Справа № 481/60/23 Головуюча у 1-й інстанції Вжещ С. І.
Провадження № 22ц/812/871/25 Доповідачка в апеляційній інстанції Ямкова О. О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 травня 2025 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючої-судді: Ямкової О. О.,

суддів: Крамаренко Т. В., Локтіонової О. В.,

із секретарем: Горенко Ю. В.,

за участю: представника позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2 , поданої від її імені

адвокатом Гелхвіідзе Джондо Романовичем,

на рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 18 березня 2025 року, ухваленого під головуванням судді Вжещ С. І. у приміщенні суду в місті Новий Буг Миколаївської області о 15 год 03 хв, із складенням повного рішення 27 березня 2025 року, у справі

за позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_2

про виділення майна, що є у спільній частковій власності,

та припинення права спільної часткової власності,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2023 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про виділення їй у натурі 2/3 частини нежитлової будівлі, що розташована на АДРЕСА_1 , та відповідно їй 2/3 частини земельної ділянки з кадастровим номером :02:075:0020, яка розташована за тією ж адресою, та призначена для обслуговування вищевказаної нежитлової будівлі, що є у спільній частковій власності, внаслідок чого просила про припинення права спільної часткової власності на це майно.

В обґрунтування позову посилалася на те, що їй належить на праві спільної часткової власності 2/3 частини нежитлової будівлі на АДРЕСА_1 та 2/3 частини земельної ділянки з кадастровим номером за цією ж адресою. Відповідачці ОСОБА_2 належить 1/3 частина зазначеного майна.

На сьогоднішній день сторони не можуть визначитися з порядком користування або поділом будівлі та земельної ділянки, що є підставою для виділення позивачці у натурі її частки із спільного майна.

Одночасно клопотала про призначення у справі судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертиз.

У відзиві на позовну заяву відповідачка ОСОБА_2 , діючи через свого представника ОСОБА_4 , вважала позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з того, що належні сторонам частки у праві спільної часткової власності не є рівними, а тому для здійснення виділу відсутня технічна можливість, оскільки частка, яка виділяється повинна бути окремим об`єктом нерухомого майна. Між тим, позивачкою не обґрунтована технічна можливість виділити їй частку, для чого необхідним є проведення будівельно- технічної експертизи та такий поділ має відповідати чинним будівельним нормам та правилам пожежної безпеки.

Однак, окремо звернулась з запереченням щодо призначення експертиз у справі.

У відповіді на відзив позивачка зазначила, що для вирішення питання поставленого відповідачкою у відзиві щодо наявності технічної можливості виділення частки у натурі необхідне призначення саме судових експертиз.

Клопотала про об`єднання поданого нею позову із позовом, поданим відповідачкою про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання спільною сумісною власністю та поділ майна.

Відповідачка, діючи через свого представника, звернулась з клопотанням про витребування письмових доказів.

Ухвалами Новобузького районного суду Миколаївської області від 15 березня 2023 року у задоволенні клопотання позивачки про об`єднання справ у одне провадження відмовлено та ухвалено про призначення у справі судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертиз, на вирішення яких постановлено питання, які можливі варіанти розподілу у натурі нежитлової будівлі та земельної ділянки, розташованих за адресою АДРЕСА_1 . Постановлено про задоволення клопотання відповідачки, поданого від її імені представником, та витребувано: копії реєстраційної справи щодо реєстрації права власності на спірну будівлю; копії реєстраційної справи щодо договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки; копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_5 ; та копії інвентаризаційної справи на нежитлову будівлю.

28 березня 2023 року до суду надійшли копії матеріалів реєстраційної справи щодо спірної нежитлової будівлі.

29 березня 2023 року до місцевого суду надійшла копія спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_5

4 квітня 2023 року до суду надійшли копії матеріалів договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки.

У червні 2023 року до суду надійшла інвентарна справи на спірну нежитлову будівлю.

Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 21 серпня 2023 року поновлено провадження у справі, у зв`язку із надходженням клопотання експерта про узгодження строків та подальшого проведення експертизи.

28 серпня 2023 року позивачкою надано геодезичну зйомку земельної ділянки і споруд.

Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 8 вересня 2023 року клопотання експерта задоволено погоджено строки проведення експертизи, надано у розпорядження експерта матеріали справи та витребувані матеріали, провадження у справі зупинено до отримання висновку судової експертизи

21 вересня 2023 року до суду надійшло клопотання експерта.

Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 26 вересня 2023 року провадження у справі поновлено.

10 жовтня 2023 року відповідачка, діючи через свого представника, звернулась з клопотанням про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі за позовом ОСОБА_2 до Новобузької міської ради Баштанського району Миколаївської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна та визнання права власності.

Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 20 листопада 2023 року клопотання експерта задоволено, надано у розпорядження експерта додаткові матеріали, необхідні для надання висновку, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

10 квітня 2024 року до суду надійшли висновки експерта.

Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області 15 квітня 2024 року поновлено провадження у справі, справу призначено до розгляду.

У травні 2024 року позивачка звернулась з заявою з проханням залишити без розгляду її позовні вимоги в частині поділу земельної ділянки.

У червні 2024 року позивачка звернулась з заявою з проханням здійснити поділ спірного приміщення нежитлової будівлі по першому варіанту висновку експертизи та про залишення без розгляду позовних вимог щодо виділу у натурі належної їй частки земельної ділянки.

Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 5 червня 2024 року позовну заяву ОСОБА_3 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, та припинення права спільної часткової власності, в частині позовних вимог щодо поділу земельної ділянки залишено без розгляду.

Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 10 червня 2024 року задоволено клопотання відповідачки, подане через її представника, ухвалено про долучення до матеріалів справи листа ТОВ «Ленд Лордс» із планами першого поверху та підвалу спірної нежитлової будівлі.

4 вересня 2024 року відповідачка, діючи через свого представника, надала письмові пояснення, у яких просила суд відмовити у задоволенні позову виходячи з того, що висновок експерта № 115-222 від 1 квітня 2024 року не є дійсним, оскільки він не відповідає обставинам справи та складений на підставі документів, що втратили чинність. Посилалася також на те, що висновок суперечить вимогам Порядку проведення технічної інвентаризації №488 від 12 травня 2023 року у відповідності до якого процедура поділу не передбачає будівництво, добудову перепланування, як це зазначено у висновку експерта. Площа будівлі зазначена у технічному паспорті не відповідає площі зазначеній у свідоцтві про право на спадщину за законом та є більшою, а спірна будівля є об`єктом самочинного будівництва внаслідок реконструкції та перебудови, оскільки втратила тотожність із об`єктом, на який власником отримано право власності.

Вказувала, що поділ будинку у натурі можливий лише якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом або якщо є можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири та вважала найбільш прийнятним для неї четвертий варіант поділу запропонований експертом, оскільки є наближеним до ідеальних часток співвласників. Посилалася на відповідну судову практику.

Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 18 березня 2025 року позов задоволено, ухвалено про виділення ОСОБА_3 в натурі у власність 2/3 частки або 67/100 нежитлового приміщення будівлі на АДРЕСА_1 згідно варіанту розподілу №3, визначеного за висновком експерта, за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №115-222 від 1 квітня 2024 року, а саме виділено: приміщення 1 першого поверху: «1-1» площею 207,10 метрів квадратних; «1-2» площею 56,10 метрів квадратних; «1-3» площею 4,50 метрів квадратних; «1-4» площею 2,50 метрів квадратних. Всього по першому поверху: 270,20 метрів квадратних. По ринковій вартості першого поверху: 2375736,20 гривень (270,20 метрів квадратних х 8792,51 грн); приміщення підвалу: «0-2», площею 133,00 метрів квадратних. По ринковій вартості підвалу: 935 535 грн 30 коп. (133,0 метрів квадратних х 7 034 грн 10 коп.). Також ухвалено про виділення ОСОБА_2 в натурі у власність 1/3 частки або 33/100 нежитлового приміщення будівлі на АДРЕСА_1 згідно варіанту розподілу № 3 за висновком судової будівельно-технічної експертизи № 115-222 від 1 квітня 2024 року, а саме виділено: приміщення 1 першого поверху: «1-2» площею 57,30 метрів квадратних; «1-5» площею 6,50 метрів квадратних; «1-6» площею 61,60 метрів квадратних, «1-7» площею 9,70 метрів квадратних. Всього по першому поверху: 135,10 метрів квадратних. По ринковій вартості першого поверху: 1 187 868 грн 10 коп. (135,10 метрів квадратних х 8 792 грн 51 коп.); приміщення підвалу: «0-1» площею 2,90 метрів квадратних; «0-2» площею 63,60 метрів квадратних. Всього по підвалу: 66,50 метрів квадратних. По ринковій вартості підвалу: 467 767 грн 55 коп. (66,50 метрів квадратних х 7 034 грн 10 коп.).

Зобов`язано ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за попереднім узгодженням усіх перепланувань у встановленому порядку з компетентними органами, з метою обладнання окремих ізольованих груп приміщень спільно для перепланування та ізоляції двох частин першого поверху будівлі встановити в приміщенні «1-2» перегородку, розділивши приміщення на дві окремі частини: приміщення «1-2» площею 56,10кв.м.; приміщення «1-2» площею 57,30кв.м., поштукатурити перегородку з обох сторін; закласти отвір з приміщення «1-1» в приміщення «1-6» цеглою, поштукатурити перегородку з обох сторін. Для перепланування та ізоляції двох частин підвалу будівлі встановити в приміщенні «0-2» перегородку, розділивши приміщення на дві окремі частини: приміщення «0-2», площею 133,0кв.м.; приміщення «0-2», площею 63,60кв.м., поштукатурити перегородку з обох сторін; організувати вхід в підвал для 1-го співвласника із зовнішньої частини будинку. Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на нежитлову будівлю АДРЕСА_1 . Розподілено судові витрати.

Ухвалюючи рішення, суд виходив з наявності технічної можливості виділення часток співвласників у натурі з припиненням права спільної часткової власності за третім варіантом розподілу, запропонованим експертом, як таким, що найбільш відповідає найкращим інтересам сторін та ідеальним часткам кожного із співвласників та забезпечує можливість експлуатації виділених частин нежитлової будівлі, як окремих об`єктів нерухомості.

В апеляційній скарзі відповідачка, від імені якої діє представник ОСОБА_4 , посилаючись на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування обставин, що мають істотне значення для її вирішення, а також без належного доведення обставин, які суд визнав встановленими, що призвело до невідповідності висновків, викладених у рішенні суду фактичним обставинам справи, просила рішення суду скасувати з ухваленням нового, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування поданої скарги зазначала, що судом не надано належної оцінки факту самовільного перепланування спірної будівлі, що встановлено під час проведення технічної інвентаризації у листі ТОВ «Ленд Лордс» 3 червня 2024 року, зокрема з втручанням в огороджувальні та несучі конструкції, а також інженерні системи загального користування без наявності дозвільної документації на проведення таких робіт, та які призвели до зменшення площі об`єкта на 211, 4кв.м.

Також поза увагою суду залишилось питання чи не призведе виділ частки позивачки у натурі до порушення прав відповідачки, як співвласниці, через втрату функціональності, ізольованості та цільового призначення її частки майна в той час, як на вирішення експерта не було поставлено питання щодо технічної можливості функціонування окремої частини спірної будівлі після поділу, а саме систем водопостачання, водовідведення, електропостачання, опалення, вентиляції, кондиціонування повітря, наявності або можливості створення автономної системи протипожежного захисту, що є істотним.

Також судом не враховано, що висновком експерта не вирішено питання правомірності поділу з урахуванням існуючих самовільних перебудов, а також не оцінено можливості самостійної експлуатації поділених частин з технічної точки зору.

Виклала доводи щодо незгоди з обраним судом варіантом виділу часток у натурі зі спільного майна у зв`язку із тим, що майно, щодо якого вирішується питання про поділ або виділ частки у натурі має відповідати критеріям законності набуття, реєстрації речових прав та бути визначеним як об`єкт цивільного обороту. Однак, у зв`язку із тим, що до складу нерухомого майна входять самочинно збудовані об`єкти, не введені в експлуатацію або не зареєстровані в установленому порядку, вони не можуть бути предметом поділу, що прямо встановлено положеннями ЦК України.

Також у порушення вимог Порядку проведення технічної інвентаризації №488 від 12 травня 2023 року здійснено виділ частки у натурі не зважаючи на відсутність окремого виїзду, забезпечення доступу, дотримання мінімальних відстаней до меж сусідніх ділянок чи повної інженерної автономності кожного з новоутворених об`єктів.

Крім того, висновок про те, що самочинно збудоване нерухоме майно не є об`єктом права власності, а відтак не може бути предметом поділу, підтверджено сталою судовою практикою.

До того ж рішенням суду чітко не зазначено матеріали чи обладнання, на які ним визнано право власності.

Зазначала, що якщо до складу спільної часткової власності входять об`єкти, які не є об`єктами цивільного обороту через відсутність прийняття в експлуатацію, державної реєстрації або самочинне будівництво, суд не має законних підстав вирішувати спір про їх поділ у натурі. У такому разі закон вимагає або усунення перешкод правового характеру, або визнання сторонами права власності на матеріали, конструкції або компенсацію, але не правовий статус об`єкта як такого. Проте, суд залишив поза увагою те, що в зазначеному експертному висновку самочинно збудовані приміщення не були включені до об`єкта дослідження та не можуть бути предметом поділу.

Тому за наявності самочинно збудованих добудов до нежитлового приміщення, які призвели до зменшення його площі, а також і з внутрішніми перебудовами, що впливають на функціональність та технічну цілісність об`єкта, відповідне приміщення не може бути предметом поділу, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 .

У відзиві на апеляційну скаргу позивачка, від імені якої діє представник, вважала її доводи необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню.

У судове засідання суду апеляційної інстанції сторони та представник відповідачки не з`явилися, повідомлені про розгляд справи належним чином. Від учасників справи, якими є: позивачка та відповідачка, заяв та клопотань про відкладення слухання справи з будь-яких поважних причин та неможливістю їх явки до суду не надійшло.

В той же час представником відповідачки адвокатом Гелхвіідзе Д. Р., подано клопотання про відкладення слухання справи, у зв`язку з наданням ним собі відпустки на дату призначеного судового засідання. Інших клопотань стосовно неможливості розгляду справи за апеляційною скаргою відповідачки у суді апеляційної інстанції в дату призначеного судового слухання її представником не заявлено.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

За положеннями частини 1 статті 42, частини 1 статті 48 ЦПК України учасниками справи у позовному провадженні є сторони: позивач і відповідач, а також третя особа. Адвокати, як представники сторін чи третіх осіб, у розумінні наведених норм процесуального права та змісту статті 372 ЦПК України, не є учасниками справи, оскільки у відповідності до частини 1 статті 58, статті 60 ЦПК України є представниками учасників справи.

Таким чином та у відповідності до статті 372 ЦПК України судом апеляційної інстанції не встановлені поважні причини неявки учасників справи: позивачки та відповідачки, які повідомлені про дату та час її слухання належним чином, та якими не надано до суду особистих клопотань про її відкладення з наведенням поважності причин такої неявки.

В той же час клопотання представника відповідачки адвоката Гелхвіідзе Д. Р., як представника адвокатського об`єднання, про відкладення слухання справи за вибуттям його у відпустку, не містить поважності причин для відкладення судового засідання за неможливістю розгляду справи у цьому судовому засіданні та представлення інтересів учасника справи іншим представником адвокатського об`єднання.

Тому, враховуючи наведені обставини, при вирішенні питання щодо поважності причин неявки відповідачки та її представника до суду, колегія суддів бере до уваги рішення Європейського суду з прав людини від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії», яким виснувано, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Тому, якщо у справі достатньо матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, суд може вирішити спір по суті.

У цьому випадку основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін або їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Оскільки поважність причин неявки відповідачки судом апеляційної інстанції не встановлена, а нею та її представником реалізовано своє право на викладення відповідних аргументів у змісті апеляційної скарги та, зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції (стаття 367 ЦПК України), колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутністю учасників справи та представника відповідача, за участю представника позивачки.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення із наступних підстав.

У відповідності до положень частини 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За змістом положень статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів та у відповідності до частини 5 статті 1268 та статті 1296 ЦК України в порядку спадкування за законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до частини 1 статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю, в тому числі в разі прийняття спадщини кількома спадкоємцями згідно до частини 2 статті 1296 ЦК України.

При вирішенні справи судом установлено, що сторонами набуто право спільної часткової власності в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_5 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом, виданого 21 грудня 2022 року приватним нотаріусом Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області (т.1 а.с.7, т.2 а.с.144-145). Зокрема, позивачці ОСОБА_3 належить 2/3 частки, а відповідачці ОСОБА_2 1/3 частки у нежитловій будівлі літ. «А», загальною площею 604,8кв.м., що розташована на АДРЕСА_1 , та яка раніше належала померлому спадкодавцю. Такі ж частки кожної із сторін набуто у праві спільної часткової власності на земельну ділянку :02:075:0020, загальною площею 0,0538га, що знаходиться за тією ж адресою і на якій розташована нежитлова будівля літ. «А», загальною площею 604,8кв.м. (т. 1 а.с.8, т.1 а.с.145).

Вартість спірної нежитлової будівлі за висновком про вартість об`єкту оцінки становить 1 368 100 грн (т. 1 а.с.14-15), а вартість земельної ділянки для будівництва та обслуговування спірної нежитлової будівлі за відповідним висновком становить 269 000 грн (т.1 а.с.12-14).

Під час оформлення прав власності позивачкою та відповідачкою отримані правовстановлюючі документи на належне їм майно у виді свідоцтва про право на спадщину за законом та технічний паспорт на об`єкт нежитлової нерухомості, за визначенням його площі згідно до правовстановлюючого документу в розмірі 604,8кв.м. Приміток про самочинність будівлі, набутої спадкоємцями на праві власності, на час отримання правовстановлюючих документів технічна документація не містить, як не містить таких позначок і інвентарна справа, складена за об`єктом по даній адресі (т.1 а.с.9-11, матеріали інвентарної справи за адресою: АДРЕСА_2 ).

За встановлених судами обставин, доводи представника відповідачки про самочинність нежитлової будівлі, внаслідок її реконструкції та без дотримання вимог законодавства у сфері будівництва, зі зменшенням загальної площі, та з посиланням на повідомлення ТОВ «Ленд Лордс» стосовно статусу самочинності набутого у власність сторін нежитлового об`єкту, не заслуговує на увагу, враховуючи таке.

По-перше, за матеріалами інвентаризаційної справи слідує, що нежитловий об`єкт по АДРЕСА_1 , як частина цілісного нежитлового об`єкту магазину по АДРЕСА_3 , загальною площею 826,6кв.м., належав первісно на праві колективної власності кооперативному підприємству Райпромторг та був відчужений декільком особам, а саме: 18.01.2001 на підставі договору купівлі-продажу спадкодавцю ОСОБА_5 у видгляді 48/100 частин будівлі, загальною площею 401,7кв.м., яким в подальшому за наслідками виділу частки отримано свідоцтво про право власності від 26.04.2005 на об`єкт по АДРЕСА_1 , загальною площею 816,2кв.м.; 6.12.2003 на підставі договору купівлі-продажу АКІБ «УкрСиббанк» у виді 13/100 частин нежитлової будівлі магазину по АДРЕСА_3 , загальною площею 826,6кв.м. літ. «А» з визначенням приміщень, які складають таку частку кімнату літ. 1-1, площею 78,7кв.м. та кімнату літ. 1-2, площею 28,5кв.м., та з видачею свідоцтва про право власності на приміщення банку літ. «А» по АДРЕСА_3 , загальною площею 95кв.м.; та із залишенням за Новобузьким районним споживчим товариством об`єкту магазину літ. «А» по АДРЕСА_3 , загальною площею 323,7кв.м., з подальшою видачею свідоцтва про право власності від 14.09.2006 (інвентарна справа а.с.1-4, 8, 10, 20).

Під час оформлення прав власності цими трьома співвласниками нежитлового приміщення магазину літ. «А», загальною площею 826,6к.в.м, з метою отримання ними свідоцтв про право власності, на підставі рішення Новобузької міської ради Миколаївської області №293 від 30 липня 2004 року упорядковані їх юридичні адреси. Внаслідок чого, АКІБ «УкрСиббанк» з правами власності на 13/100 будівлі, загальною площею 826,6кв.м. та з відокремленими приміщеннями надана адреса: АДРЕСА_3 ; магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » або Новобузькому районному споживчому товариству з часткою в 52/100, що зменшена за рахунок приміщення банку на 13/100, тобто до 39/100, надана адреса: АДРЕСА_4 ; і магазину «Династія» або співвласнику ОСОБА_5 з часткою в 48/100 надана адреса по АДРЕСА_5 .

Таким чином реальний виділ при відчуженні частки з цілого нежитлового об`єкту магазину по АДРЕСА_3 , загальною площею 826,6кв.м., відбувся лише при виділі частки на користь банка з визначенням конкретних приміщень. Реального поділу між іншими співвласниками Новобузьким районним споживчим товариством та спадкодавцем ОСОБА_7 під час укладення договорів не відбулося, оскільки було зроблено лише упорядкування юридичних адрес та складання технічної документації на обох співвласників єдиного, раніше цілісного нежитлового об`єкту, внаслідок чого при видачі первісного правовстановлюючого документу на ім`я спадкодавця ОСОБА_7 на частину загального приміщення магазину, загальною площею 826.6кв.м., що було поділено на трьох співвласників, була допущена арифметична помилка при зазначені загальної площі належного спадкодавцю об`єкту, що підтверджено, як матеріалами інвентарної справи нежитлового об`єкту, так і матеріалами цивільної справи, а також погоджено його правонаступниками під час отримання ними наступних правовстановлюючих документів на підтвердження набуття ними права власності на об`єкт нежитлової будівлі, саме загальною площею 604,8кв.м.

По-друге, матеріали інвентарної справи та виданих на підставі її матеріалів технічних паспортів на нежитлову будівлю по АДРЕСА_6 ) не містять позначок про самовільні будівлі в складі цього об`єкту, а також зроблену самочинно реконструкцію в порушення вимог пункту 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №127 від 24 травня 2001 року, чинну з відповідними змінами та доповненнями до 11 грудня 2023 року (далі Інструкція №127 від 24.05.2001).

За положеннями пункту 3.2 цієї Інструкції встановлювалося, що виявлені у встановленому порядку самочинно збудовані будинки або прибудови до будинків, господарські будівлі (прибудови), торгівельні, господарські кіоски та павільйони, металеві гаражі, підлягали технічній інвентаризації з уключенням їх у планові та інші матеріали. У разі самочинного будівництва на оригіналах інвентаризаційної справи, технічного паспорту і копіях планових матеріалів, що видаються власникам, на вільному від записів місці, з лицьового боку проставлявся штамп встановленого зразка із внесенням відомостей про наявність самочинного будівництва. Цим пунктом, як і положеннями пунктів 1-4 Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, затвердженого постановою КМУ від 7.06.2017 №406, визначено одночасно перелік робіт з реконструкції, облаштування та капітального ремонту, які при їх виконання не є порушенням вимог законодавства у сфері будівництва.

Втім, в матеріалах інвентаризаційної справи по вулиці Леніна, 40, АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_7 штампи про наявність самочинної реконструкції або будівництва відсутні, внаслідок чого проведені спадкодавцем облаштування, реконструкція перегородок та роботи з ремонту нежитлової будівлі магазину визначені, як роботи, що не потребують додаткових дозвільних документів.

За таких обставин, відомості, що викладені у інформаційному листі ТОВ «Ленд Лордс», виданому за зверненням відповідачки (т.2 а.с.225-226), не є слушними, оскільки стосуються якогось іншого об`єкту по площі Свободи, 41/1 або видані без відвідування спірного об`єкту за наслідками вивчення невідомого обсягу технічної документації, а також ці висновки зроблені особами, без підтвердження права на надання висновків за наявністю спеціальних технічних повноважень, та виходячи із припущень, без будь-якого технічного або правового обґрунтування.

Тому, на переконання колегії суддів, наведені доводи представника відповідачки, які обґрунтовані листом вказаного товариства, судом першої інстанції правильно не взяті до уваги під час ухвалення судового рішення.

Одночасно судом встановлено, що під час виникнення спору між сторонами реального поділу належної їм на праві спільної часткової власності нежитлової будівлі не проведено, у зв`язку з чим між ними виникають конфлікти, зокрема, на ґрунті претензій відповідачки з використання усієї будівлі та недопуску позивачки до приміщення, які ОСОБА_3 прохала усунути шляхом виділу її частки із права власності, що належить двом співвласникам, яка під час її виділу втрачає статус спільної часткової власності.

Тому, в обґрунтування поданого ОСОБА_3 позову та наданих проти нього заперечень відповідачкою ОСОБА_2 , судом першої інстанції призначена судова будівельно-технічна експертиза, яка проведена в період з березня 2023 року по березень 2024 року і за її наслідками складено висновок експерта №115-222 від 1.04.2024 (т.2 а.с.34-177).

Отже, за тривалістю проведення об`ємного експертного дослідження, твердження представника відповідачки щодо безпідставності використання експертом положень Інструкції №127 від 24.05.2001, яка діяла до 11 грудня 2023 року з відповідними змінами та доповненнями, та без використання Порядку проведення технічної інвентаризації, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2023 року №448, який набрав чинності з 19 травня 2023 року (далі Порядок №488 від 12.05.2023), та діяв одночасно з Інструкцією №127 до 11 грудня 2023 року не є слушними, оскільки положення Порядку є обов`язковими виключно під час проведення технічної інвентаризації об`єкту, а не під час проведення судової експертизи, яка виконується у відповідності до Закону України «Про судову експертизу» та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 8 жовтня 1998 року, та використовує матеріали інвентарної справи у їх відповідності до загальних положень на час проведення інвентаризації. А з огляду на момент оформлення сторонами прав власності на об`єкт та складення 22.11.2022 останнього технічного паспорту на нежитлове приміщення, під час проведення його інвентаризації діяли положення лише Інструкції №127 від 24.05.2001, а не Порядку №488.

При тому судовим експертом під час проведення експертизи враховано і загальні положення про виділ або поділ нежитлового об`єкту, як відповідно до нового Порядку №488 від 12.05.2023, що нею особисто підтверджено під час надання пояснень у суді першої інстанції (т.3 а.с.150-154), так і при викладенні висновку експерта відповідно Методичних рекомендацій щодо проведення досліджень з поділу, виділу та визначення порядку користування нерухомим майном (т.2 а.с.151).

За наведених обставин, у справі призначена та проведена судова будівельно-технічна експертиза №115-222, за висновком якої визначена технічна можливість проведення виділу одного співвласника, що є поділом між двома співвласниками, відповідно до ідеальних часток у праві спільної часткової власності на нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 та можливих технічних рішень з проведенням переобладнання задля відокремлення об`єктів один від одного, з окремими виходами, враховуючи планування, об`ємно-планувальні характеристики будівлі, інженерні комунікації, регламентованих вимогами ДБН (т.2 а.с.152, 162). Експертом визначено чотири варіанти поділу, де з першим варіантом погодилася позивачка, проти четвертого варіанту, у випадку відсутності підстав для відмови у поділі, не заперечувала відповідачка, а суд провів виділ (поділ) за третім варіантом висновку експерта.

Тому, враховуючи, що судом першої інстанції ретельно досліджено висновок судового експерта та ним дана належна оцінка усім варіантам поділу, на рішення суду апеляційна скарга з вимогою про застосування першого варіанту поділу будівлі позивачкою не подана, а у сторін відсутні бажання поділити нерухомий об`єкт за другим варіантом експертизи, та з огляду на межі доводів апеляційної скарги, у якій висловлені мотиви щодо третього варіанту поділу, колегія суддів вважає недоцільним досліджувати перший та другий варіант поділу нежитлової будівлі, оцінка яким належним чином надана у судовому рішенні, за наслідками якої виснувано про відсутність підстав для їх застосування у справі.

За наведеного, переглядаючи справу у суді апеляційної інстанції в межах доводів апеляційної скарги відповідачки та досліджуючи четвертий та третій варіант поділу нежитлової будівлі, колегія суддів вважає за можливе погодитися з висновками суду першої інстанції, які ґрунтуються на правильно встановлених ним обставинах справи.

Так, у відповідності до IV варіанту, який розроблений експертом відповідно до ідеальних часток співвласників (т.2 а.с.169-172, 176), першому співвласнику позивачки ОСОБА_3 (2/3 частки або 67/100) пропонується виділити приміщення 1 першого поверху: «1-1», площею 134,29кв.м.; «1-2», площею 58,11кв.м.; «1-5», площею 6,50кв.м.; «1-6», площею 61,60кв.м.; «1-7», площею 9,70кв.м., а всього по першому поверху 270,20кв.м., загальною вартістю першого поверху 2 375 736,20 гривень; та приміщення підвалу: «0-1», площею 2,90кв.м. ; «0-2», площею 130,10кв.м., а всього по підвалу 133,0кв.м., вартістю 935 535 грн 30 коп., що в цілому складає загальну площу 403,20кв.м. та відповідає ідеальній частці по належній загальній площі будівлі, а також загальної вартості майна 3 311 271 грн 50 коп., що відповідає 67/100 часткам.

Другому співвласнику ОСОБА_2 за IV варіантом пропонується виділити приміщення 1 першого поверху: «1-1», площею 72,81кв.м.; «1-2», площею 55,29кв.м.; «1-3», площею 4,50кв.м.; «1-4», площею 2,50кв.м., а всього по першому поверху 135,10кв.м., загальної вартості першого поверху 1 187 868 грн 10 коп.; та приміщення підвалу: «0-2», площею 66,50кв.м. та вартістю 467 767 грн 55 коп., що в цілому складе загальну площу приміщень 201,60кв.м., що відповідає ідеальній частці по належній загальній площі будівлі та загальної вартості майна 1 655 635 грн 75коп, що дорівнює 33/100 часткам.

За таким варіантом поділу позитивним фактором є відповідність фактичних часток співвласників їх ідеальним часткам та відсутність підстав для сплати грошової компенсації.

В той же час негативним фактором поділу за IV варіантом є проведення великого обсягу будівельних робіт, значною вартістю, задля ізоляції двох окремих частин будівлі літ. «А» для 1-го і 2-го співвласників, де їм запропоновано провести наступне перепланування: 1) для ізоляції двох частин першого поверху будівлі буде необхідно: встановити в приміщенні «1-1» перегородку, розділивши приміщення на дві окремих частини: приміщення «1-1», площею 134,29кв.м.; приміщення «1-1», площею 72,81кв.м., поштукатурити перегородку з обох сторін; встановити в приміщенні «1-2» перегородку, розділивши приміщення на дві окремі частини: приміщення «1-2», площею 58,11кв.м.; приміщення «1-2», площею 55,29кв.м., поштукатурити перегородку з обох сторін; демонтувати віконний блок в приміщенні «1-1», зробити отвір під дверний блок, вставити дверний блок; 2) для перепланування і ізоляції двох частин підвалу будівлі буде необхідно встановити в приміщенні «0-2» перегородку, розділивши приміщення на дві окремі частини: приміщення «0-2», площею 133,0кв.м.; приміщення «0-2», площею 63,60кв.м., поштукатурити перегородку з обох сторін; організувати вхід в підвал для 2-го співвласника із зовнішньої частини будинку.

Таким чином, для перепланування та ізоляції двох об`єктів пропонується провести будівельні роботи зі зміною конструкції несучих стін, що потребує відповідних дозвільних робіт, а саме: на першому поверсі зробити отвір під дверний блок та вставити дверний блок, у підвалі організувати вхід в підвал для 2-го співвласника із зовнішньої частини будинку.

Тобто в запропонованому варіанті відсутні облаштовані окремі виходи/входи для кожного із співвласників, що вимагає організації окремого входу для другого співвласника із зовнішньої частини першого поверху будинку. При тому згоди від обох співвласників на здійснення вартісних робіт за IV варіантом, зокрема, із зобов`язанням ОСОБА_2 отримати відповідні дозвільні документи на облаштування виходу з підвалу та дверного отвору у фасадній частині першого поверху до суду не надійшло, ні в усному, ні в письмовому вигляді. Не висловлено такого бажання поділу відповідачкою і в змісті апеляційної скарги, де її вимогою є відмова у задоволенні позовних вимог про виділення частки.

Крім того, за даним варіантом судом першої інстанції правильно враховано, що здійснення такого перепланування призведе до припинення діяльності об`єкта торгівлі (перепланування приміщення «1-1») та змінить фасад об`єкту, оскільки потребує облаштування окремого дверного входу.

В той же час суд першої інстанції обґрунтовано вважав найбільш прийнятним з технічної та функціональної точки зору третій варіант поділу (т.2 а.с.167-169, 175), за яким першому співвласнику ОСОБА_3 виділяється: приміщення 1 першого поверху: «1-1», площею 207,10кв.м.; «1-2», площею 56,10 кв.м.; «1-3», площею 4,50 кв.м.; «1-4», площею 2,50кв.м., а всього по першому поверху 270,20 кв.м., загальною вартістю першого поверху: 2 375 736 грн 20 коп.; приміщення підвалу: «0-2», площею 133,00 кв.м., вартістю 935 535 грн 30 коп., що в цілому складає загальну площу 403,20 кв.м., що відповідає ідеальній частці по належній загальній площі будівлі, та загальною вартістю майна 3 311 271 грн 50 коп., що відповідає 67/100 часткам.

Другому співвласнику ОСОБА_2 за третім варіантом виділяється: приміщення 1 першого поверху: «1-2», площею 57,30 кв.м.; «1-5», площею 6,50 кв.м.; «1-6», площею 61,60 кв.м., «1-7», площею 9,70кв.м., а всього по першому поверху: 135,10кв.м., вартістю першого поверху: 1 187 868 грн 10 коп., та приміщення підвалу «0-1», площею 2,90кв.м.; «0-2», площею 63,60кв.м., всього площею підвалу 66,50кв.м., вартістю підвалу 467 767 грн 55 коп., що в цілому складе загальну площу 201,60кв.м., що відповідає ідеальній частці по належній загальній площі будівлі та загальну вартість майна 1 655 635 грн 75 коп., що дорівнює 33/100 часткам.

Третій варіант поділу/виділу відповідає ідеальним часткам співвласників та не потребує грошової компенсації.

При тому для ізоляції двох окремих частин будівлі літ. «А» для 1-го і 2-го співвласників пропонується перепланування, а саме для перепланування і ізоляції двох частин першого поверху будівлі необхідно встановити в приміщенні «1-2» перегородку, розділивши приміщення на дві окремих частини: приміщення «1-2», площею 56,10кв.м.; приміщення «1-2», площею 57,30кв.м., поштукатурити перегородку з обох сторін; закласти отвір з приміщення «1-1» в приміщення «1-6» цеглою, поштукатурити перегородку з обох сторін. Для перепланування і ізоляції двох частин підвалу будівлі необхідно встановити в приміщенні «0-2» перегородку, розділивши приміщення на дві окремі частини: приміщення «0-2», площею 133,0кв.м.; приміщення «0-2», площею 63,60кв.м., поштукатурити перегородку з обох сторін; організувати вхід в підвал для 1-го співвласника із зовнішньої частини будинку.

Експертом крім цього виснувано, що точне визначення вартості ремонтно-будівельних робіт по реконструкції нежитлової будівлі і облаштування незалежного інженерно-технічного обладнання для кожного із співвласників (водопостачання, електропостачання, опалення), як і в інших варіантах поділу, можливе після надання робочого та узгодженого з ліцензованими організаціями проєкту (т.2 а.с.169-172), зокрема враховуючи цільове призначення будівлі, яка не є житловою.

Отже, за таким варіантом пропонується провести мінімум перепланувань на першому поверсі об`єкту без втручання у несучі фасадні конструкції, але одночасно визначена потреба для облаштування окремого входу до підвалу позивачкою, якою і ініційований спір про виділ/поділ майна, а також з огляду на те, що у всіх варіантах поділ підвалу на окремі частини вимагає від одного із співвласників облаштування окремого входу/виходу до підвалу.

Враховано судом і те, що перепланування з існуючих приміщень або виконання прибудови з облаштуванням допоміжних приміщень експертом запропоновано відповідно до діючих норм ДБН відповідно до розробленого робочого проекту ліцензованою проектною організацією, до якої після поділу повинні звернутися сторони, та з огляду на висновок КЦС у складі ВС, наданий за результатами розгляду справи з аналогічних обставин в частині врахування погоджень при поділі, що викладено у постанові від 14 листопада 2018 року у справі №712/920/14, та яким визначено, що наявність чи відсутність відповідних дозвільних документів для проведення таких робіт не є підставою для відмові у поділу чи виділу майна у судовому порядку.

За змістом частини 1 статті 364 співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

За правовим висновком Об`єднаної палати КЦС у складі ВС, висловленим нею у постанові від 6 листопада 2023 року під час розгляду справи № 707/2516/18 в частині можливості поділу майна між співвласниками та відсутності на час його проведення відповідних дозволів та погоджень, виснувано, що завданням суду при розгляді такої категорії справ є встановлення можливості поділу об`єкта нерухомості, що перебуває в спільній частковій власності, який буде відповідати вимогам, що передбачені будівельними нормами та правилами, коли кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку…, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

З цією метою призначається судова будівельно-технічна експертиза, за результатами проведення якої судом розглядається найбільш оптимальний варіант поділу нерухомого об`єкта в натурі відповідно до розміру ідеальних часток у спільній частковій власності. Отримання дозволів на перепланування об`єкта нерухомості здійснюється власниками, якщо техніко-юридичними нормами встановлена вимога щодо отримання дозвільних документів у разі втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування чи в інших випадках, передбачених будівельними нормами та правилами.

Наявність чи відсутність станом на час ухвалення судом відповідного рішення таких дозволів чи погоджень, необхідних для фактичного виконання робіт з поділу спірного майна, не має значення для суду, який ухвалює рішення про поділ незалежно від того, чи є у сторін у справі проєктна документація з поділу, чи затверджена вона, чи отримано ними документи на право виконання відповідних будівельних робіт, а також незалежно від того, чи вимагається за законом в конкретному випадку розробка такої проєктної документації та отримання дозвільної документації.

Тому відсутність у матеріалах справи технічних висновків про відповідність перепланування будівельним нормам і правилам, санітарно-епідеміологічним вимогам, правилам пожежної безпеки тощо не перешкоджає суду ухвалити рішення про суті спору, якщо наявний висновок судової будівельно-технічної експертизи.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином вивчивши наведені у висновку експерта варіанти поділу нежитлової будівлі, врахувавши позицію щодо виділу/розподілу спільної часткової власності обох сторін, обґрунтовано взяв до уваги вищевказаний висновок експерта та вважав, що запропонований експертом варіант № 3 розподілу відповідає найкращим інтересам сторін та ідеальним часткам кожного із співвласників, не потребує сплати грошової компенсації, забезпечує можливість експлуатації будівлі як окремих об`єктів нерухомості, необхідність проведення переобладнань, не потребує великого обсягу затрат матеріального характеру та фізичних зусиль, а облаштування входу до підвалу повинно бути проведено за рахунок сторони, що ініціювала виділ своєї частки, внаслідок чого не порушує права іншої сторони, яка з цим не погодилася, подавши апеляційну скаргу. Тому саме за цим варіантом місцевий суд вважав доцільним поділити нежитлову будівлю, з яким колегія суддів вважає за необхідне погодитися.

При тому доводи представника відповідачки щодо неможливості виділу (поділу) спірного нерухомого майна з обґрунтуванням позиції відповідно до листа ТОВ «Ленд Лордс» та залишення позовних вимог відносно земельної ділянки без розгляду, на переконання колегії суддів, не заслуговують на увагу, оскільки висновки експерта не підлягають спростуванню шляхом надання листів невідомих технічних спеціалістів (т.2 а.с.225-226), а іншим шляхом ці висновки не оспорені, зокрема, шляхом подачі клопотань про призначення додаткової чи повторної судової експертизи. Крім того, положення розділу Порядку №488 від 12.05.2023 стосовно застосування методики поділу або виділу об`єкту нежитлової забудови з прив`язкою до одночасного поділу чи виділу земельної ділянки, на якій вона розташована, стосуються виключно добровільного порядку поділу/виділу при взаємодії технічного виконавця із замовником, і не є підставою для відмови у надані висновку експерта, що їх складає на підставі проведеного дослідження на виконання судових рішень. Положення цього розділу Порядку №488 не є підставою для обмеження співвласника в реалізації ним складової частини свого права у праві спільної часткової власності згідно до статей 364, 367 ЦК України.

Не мають правового значення і твердження представника відповідачки для необхідності застосування у даній справі постанов ВС у складі КЦС у постановах: від 6.03.2019 у справі №361/4685/ 17, від 15.04.2020 у справі №307/3957/14ц, від 3.06.2020 у справі №722/1882/16ц, від 16.03.2021 у справі №562/542/19, від 15.11.2021 у справі №279/790/18, від 17.11.2021 у справі №182/4522/19, від 16.02.2021 у справі №495/6053/19, від 9.03.2023 у справі №127/28862/21, оскільки вони не лише є різними за обставинами справи, що знаходиться на перегляді у суді апеляційної інстанції, а ще і не містять правових висновків відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України. Щодо постанов Великої Палати ВС від 23.06.2020 у справі №680/214,16 і від 14.09.2021 у справі №359/5719/17, то вони теж стосуються самочинного будівництва та не мають відношення до обставин даної справи.

Доводи представника відповідачки щодо не доведення можливості самостійної експлуатації об`єкту за третім варіантом висновку експерта, у зв`язку з наявністю беззаперечної правової підстави, яка порушує права відповідачки, як іншого співвласника, не є слушними, оскільки суперечать не лише обставинам справи, а ще і нормам матеріального права, які регулюють правильно встановлені правовідносини між сторонами справи.

Згідно частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1 статті 319 ЦК України, кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За змістом частини 1 статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Разом з тим, судом обґрунтовано встановлено, що технічна можливість для виділу/ поділу нежитлового об`єкту між двома співвласниками, з метою виділу кожному ізольованого об`єкту, існує і за висновками експерта об`єкти, що виникнуть за наслідками виділу/поділу можуть самостійно використовуватися кожним із співвласників за цільовим призначенням.

Таким чином, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що рішення місцевого суду не підлягає зміні чи скасуванню у відповідності до статті 375 ЦПК України, із залишенням без задоволення апеляційної скарги.

Підстав для перерозподілу судових витрат у відповідності до статті 141 ЦПК України колегія суддів не вбачає.

У відповідності до рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року, де суд нагадав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може прийматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення, внаслідок чого колегія суддів вважає свої висновки достатньо вмотивованими відповідно до меж апеляційної скарги та висловлених доводів відповідачки та її представника.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка подана від її імені адвокатом Гелхвіідзе Джондо Романовичем, залишити без задоволення, а рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 18 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуюча О. О. Ямкова

Судді Т. В. Крамаренко

О. В. Локтіонова