1Справа № 335/3220/25 2/335/1895/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Макарова В.О.,

за участю секретаря судового засідання Філатової О.О.,

представника відповідача Білокопитова Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про стягнення недоотриманої пенсії померлого в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про стягнення недоотриманої пенсії померлого в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він, - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є єдиним сином та спадкоємцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 83 роки. Після її смерті відкрилася спадщина у виді недоотриманої пенсії.

Спадкодавець ОСОБА_2 була пенсіонером та перебувала на обліку в ГУ ПФУ Запорізької області як внутрішньо переміщена особа з тимчасово окупованої території.

На запит нотаріуса органом Пенсійного фонду України було надано відомості, що до наявності недоотриманої пенсії у сумі 188825,11 грн., після чого 16.10.2024 нотаріусом було видано йому Свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану суму недоотриманої пенсії.

Звернувшись із заявою про виплату недоотриманої пенсії, позивач отримав повідомлення від ГУ ПФУ Запорізькій області від 28.10.2024 про необхідність надання розрахунковий рахунок АТ «Ощадбанку» для виплати недоотриманих пенсії, що я і зробив. Але пізніше ним була отримана відповідь від ГУ ПФУ Запорізькій області датовану 21.11.2024, в якій відповідач відмовив у задоволенні заяви позивача про виплату недоотриманої пенсії.

Відмовляючи у задоволенні заяві, відповідач послався на те, що його звернення до ГУ ПФУ Запорізький області було більше ніж за 3 роки до дня смерті ОСОБА_2 , тому проводити виплати недотриманої пенсії немає законних підстав.

Позивач вважає такі дії відповідача незаконними, посилаючись на положення ст.ст. 328, 1216, 1218, 1227 ЦК України та ст. 52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та вказує, що законодавством не визначено строк протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів, та зауважуючи, що суми пенсії, які перейшли у спадщину передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Отже, сума пенсії в розмірі 188825,11 грн. яка перейшла йому в спадщину, передається спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норма ч. 1 ст. 46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсій не більше ніж за 3 роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Крім цього, його право як спадкоємця на вищевказану суму недотриманої пенсії посвідчено Свідоцтвом про право на спадщину нотаріусом, що засвідчує перехід права власності на майно спадкодавця до спадкоємця та є для спадкоємця основним правовстановлюючим документом. На теперішній час Свідоцтво про право на спадщину за законом недійсним не визнано, неоспорене та є чинним, доказів визнання його недійсним, чи внесення до нього змін відповідачем не надано.

За таких обставин, сума недоотриманої пенсії, яка увійшла до складу спадщини відповідає сумі, визначеній нотаріусом у Свідоцтві про право на спадщину, та становить 188825,11 грн.

Враховуючи те, що відповідач порушує право власності позивача на вказану суму грошей, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Просить суд стягнути з відповідача на свою користь недоотриману пенсію яка увійшла до складу спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 у розмірі 188825,11 грн.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.04.2025 відкрито провадження по вказаній справі, у порядку загального позовного провадження. Встановлено відповідачу строк на подачу відзиву.

17.04.2025 ГУПФУ в Запорізькій області подано відзив на позовну заяву, в якому представник просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі, зазначивши наступне.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фону України в Запорізькій області та отримувала пенсію за віком. Виплату пенсії ОСОБА_2 з 01.01.2018 було призупинено у зв`язку з відсутністю інформації щодо реєстрації в Єдиній інформаційній базі даних внутрішньо переміщених осіб. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла.

Пенсіонерці ОСОБА_2 у період з 01.01.2018 по 03.10.2021 (місяць смерті) пенсія не нараховувалась та не виплачувалась, оскільки за життя за поновленням виплати пенсії вона не зверталась.

На запит приватного нотаріуса, щодо суми недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_2 , 11.02.2022 відповідачем було надано довідку, де зазначено, що сума недоотриманої пенсії складає 188825,11 грн., в якій зазначено, що розмір виплати може бути зменшено в залежності від дати звернення до територіального органу Пенсійного фонду України особи, яка має право на отримання даної виплати згідно свідоцтва про право на спадщину.

20.10.2024 позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату недоотриманої пенсії ОСОБА_2

28.10.2024 заявнику направлено повідомлення за яким вказано, що, виплата пенсій, соціальних послуг за рахунок коштів державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2015 № 637 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14.03.2016 № 167 щодо порядку виплати пенсій, соціальних послуг за рахунок коштів державного соціального страхування внутрішньо переміщених осіб здійснюється виключно через рахунки АТ «Ощадбанк» з 01.07.2016.

03.11.2024 позивач повторно звернувся до відповідача із заявою про виплату недоотриманої пенсії ОСОБА_2 . Заявнику роз`яснено, що відповідно до пункту 1 статті 46 Закону нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Датою звернення за отриманням пенсії у випадках смерті пенсіонерів є дата звернення осіб, які мають право на виплату недоотриманої пенсії.

ОСОБА_2 з моменту припинення нарахування пенсії, тобто з 01.01.2018 по день смерті, не зверталася до відповідача із заявою про поновлення пенсійних виплат, тому за період з 01.01.2018 по 03.10.2021 (місяць смерті) управління їх не нараховувало. Отже, проводити виплату недоотриманої пенсії немає законних підстав.

