Справа № 216/4427/24
Провадження № 2/216/521/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2025 року місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Онопченка Ю.В.,

за участю: секретаря судового засідання Авшаряна С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

21 червня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради про визнання права власності в порядку спадкування.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина на будинок АДРЕСА_1 .

26.06.1987 державним нотаріусом Першої криворізької державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину спадщини в рівних частках, яку отримали: дружина ОСОБА_4 , доньки ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , та син ОСОБА_2 . У вказаному свідоцтві зазначено, що на 1/2 частину будинку видано свідоцтво про право власності як спільне майно подружжя.

24.12.1987 ОСОБА_2 подарував ОСОБА_5 1/8 частину зазначеного будинку.

Станом на 24.12.1987 співвласниками будинку були: позивачка 1/8 частини, ОСОБА_4 5/8 (1/2 + 1/8) частини, ОСОБА_5 1/4 частини (1/8 + 1/8).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивачки ОСОБА_4 , яка за життя склала заповіт та заповіла належне їй майно позивачці.

15.02.1999 державний нотаріус Першої криворізької державної нотаріальної контори Шабліян Е.М. видала позивачці свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 5/8 частини будинку АДРЕСА_2 , до складу якого входить будинок А-1 загальною площею 81,0 кв.м, житловою площею 54,9 кв.м, кухня Б, сарай В, погріб Г, вбиральня Д, водоколонка І, замощення ІІ, огорожа 1-2.

Позивачці належало 6/8 або 3/4 частини будинку з яких 5/8 частин вона отримала в спадщину після смерті матері, та 1/8 частини отримала у спадщину після смерті тата. ОСОБА_5 належала 1/4 частина будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5 , яка на момент смерті проживала у Магаданській області російської федерації. Посилаючись на вищевказані обставини позивачка просила суд визнати за нею право власності за законом на спадкове майно після смерті її сестри.

Ухвалою суду від 23.01.2025 за клопотанням представника позивачки замінено первісного відповідача належним відповідачем ОСОБА_2 .

Позивачка у судове засідання не з`явилася, її представник ОСОБА_6 надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся належним чином.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в заочному порядку позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 26.06.1987 державним нотаріусом Першої криворізької державної нотаріальної контори, зареєстрованого у БТІ м. Кривого Рогу в реєстрі за № 3-1174, після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , спадкоємцями майна останнього являються в рівних долях кожен: дружина ОСОБА_4 , доньки ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , та син ОСОБА_2 частка його залишається відритою. 3/8 частини житлового будинку АДРЕСА_2 зареєстрована в Криворізькому міському бюро технічної інвентаризацій на праві приватної власності за ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , і записано в реєстровій книзі під номером 217, стр. 162, запис 49552 (а.с.9).

24 грудня 1987 року ОСОБА_2 подарував ОСОБА_5 1/8 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується договором дарування від 24.12.1987 посвідченого державним нотаріусом Першої криворізької державної нотаріальної контори Артеменко Л.М., та зареєстровано в реєстрі за № 3-3146 (а.с.10-11).

Зі свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 15.02.1999 державним нотаріусом Першої Криворізької державної нотконтори Шабліян Е.М. після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_1 отримала спадкове майно, яке складається з 5/8 частин домоволодіння, яке у цілому складається з саманного обкладеного цеглою житлового будинку А-І, житловою площею 54,9 кв.м, саманної літньої кухні Б, саманного сараю В, кам`яного погребу Г, цегляної уборної Д, водоколонки І, замощення ІІ, огорожі № 1-2, що знаходиться у АДРЕСА_2 (а.с.12).

ІНФОРМАЦІЯ_6 померла ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого 16.10.2000 Усть-Середньоканською сільською радою Середньоканського району Магаданської області, росія (а.с.16, 17).

Матеріали домової книги, та копія паспорта позивачки містять записи про реєстрацію останньої за адресою спадкового майна (а.с.6-7, 21-22).

Постановою приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Січкар Б.В. від 17.06.2024, відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, на майно належне померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 громадянці російської федерації ОСОБА_5 , у зв`язку з тим, що позивачка не надала документів, які підтверджують її постійне проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та пропустила шестимісячний строк прийняття спадщини. Також неможливо встановити коло спадкоємців, які прийняли спадщину після померлої спадкоємиці (а.с.35-36).

Також, матеріалами спадкової справи № 45/2024 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 з`ясовано, що після смерті останньої з заявою про прийняття спадщини звернулась тільки сестра ОСОБА_1 (а.с.55-73).

Технічним паспортом, експлікацією приміщень за адресою: АДРЕСА_3 , встановлено, що житловий будинок А-1, загальною площею 81,0 кв.м, житловою площею 54,9 кв.м, що складається з літньої кухні Б, сараю В, погріба Г, гаража Е, вбиральні-літнього душа Ж, водоколонки І, замощення ІІ, огорожі № 1-3 (а.с.46-49).

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верхового Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. У разі, коли спадщина, яка відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Статтею 524 ЦК УРСР (чинною на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

Часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця (стаття 525 ЦК УРСР).

Згідно статті 526 ЦК УРСР, місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно

невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.

Нормою статті 548 ЦК УРСР визначено, що д ля придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до статті 549 ЦК УРСР, в изнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

Постановою Верховного Суду від 11.09.2020 у справі № 348/618/15-ц визначено, що згідно з частиною першою, другою статті 549 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дій повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За змістом статті 553 ЦК УРСР вважається, що відмовився від спадини також той спадкоємець, який не вчинив жодної дії, що свідчать про відмову від прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). З урахуванням змісту статті 76 ЦПК України прийняття спадщини шляхом вступу в управління чи володіння спадковим майном може підтверджуватись будь-яким фактичними даними, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновком експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до пункту 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14.06.1994 № 18/5, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняв спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст. 549 Цивільного кодексу). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, керуючись положеннями законодавства діючого на час відкриття спадщини, та виходячи з положень статті 549 ЦК УРСР за якою діями, що свідчать про прийняття спадщини є фактичний вступ спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, суд дійшов висновку, що вимоги позивачки правомірні, та позов підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 524, 526, 548, 549, 553 ЦК УРСР, ст.ст. 10, 11, 12, 13, 264-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , право власності на 1/4 частину будинку АДРЕСА_1 , до складу якого входить житловий будинок А-1 загальною площею 81,0 кв.м, житловою площею 54,9 кв.м, літньої кухні Б, сараю В, погріба Г, гаража Е, вбиральні-літнього душа Ж, водоколонки І, замощення ІІ, огорожі № 1-3, в порядку спадкування за законом після смерті сестри ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

Суддя Ю.В.Онопченко