Провадження № 2/161/1013/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2025 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Олексюка А.В.,

при секретарі судових засідань Новак Л.В.,

за участю представника позивачки ОСОБА_1 ,

представника відповідача (через ВКЗ) Плигань І.Ю.,

розглянувши в судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про захист прав споживача, визнання дій протиправними, стягнення грошових коштів та компенсацію моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

16.12.2024 позивачка звернулася в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про захист прав споживача, визнання дій протиправними, стягнення грошових коштів та компенсацію моральної шкоди.

Позов обгрунтувала тим, що Товариств з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» без її відома та згоди, здійснило підключення її як споживача до своїх послуг, використовуючи її персональні дані.

Позивачка стверджує, що не знала про зміну постачальника, вважаючи, що здійснює оплату на рахунок «Волиньгазу».

Вказує, що до травня 2022 року ТОВ ГК «Нафтогаз України» не мав права вносити її до бази клієнтів, а сума оплачена з листопада 2020 року в розмірі 28 643,07 грн без її згоди та на підставі неправомірного використання її персональних даних.

Посилається на те, що типовий договір без заяви-приєднання недійсний, але ТОВ ГК «Нафтогаз України», зловживаючи правами споживача чинити тиск на позивачку, погрожуючи відключенням газопостачання.

Просила суд, ???визнати дії ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» незаконними в частині визнання її споживачем без їх згоди та вчинення дій, спрямованих на підключення до їх послуг, зобов`язати ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» припинити дії, спрямовані на припинення газопостачання, не перешкоджати отриманню послуг газопостачання, стягнути з ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» кошти в подвійному розмірі за сплачені суми за період з листопада 2020 по січень 2022, а саме в розмірі 57 286,14 грн. Визнати дії ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» щодо погроз відключення газу у вересні-жовтні 2024 такими, що порушують права споживача, зобов`язати ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» компенсувати моральну шкоду в розмірі 30 000 грн.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 18.12.2024 року справі відкрито загальне провадження, призначено судове засідання.

16.01.2025 на адресу суду надійшов відзив, згідно якого представник відповідача вказує, що ТОВ «ГК «Нафтогаз України» здійснює ліцензовану діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам, які використовують його (природний газ) для власних потреб на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №880 від 04.07.2017. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 917-р ТОВ «ГК «Нафтогаз України» обрано постачальником «останньої надії» строком на три роки. Максимальний строк, на який споживача або оператора газорозподільної системи реєструють у Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії», визначається Правилами постачання природного газу. Споживача за ЕІС-кодом 56XM05A45968165C у період з листопада 2020 року було зареєстровано в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» ТОВ «ГК «Нафтогаз України» на підставі Розпорядження та присвоєно особовий рахунок за № НОМЕР_1 . З 27.10.2023 споживача за ЕІС-кодом 56XM05A45968165C було автоматично включено до Реєстру споживачів ТОВ «ГК «Нафтогаз України» на підставі постанови НКРЕКП від 06.09.2022 № 1092. Згідно з даними про фактичний місячний відбір/споживання природного газу, що надаються відповідним Оператором газорозподільної системи через інформаційну платформу оператора газотранспортної системи ТОВ «Оператор ГТС України» - Iplatforma по особовому рахунку № НОМЕР_1 було спожито 9198,6 куб.м. природного газу на загальну суму 70157,98 грн, з яких несплаченими залишились 41514,91 грн. Вказує, що постачальник здійснює нарахування за послуги постачання природного газу відповідно до вимог чинного законодавства на підставі даних Оператора ГРМ, наданих останнім до 08 числа місяця наступного за звітним до інформаційної платформи Оператора ГТС Iplatforma, Товариство не є зобов`язаною за позовними вимогами особою та відповідно неналежним Відповідачем у даній справі. Відповідач акцептував договір, фактично споживаючи природний газ та здійснивши частково оплату за споживання природного газу. Позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів відсутності заборгованості за спожитий природний газ за особовим рахунком по особовому рахунку № НОМЕР_1 , ЕІС-код 56XM05A45968165C, за яким обліковується заборгованість у сумі 41 514,91 грн. Просив у задоволенні позову ОСОБА_2 до ТОВ «ГК «Нафтогаз України» відмовити повністю.

