Головуючий у суді першої інстанції: Бебешко М.М.
У Х В А Л А

08 травня 2025 року місто Київ

Справа № 357/1613/24

Апеляційне провадження № 22-ц/824/9808/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

перевіривши виконання вимог ст.ст. 352-361 ЦПК України у справі за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Сенс Банк», поданої адвокатом Рудницьким Юлієм Ігоровичем, на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 травня 2024 року у справі за позовом акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 травня 2024 року відмовлено в задоволенні позову АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості .

Не погоджуючись з рішенням суду, 28 березня 2025 року через підсистему «Електронний суд» представник АТ «Сенс Банк» - адвокат Рудницький Ю.І. подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі представник АТ «Сенс Банк» - адвокат Рудницький Ю.І. М.П. просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 травня 2024 року .

В обґрунтування підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження вказує про те, що оскаржуване рішення на його електронну адресу як уповноваженого представника у даній справі не надходило, з рішенням суду ознайомився в Єдиному державному реєстрі судових рішень 27.02.2025, у зв`язку з чим просить поновити строк на звернення до суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 09 квітня 2025 року апеляційну скаргу АТ «Сенс Банк», поданої адвокатом Рудницьким Ю.І., на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 травня 2024 року - залишити без руху, з наданням строку для усунення недоліків.

Визнаючи зазначені підстави поновлення строку не поважними, суд апеляційної виходив з того, що рішення суду було доставлено до електронного кабінету позивача АТ «Сенс Банк» 26 травня 2024 року о 0:34:44 (а.с.75), а представнику АТ «Сенс Банк» - адвокату Мужику Н.Т., який на той час представляв інтереси АТ «Сенс Банк» - 26 травня 2024 року о 0:34:44 (а.с.75)

Отже, оскаржуване рішення отримано позивачем АТ «Сенс Банк» та його представником 26 травня 2024 року..

Таким чином, твердження представника АТ «Сенс Банк» - адвоката Рудницького Ю.М. про те, що оскаржуване рішення не було надіслано судом саме на його електронну адресу як уповноваженого представника у даній справі є безпідставним та такими, що не гуртуються на вимогах закону.

16 квітня 2025 року через підсистему «Електронний суд» представник АТ «Сенс Банк» - адвокат Рудницький Ю.І. подав заяву про усунення недоліків, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 травня 2024 року.

В обґрунтування підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження вказує про те, що в суді першої інстанції в інтересах АТ «СЕНС БАНК» діяв представник Мужик Н.Т., якому і було надіслано повний текст оскаржуваного рішення від 23.05.2024 по справі № 357/1613/24 на його електронну адресу, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного документу, а саме: про доставлення рішення суду до електронного кабінету АТ «Сенс Банк» та уповноваженого представника АТ «Сенс Банк» - адвоката Мужика Н.Т.

Апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду подано представником АТ «Сенс Банк» - адвокатом Рудницьким Ю.І. через підсистему «Електронний суд» 28.03.2025.

Вказує, що судове рішення прийнято судом 23 травня 2024 року, і надіслано 26.05.2024 на електронну адресу представника АТ «СЕНС БАНК» - адвоката Мужика Н.Т., чия електронна адреса була вказана в позовній заяві. Зауважує, що його уповноважили на введення цієї справи, вже після прийняття судового рішення та направлення його на електронні адреси, відтак з оскаржуваним рішення суду він ознайомилася в Єдиному державному реєстрі судових рішень лише 27.02.2025, докази цього були долучені до апеляційної скарги. Наголошую, що доступу до матеріалів електронної справи № 357/1613/24 у нього було, відтак через підсистему «Електронний суд» я теж не міг ознайомитись з рішення суду по даній справі.

Відповідно до частини 4 статті 357 ЦПК України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358цього Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 358 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті провадження якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Європейський суд з прав людини на голосив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Зокрема, ЄСПЛ у справах «SVITLANA NAUMENKO v. UKRAINE», «TREGUBENKOv. UKRAINE», «PRAVEDNA v. RUSSIA», «ZHELTYAKOVv. UKRAINE» зазначає, що у випадках перегляду судових рішень, судам необхідно забезпечувати дотримання учасниками справи встановлених строків та не допускати того, щоб за допомогою таких процесуальних механізмів, як продовження строку на оскарження, було порушено принцип правової визначеності.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «YUNION ALIMENTARIYA v. SPAIN» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань.

Таким чином, забезпечення дотримання принципу правової визначеності потребує чіткого виконання сторонами та іншими учасниками справи вимог щодо строків звернення до суду, а також строків на оскарження судових рішень, а від судів вимагається дотримуватися певних правил у процесі прийняття рішення про поновлення строку та оцінювати поважність причин пропуску строку, виходячи із критеріїв розумності, об`єктивності та непереборності обставин, що спричинили пропуск, значимості справи для сторін, наявності фундаментальної судової помилки.

Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (див. рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» [ВП], N 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII).(п. 42 Рішення).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (див. рішення у справі «Рябих проти Росії», № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-X).(п. 43 Рішення).

Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував, що «вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави…» (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

У кожній справі суди мають перевірити наявність підстав для поновлення строку на оскарження, визнати їх виправданими, а також мотивувати свій висновок про наявність поважних причин для поновлення пропущеного процесуального строку. Сама лише вказівка на наявність поважних причин не є належним мотивуванням висновку про поновлення строку і є порушенням вимогст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, у випадку пропуску строку на апеляційне оскарження підставами для прийняття апеляційної скарги є лише наявність поважних причин (підтверджених належними доказами), тобто обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.

Посилання заявника, як на підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, що його, як представника уповноважили на введення цієї справи, вже після прийняття судового рішення та направлення його на електронні адреси, відтак з оскаржуваним рішення суду він ознайомилася в Єдиному державному реєстрі судових рішень лише 27.02.2025, докази цього були долучені до апеляційної скарги, а також те, що доступу до матеріалів електронної справи № 357/1613/24 у нього не було, відтак через підсистему «Електронний суд» він не міг ознайомитись з рішення суду по даній справі, не можуть бути взяті до уваги, оскільки перелік поважності причин, які враховуються для поновлення пропущеного строку, законом не встановлено, вони визначаються у кожному конкретному випадку, виходячи з певних обставин, які мають юридичне значення. Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Однак, наведені стороною відповідача причини не є об`єктивно непереборними і пов`язаними з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій, оскільки заміна представника, не свідчить про відсутність у АТ «Сенс Банк» реальної можливості, подати апеляційну скаргу у межах встановленого законом 30-денного строку з моменту отримання копії оскаржуваного рішення.

Відповідно до п.2 ч.6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

З матеріалів справи вбачається, що рішення суду було доставлено до електронного кабінету АТ «Сенс Банк» та його представником 26 травня 2024 року о 0:10:19. (а.с..75,76)

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що доказів неможливості подати апеляційну скаргу в період з 25 травня 2024 року (дата отримання копію повного тексту оскаржуваного рішення) по 28 березня 2025 року до суду не надано.

Виходячи з п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Питання про відмову у відкритті апеляційного провадження вирішується не пізніше п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків (ч. 3 ст. 358 ЦПК України).

Зважаючи на те, що наведені апелянтом підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані апеляційним судом неповажними, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Підстави пропуску строку оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання скарги. Виключно наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження рішення у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку оскарження з поважних причин.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 20 травня 2019 року у справі № 0818/4970/2012.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.

Так, у параграфі 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини й у справах «Науменко проти України» від 9 листопада 2004 року, «Полтораченко проти України» від 18 січня 2005 року та «Тімотієвич проти України» від 8 листопада 2005 року.

Апелянтом не наведені обґрунтовані причини поважності пропуску строку апеляційного оскарження, що не залежали від волі заявника і дійсно були пов`язані з істотними перешкодами та труднощами, що об`єктивно ускладнювали можливість позивача (заявника) своєчасно звернутися до суду у визначений законом строк або аргументи, які б свідчили про дотримання ним такого строку.

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, №15123/03, § 53, 55, ЄСПЛ, від 6 грудня 2007 року). Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Керуючись ст.ст. 354, ч. 4 ст. 357, ст. 358, ч. 2 ст. 381 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Сенс Банк», поданою адвокатом Рудницьким Юлієм Ігоровичем, на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 травня 2024 року у справі за позовом акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна