Номер провадження: 22-ц/812/882/25 Доповідач суду апеляційної інстанції Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Крамаренко Т.В.,

суддів: Локтіонової О.В., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання - Горенко Ю.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою

Акціонерного товариства «Акцент-Банк», подану в його інтересах адвокатом Омельченком Євгеном Володимировичем

на заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 березня 2025 року,ухваленого під головуванням судді - Черенкової Н.П., в приміщенні того ж суду, в якому ухвалою того ж суду від 22 квітня 2025 року виправлено описку по справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (надалі - АТ «А-Банк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2024 року АТ «А-Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначав, що 26 січня 2021 року ОСОБА_1 приєдналася до Умов та Правил банківських послуг в «А-Банк» з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі вказаної анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «А-Банку» відповідачкою ініційовано встановлення кредитного ліміту на її банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачці надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,4 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку разом з Умовами та Правилами і тарифами, які викладенні на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між нею та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві.

У зв`язку з порушенням відповідачкою умов кредитного договору, станом на 13 листопада 2024 року утворилася заборгованість у розмірі 41 249, 24 грн, яка складається з 36 341, 74 грн заборгованості за кредитом, 4 907, 50 грн - заборгованості по відсоткам. Позивачем неодноразово були вжиті заходи досудового врегулювання спору шляхом направлення відповідачці sms - повідомлення та дзвінків з вимогою виконати взяті на себе зобов`язання. Однак, відповідачка ухиляється від виконання зобов`язання та не здійснює погашення заборгованості за кредитним договором, що свідчить про порушення прав АТ «А-Банк».

Посилаючись на викладене позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 26 січня 2021 року станом на 13 листопада 2024 року у розмірі 41 249,24 грн та 3 028 грн судового збору.

Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 березня 2025 року позов АТ «А-Банк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «А-Банк» заборгованість за договором № б/н від 26 січня 2021 року в сумі 25 985, 40 грн, яка складається з: 14 058,94 грн - заборгованість за кредитом, 11 926,46 - заборгованість за відсотками та судовий збір у розмірі 3 028 грн.

Рішення суду мотивоване тим, що оскільки має місце порушення позичальником умов договору, а також враховуючи відсутність будь-яких заперечень щодо заявлених позовних вимог з боку відповідачки, цивільне (майнове) право позивача по отриманню від відповідачки кредитної заборгованості, підлягає судовому захисту, тому позов АТ «Акцент - Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості є обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 квітня 2025 року виправлено описку, допущену у другому абзаці резолютивної частини заочного рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 березня 2025 року у справі №490/10567/24, зазначивши суму заборгованості, яка підлягає стягненню - 41249,24 грн (сорок одна тисяча двісті сорок дев`ять гривень 24 копійок), яка складається з: 36341,74 грн - заборгованість за кредитом; 4907,50 грн - заборгованість по відсоткам. Ухвалено, викласти другий абзац резолютивної частини заочного рішенні в наступній редакції: «Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент - Банк» суму заборгованості за Кредитним договором № б/н від 26.01.2021 року в сумі 41 249,24 грн (сорок одна тисяча двісті сорок дев`ять гривень 24 копійок), яка складається з: 36341,74 грн - заборгованість за кредитом; 4907,50 грн - заборгованість по відсоткам.».

Не погоджуючись з вищевказаним заочним рішенням, адвокат Омельченко Є.В., діючи в інтересах АТ «А-Банк», подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на те, що рішення суду в оскаржуваній частині є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального права, просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі адвокат Омельченко Є.В. зазначає, що сумніви суду відносно розрахунку заборгованості є необґрунтованими з огляду на надану банком виписку.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду надано не було.

За приписами частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України).

Згідно зі статтею 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню до виконання як договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Згідно вимог частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частини першої статті 1054 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (частини перша та друга статті 207 ЦК України в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору).

Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті 633 ЦК України).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина першій статті 634 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається і таке встановлено судом, 26 січня 2021 року між АТ «Акцент - Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір б/н шляхом підписання сторонами Анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (а.с.10).

На підставі вказаної заяви ОСОБА_2 було відкрито рахунок № НОМЕР_1 та видано наступні картки: № НОМЕР_2 , строком дії до грудня 2031 року, № НОМЕР_3 , строком дії до грудня 2031 року, № НОМЕР_4 , строком дії до січня 2028 року, № НОМЕР_5 , строком дії до листопада 2028 року, № НОМЕР_6 , строком дії до грудня 2031 року (а.с.12).

Згідно Довідки за лімітами клієнта ОСОБА_1 , в період з 26.01.2021 року по 15.12.2022 року суму наданого кредитного ліміту з 9 000,00 грн зменшено до 3000,00 грн, в період з 15.02.2023 по 20.05.2024 кредитний ліміт збільшено до 36400,00 грн (а.с.13).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, заборгованість ОСОБА_1 перед Банком за вказаним кредитним договором станом на 13 листопада 2024 року утворилась заборгованість у розмірі 41 249, 24 грн, яка складається з 36 341, 74 грн заборгованості за кредитом, 4 907, 50 грн - заборгованості по відсоткам (а.с.6-9).

Вказаний розрахунок суд першої інстанції вважав належним доказом, оскільки складений відповідного вимог до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», є формою, встановленою банком, мета якого фіксування кредитної заборгованості позичальника.

З урахуванням встановленого та вказаних вище норм суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність виконання боржником зобов`язання шляхом повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, а відтак позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 березня 2025 року позов АТ «А-Банк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «А-Банк» заборгованість за договором № б/н від 26 січня 2021 року в сумі 25 985, 40 грн, яка складається з: 14 058,94 грн - заборгованість за кредитом, 11 926,46 - заборгованість за відсотками та судовий збір у розмірі 3 028 грн.

17 квітня 2025 року через систему «Електронний суд» адвокат Омельченко Є.В., діючи в інтересах АТ «А-Банк», подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити нове про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості повному обсязі.

В апеляційній скарзі адвокат Омельченко Є.В. зазначає, про те, що сумніви суду першої інстанції відносно розрахунку заборгованості є необґрунтованими з огляду на надану банком виписку, а відтак позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 квітня 2025 року виправлено описку, допущену у другому абзаці резолютивної частини заочного рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 березня 2025 року у справі №490/10567/24, зазначивши суму заборгованості, яка підлягає стягненню - 41249,24 грн (сорок одна тисяча двісті сорок дев`ять гривень 24 копійок), яка складається з: 36341,74 грн - заборгованість за кредитом; 4907,50 грн - заборгованість по відсоткам.

Отже, наведене свідчить про те, що суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі, але припустився помилки в резолютивній частині щодо суми стягнутої заборгованості, яка ухвалою того ж суду була виправлена.

Враховуючи обставини даної справи та межі апеляційної скарги АТ «Акцент-Банк» згідно ст. 367 ЦПК України, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду, а відтак апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

З огляду на те, що апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, розподіл судових витрат відповідно до статті 141 ЦПК України не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» - залишити без задоволення.

Заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 березня 2025 року, в якому ухвалою того ж суду від 22 квітня 2025 року виправлено описку - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Т.В. Крамаренко

Судді О.В. Локтіонова

О.О. Ямкова

Повний текст постанови складено 14 травня 2025 року.