Представник позивачки Іванюк О.І. в судовому засіданні просив позов задовольнити з підстав зазначених у позові.

Представник відповідача через ВКЗ Плигань І.Ю. просила відмовити в задоволенні позову з підстав зазначених у відзиві.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 2, 4 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно ч. 2 ст. 48 Цивільного процесуального кодексу України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Як вбачається зі змісту ст. 51, 175 ЦПК України, на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому, суд, при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. Якщо позивач помилився відносно обов`язку відповідача щодо поновлення порушеного права, суд має виходити із положень ст. 51 ЦПК України та з урахуванням ч. 5 ст. 12 ЦПК України роз`яснити позивачеві право на заміну неналежного відповідача.

Судом встановлено, що Товариство «ГК» Нафтогаз України» є суб`єктом ринку газу, з 01.11.2018 року здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам, які використовують його (природний газ) для власних потреб на підставі ліцензії № 880 від 04.07.2017 року.

Правилами постачання природного газу, що затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015 року, та ст. ст. 6, 7, 9 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», відповідач зобов`язаний постачати природний газ споживачам, які використовують його (природний газ) для власних потреб, а споживачі зобов`язані здійснювати оплату за отриманий природний газ, згідно особового рахунку та встановлених тарифів.

За результатами державного конкурсу та відповідно до розпорядження КМУ від 22.07.2020 року №917-р Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» визначено постачальником «останньої надії».

Постачальник «Останньої надії» - компанія, яка зобов`язана протягом 60 днів постачати газ споживачу, якщо він залишається без постачальника.

Відповідно до положень п.1 розділу VI Правил Постачальник «останньої надії» здійснює постачання природного газу споживачам на умовах договору постачання природного газу, який укладається з урахуванням вимог цього розділу та має відповідати Типовому договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», затвердженому постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2501, який є публічним, а його умови однаковими для всіх споживачів.

Договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» укладається у випадках, передбачених п. 3 розділу VI Правил, з урахуванням вимог ст. ст. 205, 633, 634, 641, 642 ЦК України шляхом публічної оферти постачальника «останньої надії» та її акцептування споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника. Договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» не потребує двостороннього підписання.

За договором постачання природного газу постачальник «останньої надії» зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу в розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Пунктом 1 Розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496, постачальник «останньої надії» здійснює постачання природного газу споживачам на умовах договору постачання природного газу, який укладається з урахуванням вимог цього розділу та має відповідати Типовому договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», затвердженому постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2501, який є публічним, а його умови однаковими для всіх споживачів. Договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» не потребує двостороннього підписання.

Згідно з п. 1.3. Типового договору цей Типовий договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк у порядку, передбаченому Правилами постачання. Фактом укладення цього Типового договору є включення Постачальником Споживача до свого Реєстру споживачів постачальника на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи на підставі заяви приєднання, поданої Споживачем в установленому законодавством порядку.

Відповідно до п. 2.2. Типового договору обов`язковою умовою для постачання природного газу Споживачу є наявність у Споживача укладеного в установленому порядку з Оператором ГРМ договору розподілу природного газу, на підставі якого Споживач набуває право правомірно відбирати газ із газорозподільної системи.

Відповідно до абзацу 1 пункту 1 глави 2 розділу IV Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою НКРЕКП № 2493 від 30.09.2015 (далі Кодекс ГТС) з метою уніфікації та однозначної ідентифікації суб`єктів ринку природного газу та точок комерційного обліку, розміщених на об`єктах газової інфраструктури, та для забезпечення спрощення процедур зміни постачальників природного газу та електронного обміну даними між суб`єктами ринку природного газу, на національному рівні використовується система кодування, рекомендованаЄвропейською мережею операторів газотранспортних систем (ENTSOG).

Абзацом 2 пункту 1 глави 2 розділу IV Кодексу ГТС визначено, що для кодування використовується EIC-код.

Згідно з абзацом 4 вказаного пункту глави 2 розділу IV Кодексу ГТС кожному суб`єкту ринку природного газу та/або точці комерційного обліку може бути присвоєно лише один EIC-код.

Зазначене обумовлює відсутність в інформаційній платформі найменувань споживачів, у зв`язку з чим їх ідентифікація здійснюється виключно за присвоєними EIC-кодами.

Положеннями абзацу 11 пункту 2 глави 5 вказаного розділу Кодексу ГТС визначено, що дата початку постачання природного газу споживачу постачальником «останньої надії» визначається в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» на інформаційній платформі. Водночас максимальний строк, на який споживача або оператора газорозподільної системи реєструють у Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії», визначається Правилами постачання природного газу.

Відповідно до пункту 1 Розділу IV Кодексу ГТС інформаційна платформа містить такі дані, зокрема: 7) інформацію про фактичне добове споживання; 8) інформацію про фактичне споживання кожного газового місяця (М).

Споживача ОСОБА_2 за ЕІС-кодом 56XM05A45968165C у період з листопада 2020 року було зареєстровано в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» ТОВ «ГК «Нафтогаз України» на підставі Розпорядження та присвоєно особовий рахунок за № НОМЕР_1 .

На підставі постанови НКРЕКП від 06.09.2022 № 1092, з 27.10.2023 позивачку за ЕІС кодом 56XM05A45968165C було автоматично включено до Реєстру споживачів ТОВ «ГК «Нафтогаз України».

Згідно з даними про фактичний місячний відбір/споживання природного газу, що надаються відповідним Оператором газорозподільної системи (далі Оператор ГРМ) через інформаційну платформу оператора газотранспортної системи ТОВ «ОператорГТС України» - Iplatforma по особовому рахунку № НОМЕР_1 було спожито 9198,6куб.м. природного газу на загальну суму 70157,98 грн, з яких несплаченимизалишились 41514,91 грн (а.с.52).

Крім того, згідно з наданими відповідачем розрахунками заборгованість споживача ОСОБА_2 по оплаті за надані послуги по постачанню природного газу складає 41 514,91 грн.

Отже, судом встановлено, що ТОВ «ГК «Нафтогаз України» здійснювало постачання природного газу на об`єкт позивача на підставі договору постачання природного газу побутовим споживачам, що є типовим, публічним та не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Відповідно до підпункту 1 пункту 4.4. розділу IV Договору, об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу Споживачем за розрахунковий період визначається за даними АТ «Волиньгаз», що є оператором газорозподільної мережі за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних Оператора газотранспортноїсистеми та доведені Споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договорурозподілу природного газу.

Визначення об`ємів (обсягів) споживання природного газу проводиться Оператором ГРМ (АТ «Волиньгаз», згідно вимог Кодексу газорозподільних систем затверджених Постановою НКРЕКП № 2494 від 30.09.2015 року.

Відповідно до п. 1 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРМ визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог цього кодексу та договору.

Постачальник проводить нарахування вартості спожитого Споживачем

природного газу виключно на підставі даних Оператора ГРМ про об`єм (обсяг)

розподіленого/спожитого Споживачем природного газу.

Постачальник здійснював нарахування вартості природного газу, спожитого

Позивачем відповідно до вимог чинного законодавства, - на підставі даних Оператора

ГРМ, наданих останнім до 08 числа місяця наступного за звітним до інформаційної

платформи Оператора ГТС Iplatforma.

Газопостачання споживачу може бути припинено (обмежено) в інших випадках, передбачених Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газотранспортної системи, Кодексом газорозподільних систем, Правилами безпеки систем газопостачання.

Згідно з пунктом 27 Розділу ІІІ Правил постачальник має право здійснити заходи з припинення газопостачання споживачу через залучення до цих робіт Оператора ГРМ. Для цього постачальником має бути укладений з Оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам (договір не вимагається у передбачених цими Правилами випадках припинення газопостачання, ініційованих через інформаційну платформу Оператора ГТС). За необхідності здійснення заходів з обмеження чи припинення газопостачання споживачу Оператором ГРМ (крім передбачених цими Правилами випадків припинення газопостачання, ініційованих через інформаційну платформу Оператора

ГТС) постачальник надсилає Оператору ГРМ відповідне письмове повідомлення (з позначкою про вручення) про необхідність здійснення ним заходів з припинення/ обмеження розподілу природного газу споживачу, копію якого надсилає споживачу (з позначкою про вручення), у якому повинен зазначити підстави припинення, дату та час, коли необхідно припинити розподіл природного газу на об`єкт споживача. У такому разі Оператор ГРМ відповідно до умов укладеного договору на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання, здійснює в установленому порядку припинення розподілу природного газу на об`єкт споживача, після чого повідомляє про це постачальника.

Відповідно до положень глави 7 розділу VI Кодексу ГРМ Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15 травня 2015 року № 285 (далі - Правила безпеки), та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у таких випадках: 1) несвоєчасна та/або неповна оплата послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу; 2) відсутність споживача в Реєстрі споживачів будь-якого постачальника у відповідному розрахунковому періоді; 3) подання споживачем або його постачальником (який уклав з оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання; 4) відмова споживача від встановлення лічильника газу, що здійснюється за ініціативи та за кошти оператора ГРМ, з урахуванням Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу»; 5) розірвання договору розподілу природного газу; 6) несанкціонований відбір природного газу або втручання в роботу ЗВТ чи ГРМ; 7) несанкціоноване відновлення газоспоживання; 8) визнання в установленому порядку аварійним станом газорозподільної системи та/або ліквідація наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновлювальних робіт; 9) наявність заборгованості за несанкціонований відбір природного газу з ГРМ; 10) необґрунтована відмова від підписання акта наданих послуг та/або акта приймання-передачі природного газу (норма застосовується по об`єкту споживача, що не є побутовим); 11) відмова представникам оператора ГРМ в доступі на об`єкти або земельну ділянку споживача, де розташована газорозподільна система та/або газове обладнання, та/або комерційний вузол обліку газу, для здійснення контролю відповідності встановленого газоспоживаючого обладнання проектній документації, обстеження газових мереж до ВОГ та/або газоспоживаючого обладнання; 12) в інших випадках, передбачених законодавством.

Побутовий споживач, що має прострочену заборгованість перед постачальником за послуги з газопостачання, не має права протидіяти постачальнику та/або Оператору ГРМ у заходах із припинення газопостачання та на письмову вимогу постачальника має самостійно припинити власне газоспоживання.

Стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів» № 1023-ХІІ від 12.05.1991 містить визначення, що споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Згідно положень ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Таким чином, аналізуючи зазначені норми закону, повно та всебічно з`ясувавши вищевказані обставини, які стосуються предмету доказування, та оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, суд, вважає, що позовні вимоги позивачки про визнання дій ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» незаконними та зобов`язання ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» припинити дії, спрямовані на припинення газопостачання, стягнення з ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» кошти в розмірі 57 286,14 грн, визнання дій ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» такими, що порушують права споживача є необґрунтованими та задоволенню не підлягають у зв`язку з їх недоведеністю.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

При цьому, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань виходить позивач, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ознаками судових доказів є їх достовірність і достатність. Достовірність доказів - це їх якість, точність і правильність відображення обставин, що входять в предмет доказування. А достатність це сукупність доказів, яка дозволяє вирішити справу.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як вбачається з положень ч. 1ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обов`язковому доказуванню підлягає наявність такої шкоди, протиправність діяння заподіювача шкоди, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача шкоди та вини останнього в її заподіянні.

Саме по собі зазначення у позові про відшкодування моральної шкоди, без доведення факту заподіяння моральної шкоди, причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та душевними стражданнями позивача, не може бути підставою для задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди.

З врахуванням того, що позивачка суду не довела, що внаслідок протиправних дій відповідача ТзОВ «ГК «Нафтогаз України» були порушені її права, підстав для стягнення з відповідача в користь позивача моральної шкоди немає.

Враховуючи відсутність факту порушення відповідачем прав позивача в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням.

Оскільки у задоволенні позовних вимог суд відмовляє у повному обсязі, то заходи забезпечення позову, вжиті на підставі ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 березня 2025 року, підлягають скасуванню

Оскільки судом в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, а позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому суд вважає за необхідним згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України компенсувати судові витрати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 10, 12, 13, 23, 48, 51, 81, 175, 258, 259, 263-268, 273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про захист прав споживача, визнання дій протиправними, стягнення грошових коштів та компенсацію моральної шкоди відмовити.

Заходи забезпечення позову, вжиті на підставі ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 березня 2025 року, скасувати.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду всіма учасниками справи. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1, .

Повне судове рішення складено 19.05.2025.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В. Олексюк