Відповідач зазначає, що розмір недоотриманої пенсії розраховується з дня звернення спадкоємця із заявою та виплачується не більше ніж за три роки. 03.11.2024 позивач звернулась до відповідача із заявою про виплату недоотриманої пенсії ОСОБА_2 21.11.2024 позивачу надано відповідь за якою, йому відмовлено у виплаті недоотриманої пенсії за померлу ОСОБА_2 , оскільки позивач звернувся більше ніж за три роки до дня смерті, для проведення недоотриманої пенсії відсутні законні підстави.

21.04.2025 позивач подав до суду відповідь на відзив, відповідно до якої просив відмовити в задоволенні відзиву на позовну заяву та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29.04.2025 закрито провадження та призначено вказану цивільну справу до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні проти позову заперечував, просив в його задоволенні відмовити, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, приходить до наступного висновку.

Судом встановлені наступні фактичні обставини.

Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом після померлої матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 83 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Голосіївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Відповідно до копії Свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.10.2024, яке було видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., спадкоємцем майна гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є її син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та до складу спадщини входить недоотримана пенсія померлої за період з січня 2019 по жовтень 2021 у сумі 188825,11 грн.

На момент видачі свідоцтва про право на спадщину, нотаріус визначаючи склад спадщини виходив із відомостей, які йому надав відповідач, а саме на підставі листа Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 11.02.2022 за № 0800-0501-8/12864.

Вказану суму недоотриманої пенсії відображено й у довідці (ЕДО РМК № 0800-0501-8/12864).

Листом ГУ ПФУ в Запорізькій області від 27.11.2024 № 0800-0204-8/106491 надано інформацію на підставі заяви ОСОБА_1 , що звернення до ГУ ПФУ Запорізький області було надіслано більше ніж за 3 роки до дня смерті ОСОБА_2 , тому проводити виплати недотриманої пенсії немає законних підстав.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Виходячи зі змісту статті 392 ЦК України, право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно зі статтею 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодування у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Згідно статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.

У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що дана норма розповсюджується на правовідносини з приводу виплати нарахованих сум пенсії, але своєчасно не отриманих пенсіонером з власної вини та не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Згідно статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.

У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Оскільки, за життя мати позивача, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , недоотримала пенсію у розмірі 188825,11 грн., яка увійшла до складу спадщини, а позивач є її спадкоємцем та у встановленому законом порядку прийняв спадщину, тому суд доходить висновку, що позивач як спадкоємець набув право на отримання не виплаченої пенсії.

Як встановлено матеріалами справи, залишок недоотриманих пенсійних виплат складає 188825,11 грн.

Твердження відповідача про те, що пенсіонерці ОСОБА_2 у період з 01.01.2018 по 03.10.2021 пенсія не нараховувалася, не заслуговує на увагу, оскільки відповідно до матеріалів справи, а саме у свідоцтві про право на спадщину за законом, виданому 16.10.2024 приватним нотаріусом, у якому зазначено, що ОСОБА_1 успадкував право на недоотриману пенсію у сумі 188825,11 грн., належних спадкодавцеві, що підтверджується листом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 11.02.2022 № 0800-0501-8/12864 09.04.2024, відповідно до якого зазначено залишок недоотриманої пенсії у зазначеному розмірі.

Суд зазначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Тому сума пенсії, що належала спадкодавцю і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, увійшла до складу спадщини та позивач, прийнявши спадщину, має право на виплату цієї суми в повному обсязі.

Положення ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які увійшли до спадщини.

Таким чином, у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна.

Верховний Суд у постанові від 06.07.2020 у справі № 750/8819/19, зауважив, що дата звернення спадкоємця до органу Пенсійного фонду України з вимогою про виплату нарахованої за життя спадкодавця пенсії не впливає на розмір виплат та не надає органам Пенсійного фонду України права на обмеження цих виплат.

Тим самим відповідач порушує право власності позивача на вказану суму грошей, яке підлягає судовому захисту способом примусового виконання обов`язку в натурі, тобто стягнення її на користь позивача. При цьому суд зауважує, що право обирати спосіб отримання коштів на підставі свідоцтва про право на спадщину належить позивачу. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду № 377/612/17 від 06.02.2019.

Враховуючи, що позивач має право як спадкоємець на отримання нарахованих, але не виплачених сум пенсії, які входять до складу спадщини і не були отримані спадкодавцем за життя, проаналізувавши у сукупності надані докази, а також беручи до уваги те, що згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом і доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд дійшов до висновку, що позов ОСОБА_1 є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, суд у відповідності до ст.ст. 133, 141 ЦПК України, стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФ України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 , судові витрати, пов`язані із сплатою судового збору в сумі 1888,25 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про стягнення недоотриманої пенсії померлого в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 грошові кошти, набуті ним у порядку спадкування за законом у вигляді недоотриманої пенсії за життя ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 188825 (сто вісімдесят вісім тисяч вісімсот двадцять п`ять) гривень 11 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФ України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані із сплатою судового збору в сумі у розмірі 1888 ( одна тисяча вісімсот вісімдесят вісім) гривень 25 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 14 травня 2025 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 265 ЦПК України зазначаються наступні відомості:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, , адреса: 69005, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б).

Суддя В.О. Макаров