Справа №: 398/5405/24
провадження №: 2/398/588/25
РІШЕННЯ

Іменем України

"14" травня 2025 р. м.Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Петренко С.Ю.

за участю секретаря судового засідання - Гончара В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Олександрія в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Через систему «Електронний суд» ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернулось в суд з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №1202-0536 від 08.05.2023 року у розмірі 23085,00 грн. та понесених судових витрат. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 08.05.2023 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії №1202-0536. Позивач надав відповідачу грошові кошти у сумі 5400,00 грн. на строк кредитування 300 днів; базовий період 21 день; знижена відсоткова ставка 2,50% в день; стандартна відсоткова ставка 3,00% в день. Станом на 15.07.2024 року заборгованість за договором складає 48951,00 грн., з яких: 5400,00 грн. заборгованість за кредитом; 43551,00 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом. Разом з тим кредитодавцем прийнято рішення про можливість застосування до позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме: часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у сумі 25866,00 гривень за умови погашення решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 23085,00 гривень. Враховуючи вищевикладене, кредитодавець просить суд у цьому позові стягнути з відповідача не повну суму заборгованості за кредитним договором, а лише її частину, а саме 5400,00 грн. заборгованість за кредитом; 17685,00 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, просив розглядати справу за відсутності позивача.

Відповідач та його представник, в судове засідання не з`явилися, подали заяву про розгляд справи без їх участі. Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить позов ТОВ «Укр Кредит Фінанс» задовольнити частково, а саме визнають позов в частині заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4320,00 грн. В іншій частині позову просить відмовити. В обґрунтування вказував, що ОСОБА_1 як пересічний споживач банківських послуг під час укладання Договору від 08.05.2023 № 1202-0536 з ТОВ «Укр Кредит Фінанс» зрозуміла, що грошові кошти у якості кредиту у розмірі 5400,00 грн. згідно п.2.3 Договору № 1202-0536 надаються ТОВ «Укр Кредит Фінанс» для користування у строк до 28.05.2023 року і саме 28.05.2023 року ОСОБА_1 має повернути суму кредиту у розмірі 5400,00 грн., а також нараховані проценти за користування кредитом у розмірі 2835,00 грн. Згідно з п.2.3 Договору № 1202-0536 ОСОБА_1 28.05.2023 року сплатила на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» нараховані проценти за користування кредитом у розмірі 2835,00 грн. ОСОБА_1 через те, що є пересічним споживачем банківських послуг під час укладання Договору № 1202-0536 не зрозуміла обставини, згідно якими строк на який було видано кредит у розмірі 5400,00 грн. складав 300 днів, оскільки у п.2.3 Договору № 1202-0536 спочатку було зазначено про необхідність здійснення повного погашення кредиту у строк до 28.05.2023 року. Вказує, що ТОВ «Укр Кредит Фінанс» під час укладання договору № 1202-0536 з ОСОБА_1 вимог, передбачених ч.2 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» не виконано, оскільки умови Договору № 1202-0536 щодо строку користування кредитом залишилось не узгодженими із ОСОБА_1 . Окрім того, вказують, що ОСОБА_1 не визнається сума боргу за кредитом у розмірі 5400,00 грн., оскільки 31.01.2024 року ОСОБА_1 після сплати 28.05.2023 року нарахованих процентів за користування кредитом у розмірі 2835,00 грн. також частково було сплачено заборгованість за тілом кредиту у розмірі 1080,00грн. Сума заборгованості за нарахування процентів у розмірі 17685,00 грн. ОСОБА_2 не визнається, посилаючись на правові висновки Великої Палати Верховного Суду.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків.

Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини.

Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.

Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

За приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»).

08.05.2023 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1202-0536, який підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором А8748. За умовами договору позивач надав відповідачу грошові кошти у сумі 5400,00 грн. на строк кредитування 300 днів; базовий період 21 днів; знижена відсоткова ставка 2,50% в день; стандартна відсоткова ставка 3,00% в день. Договір містить порядок надання кредиту та його повернення, розмір відсоткової ставки та порядок нарахування відсотків та їх сплати тощо.

