Провадження № 2-др/761/102/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Волошина В.О.

при секретарі: Курній І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва цивільну справу за заявою представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна» - адвоката Синюка Станіслава Леонідовича про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення понесених витрат на правничу допомогу по цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна» до ОСОБА_1 про стягнення коштів в порядку суброгації, -

в с т а н о в и в:

У лютому 2025р. до суду надійшла зазначена заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу з відповідача, які сторона позивача понесла у зв`язку із розглядом вказаної справи.

Відповідно до вказаної заяви представник позивача просив суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 3000,0 грн. Подану заяву мотивовано тим, що у рішенні суду не було вирішено питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, яку сторона позивача понесла у зв`язку із розглядом вказаної справи, хоча, позивачем було анонсовано у позовній заяві витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. Разом із вказаною заявою, представником позивача подано до суду докази понесення вищезгаданих витрат. При цьому, представник позивача наголосив на тому, що до ухвалення рішення суду (24 лютого 2025р.) сторона позивача не мала змоги подати відповідні докази, оскільки, як зазначено у заяві: «справа розглядалась без проведення засідань».

Учасники процесу в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись в установленому законом порядку. Сторона позивача клопотала перед судом про розгляд зазначеної заяви у відсутність відповідної сторони.

В силу положень ч. 4 ст. 270 ЦПК України неявка сторін не перешкоджає розгляду вказаного питання.

Повно та всебічно вивчивши матеріали вищезазначеної справи, суд вважає, що подана заява про стягнення судових витрат підлягає залишенню без розгляду, з наступних підстав.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24 лютого 2025р. було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхова компанія «Граве Україна» завдану шкоду, в поряду суброгації в розмірі 3447,11 грн.; судовий збір у розмірі 3028,0 грн.

В решті судових витрат - відмовлено, при цьому, суд, відмовляючи в решті судових витрат, виходив із того, що стороною позивача, не було надано до суду відомості про вартість і обсяг наданих адвокатом позивачу юридичних послуг та виконаних робіт у даній цивільній справі, зважаючи на її складність в контексті пред`явлених вимог та кількість поданих представником процесуальних документів, а також час, який необхідний адвокату на їх підготовку та прийняття участі у розгляді справи, суд дійшов до висновку, що сума витрат на професійну правничу допомогу не підтверджена.

Звертаючись до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, представником позивача було надано копію договору про надання правової (правничої) допомоги №27 від 22 липня 2024р., укладеного позивачем із Адвокатським бюро «Синюк та партнери» в особі керуючого бюро - адвоката Синюка С.Л.; копію рахунку-фактури №9 від 03 лютого 2025р.; копію платіжної інструкції №210131807 від 10 лютого 2025р.; копію Акту виконаних робіт, підписаного 10 лютого 2025р. позивачем та Адвокатським бюро «Синюк та партнери» в особі керуючого бюро - адвоката Синюка С.Л.; копію детального опису робіт (наданих послуг) виконаних для надання правової допомоги від 10 лютого 2025р., відповідно до якого, вартість наданих адвокатом послуг позивачу становить 3000,0 грн.

При цьому, суд зауважує, що всі вище перелічені докази понесення стороною позивача витрат на професійну правничу допомогу на час розгляду справи в матеріалах справи були відсутні (крім договору про надання правової допомоги, копію якого подано до суду разом із позовом), а їх надано представником позивача разом із заявою про ухвалення додаткового рішення після розгляду справи.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009р. №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ст. 220 ЦПК (у редакції 2004р.); воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захистити себе у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Згідно п. 3 ч.1 та ч. 2 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати . Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Пункт 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Згідно ст. 141 ч. 8 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Виходячи зі змісту ч. 8 ст. 141 ЦПК України, сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів (постанова Верховного Суду від 22 липня 2021р. у справі №569/17386/18).

У своїй заяві представник позивача посилався на те останнім виконано вимоги ч. 8 ст. 141 ЦПК України, оскільки у позові було зазначено, що «попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат позивач поніс і якіочікує понести в зв`язку із розглядом справи, складаються з витрат на професійну правничу допомогу, що складатиме орієнтовно 3000,00 грн.», а також у прохальній частині позову представник просив суд стягнути зазначені витрати з відповідача, однак, вказане, на переконання суду, у розумінні вищезгаданих приписів процесуального закону не є за своєю правовою природою заявою сторони про намір подати докази понесення витрат на правову допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, поданої до закінчення судових дебатів у справі.

При цьому, вимога ч. 8 ст. 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні (п. 53 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020р. у справі № 755/9215/15-ц).

Таким чином, представником позивача не було заявлено про намір подати відповідні докази, які підтверджують витрати понесені позивачем на професійну правничу допомогу в суді та оплату послуг за професійну правничу допомогу, та не подано відповідної заяви до закінчення судового розгляду у справі, як це передбачено ч. 8 ст. 141 ЦПК України та ст. 246 ЦПК України.

При цьому, аб. 3 ч. 8 ст. 141 ЦПК України регламентовано, що у разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Вказане свідчить про неможливість прийняття до уваги доказів, які були подані позивачем після ухвалення рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява ПрАТ«Страхова компанія «Граве Україна» - адвоката Синюка С.Л. про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення понесених витрат на правничу допомогу по вказаній цивільній справі підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 144, 246, 259, 260, 270, 353 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Заяву представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна» - адвоката Синюка Станіслава Леонідовича про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення понесених витрат на правничу допомогу по цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна» до ОСОБА_1 про стягнення коштів в порядку суброгації - залишити без розгляду.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено законом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Суддя: