УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Гордійчук І.О.

секретар судового засідання Баланович М.О.

за участю представника відповідача Клімкович Я.Й.

представника відповідача ОСОБА_1

представника відповідача Прокопчук О.В.

розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Туровича Сергія Миколайовича про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі №569/14680/22 за позовом ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України, ГУНП в Рівненській області, Рівненської обласної прокуратури про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури та суду,

ВСТАНОВИВ:

05.05.2025 року до суду, через Електронний суд, надійшла заява представника позивача Турович С.М. про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в якій просить ухвалити додаткове рішення про розподіл витрат позивача на професійну правничу допомогу згідно з доказами, що обгрунтовують їх розмір, а саме витрат на правничу допомогу понесених у зв"язку з розглядом кримінального провадження відносно ОСОБА_2 у судах всіх інстанцій в розмірі 319367,70 грн.

Позивач та представник позивача в судове засіданні не з"явилися, причини неявки суду не повідомив.

У судовому засіданні представники відповідачів підтримали подані до суду заперечення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, просили суд відмовити у задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Заслухавши представників відповідачів, розглянувши вказану заяву, суд приходить до висновку, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_3 будучи представником Марцинковського Руслана Юрійовича здійснював повноваження адвоката на підставі ордеру серія ВК №1148109.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення, суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати, суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст.430 цього Кодексу.

Додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 270 ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 29.04.2025 року позов ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України, ГУНП в Рівненській області, Рівненської обласної прокуратури про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури та суду задоволено частково.

За правилами ст. ст. 133, 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу; витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це заяву.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Крім того, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно з п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже, стороні, на користь якої прийняте рішення, для отримання відшкодування витрат на правову допомогу слід довести: факт і тривалість надання їй правової допомоги; факт надання допомоги адвокатом або іншим фахівцем у галузі права; факт оплати правової допомоги.

Суд звертає увагу, що позивач не звертався до суду з позовною вимогою про стягнення понесених витрат на правову допомогу у кримінальному провадженні. Однак, з матеріалів справи вбачається, що на підтвердження витрат на оплату послуг адвоката, суду надано: ордер серії ВК №1148109 на підставі Договору про надання правничої допомоги №б/н від 10.09.2022 року; Договір на участь у кримінальному провадженні від 31.08.2015 року, Додаткова Угода №1 до Договору про участь у кримінальному провадженні б/н від 31.08.2015 року; Акт прийому передачі виконаних робіт №1 за Договором про участь у кримінальному провадженні б/н від 31.08.2015 року по справ №569/10900/15-к від 30.04.2025.

Суд зазначає, що в порушення ч. 3 ст. 137 ЦПК України, позивач не надав суду детальний опис наданих ним послуг, суду не надано доказів фактичної сплати витрат на правову допомогу у цивільній справі №569/14680/22.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви представника позивача - адвоката Турович С.М., в зв`язку з чим в її задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 270 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Туровича Сергія Миколайовича про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі №569/14680/22 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали.

Суддя І.О.Гордійчук