В той же час, згідно з розрахунком, наданим позивачем, взяті на себе зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконав, у зв`язку з чим станом на 15.07.2024 року заборгованість за договором складає 48951,00 грн., з яких: 5400,00 грн. заборгованість за кредитом; 43551,00 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом. Разом з тим кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме: часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у сумі 25866,00 гривень за умови погашення решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 23085,00 гривень., тобто її частину, а саме 5400,00 грн. заборгованість за кредитом; 17685,00 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Статтями 12, 13, 81 та 83 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Сторони та інші учасники справи подають докази безпосередньо до суду.

Що стосується посилання представника відповідача щодо розміру заборгованості за нарахування процентів у розмірі 17685,00 грн., суд зазначає наступне.

У постанові Великої Палати ВС від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 вказано, що відповідно до ч.1 ст.1048 та ч.1 ст.1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Право кредитодавця нараховувати передбачені кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування (строку, на який позичальник отримав кредит) чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України.

Таким чином, суд вважає, що відповідно до пунктів 4.10 та 10.1 кредитного договору позивач обґрунтовано нараховував проценти в межах строку, визначеного п.4.12 кредитного договору, що відображено у розрахунку заборгованості.

Отже, розмір нарахованих процентів за Кредитним договором № 1202-0536 від 08.05.2023 повністю узгоджується із розрахунком заборгованості долученим позивачем до матеріалів справи та умовами кредитного договору.

Доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідачем не надано.

Тому суд вважає, що вказаний розрахунок заборгованості є належним доказом, котрий узгоджується з умовами кредитного договору, з якого вбачається основний борг, нараховані відсотки, сума платежу та залишок нарахованих і не погашених відсотків відповідачем, який становить 48 951,00 грн. Окрім того,позивачем прийнято рішення про можливість застосування до позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме: часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у сумі 25866,00 гривень за умови погашення решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 23085,00 гривень. Враховуючи вищевикладене, кредитодавець просить суд у цьому позові стягнути з відповідача не повну суму заборгованості за кредитним договором, а лише її частину, а саме 5400,00 грн. заборгованість за кредитом; 17685,00 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Разом з тим, відповідно до вищезазначеного розрахунку штраф та комісія стосовно ОСОБА_1 не нараховувались.

Тож доводи представника відповідача щодо встановленого сторонами договору розміру відсотків за несвоєчасно виконані зобов`язання за кожен день прострочки, в розмірі 2,5-3 % - є несправедливими у розумінні ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» і суперечать встановленим обмеженням, передбаченим ст.21 Закону України «Про споживче кредитування» є помилковими, оскільки проценти за користування кредитом визначено відповідно до статтей 1048, 1054, 1056-1 ЦК України умовами кредитного договору та не є компенсацією у разі невиконання зобов`язань за договором в розуміння п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Слід зазначити, що статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача.

Так, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами встановлений частиною третьою цієї статті.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

Однак, дана норма стосується щодо вимог про нарахування пені, яку позивач не нараховував.

Крім цього, у постанові Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17, зроблено висновок, що недійсність договору, як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати.

Однак, ОСОБА_1 та її представник адвокат Старовойтов О.В. не заявляли зустрічних вимог про визнання недійсним кредитного договору в частині визначення розміру відсотків за користування кредитними коштами у зв`язку з його невідповідністю вимогам Законів України «Про захист прав споживачів», «Про споживче кредитування».

Таким чином, суд відхиляє посилання представника відповідача у відзиві на позовну заяву щодо порушення позивачем статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Отже, вимоги позивача про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому доводи представника відповідача не заслуговують на увагу.

За приписами ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612, ст. 629 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Враховуючи те, що відповідач не виконав передбачені кредитним договором і законом зобов`язання, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в межах заявлених позовних вимог шляхом стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 23085,00 грн., яка складається з: 5400,00 грн. заборгованість за кредитом; 17685,00 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76 81, 141, 258, 259, 263 265, 268, 280 282 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (адреса місцезнаходження: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, офіс 407, ) заборгованість за кредитним договором №1202-0536 від 08.05.2023року в розмірі 23085,00 грн. (двадцять три тисячі вісімдесят п`ять гривень 00 копійок), яка складається з: 5400,00 грн. заборгованість за кредитом; 17685,00 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (адреса місцезнаходження: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, офіс 407, ) судовий збір в розмірі 2 422 ( дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 14.05.2025 року.

Суддя С.Ю.ПЕТРЕНКО