої допомоги, тому не й має підстав для стягнення таких витрат з відповідача є безпідставними, оскільки витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічні висновки викладенні в постанові Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19.

Керуючись ст. ст. 141, 270, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 , представника адвоката Хілько Альони Василівни про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 8500,00 гривень на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених при розгляді справи в суді першої інстанції, та понесених при апеляційному перегляді справи.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Додаткова повна постанова складена 15 травня 2025 року.

Головуючий, суддя СуддяСуддя
Подліянова Г.С.Гончар М.С. Кочеткова І.В.