справа № 165/4476/24
провадження №2/165/189/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2025 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Гайворонського О.В.,

за участю секретаря судового засідання Дячук С.Л.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому засіданні в залі судових засідань Нововолинського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_5 , про порушення правил добросусідства при користуванні земельною ділянкою,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_5 , про порушення правил добросусідства при користуванні земельною ділянкою.

Позовні вимоги обґрунтовує наступним.

Їй та її доньці ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності належить земельна ділянка (кадастровий номер: :02:011:0034) за адресою: АДРЕСА_1 , на якій розташований будинок та господарські будівлі. У вказаному житлі вона постійно проживає, обробляє земельну ділянку біля будинку та вирощує сезонні овочі та фрукти. ОСОБА_5 за вказаною адресою не проживає та не зареєстрована. Зазначає, що її земельна ділянка межує із ділянкою, що належить сусідці ОСОБА_3 .

При координуванні меж земельної ділянки уточнено загальну площу земельної ділянки, яка становить 0,0417 га. Місцеположення кутів повороту зовнішніх меж земельної ділянки детально досліджено і встановлено в натурі по фактичному їх положенню на місцевості в присутності гр. ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , про що складено відповідний акт погодження в натурі зовнішніх меж землекористування. Крім того, у акті про винесення в натуру меж земельної ділянки від 23.06.2010 вказано, що межі земельної ділянки закріплені на місцевості металевими знаками і передані під охорону представнику забудовника ОСОБА_1 . Вказаний акт містить схему меж земельної ділянки та знаки меж земельної ділянки в кількості 8 шт.

Вказує, що відповідач, домоволодіння та земельна ділянка якої межую із земельною ділянкою позивача, постійно порушує правила добросусідства, які полягають у наступному. Гілки дерев вишні, які ростуть на земельній ділянці відповідача, звисають майже на 1 метр на земельну ділянку позивача, а гілки дерева горіха майже на 4 метри і дістають даху будинку позивача, у зв`язку з чим восени листя, яке падає з дерев, забруднює земельну ділянку позивача, а взимку з гілок дерев на частину даху будинку позивача падають великі частини снігу, тим самим можуть пошкодити покрівлю будинку. Також відповідач без будь-якої згоди позивача встановила з невідомою метою на стіні сараю останньої дерев`яну решітку. Біля сараю позивача розміщене вугілля та дрова відповідача, які також були висипані без згоди позивача та які не дають позивачу доступу до самого сараю. Крім того, відповідач побудувала без згоди позивача на частині її земельної ділянки курник, вважаючи, що будівництво відбулося законно та курник побудований саме на її земельній ділянці. Відповідач на земельній ділянці позивача поскладала свою вжиту цеглу, яка також заважає позивачу, оскільки остання не може навести лад з іншої частини свого сараю.

Позивач зазначає, що через постійні порушення правил добросусідства зі сторони відповідача були знищені відведені межі земельної ділянки, які були закріплені на місцевості металевими знаками у 2010 році, та вона не має можливості поновити з допомогою відповідної організації дані знаки, оскільки відповідач не дає це зробити зі своєї земельної ділянки. Також неможливо поновити металеві знаки на місцевості зі сторони її земельної ділянки, оскільки цеглою, вугіллям та дровами відповідача перекрито повноцінний доступ до її земельної ділянки.

Стверджує, що протягом останніх кількох років вона намагається самостійно врегулювати дану ситуацію, звертаючись до державних органів міста, проте дані звернення не дають позитивного результату. Також вона 21.05.2024 письмово звернулася до ОСОБА_3 з листом щодо врегулювання спору з питань добросусідства, проте остання просто проігнорувала дане звернення. У зв`язку з цим вона змушена звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів. Просить зобов`язати відповідача ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні належною ОСОБА_1 земельною ділянкою (кадастровий номер: :02:011:0034), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом знесення (відсунення) частини курника, очищення вживаної цегли та вугілля; зрізати усі гілки дерев (горіха та вишні), які проникають на територію земельної ділянки ОСОБА_1 ; надати доступ на своїй земельній ділянці для відновлення меж земельної ділянки ОСОБА_1 в натурі сертифікованому інженеру землевпоряднику.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, просять їх задоволити з підстав, наведених у позові. Позивач, окрім обґрунтувань, викладених в позові, додатково надала пояснення, суть яких полягає в наступному. При приватизації земельної ділянки «неправильно» визначено межу, межі земельних ділянок, що належать їй та відповідачці, потрібно відновити та винести в натурі на місцевість. Представник позивача також додатково пояснила, що представники землевпорядної організації відмовляються на місці проводити роботи з визначення (відновлення) межових знаків між спірними земельними ділянками у зв`язку із відмовою зі сторони відповідача у доступі до земельних ділянок.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнала, просить відмовити у його задоволенні з наступних підстав. У 2008 році вона приватизувала земельну ділянку за адресою АДРЕСА_2 . Під час процедури приватизації сертифікованою землевпорядною організацією були встановлені межові знаки, в тому числі із сусідньою земельною ділянкою позивачки, у вигляді залізних стовпців, по яких було встановлено паркан. Однак, межові знаки неодноразово переміщувались самовільно позивачкою. Ніхто із представників землевпорядних організацій до неї не звертався для проведення робіт з відновлення, встановлення чи перевіркою правильності розміщення межових знаків, перешкод для такої цілі вона не створює. Жодних самочинної забудови чи розміщення споруд на земельній ділянці позивача немає.

Представник відповідача адвокат Герасимчук Л.Р. просила відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у наданих письмових поясненнях.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідача та його представника, дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні фактичні обставини справи, зміст відповідних спірних правовідносин та застосовує до них такі норми права.

Судом встановлено, що земельна ділянка (кадастровий номер: :02:011:0034) за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , що підтверджується копією Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №071483 (а.с.12-14).

Відповідно до пояснювальної записки ТзОВ «Технічне бюро кадастру» для виготовлення документів, що посвідчують право приватної власності на земельну ділянку ОСОБА_1 , ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , було складено технічну документацію із землеустрою; при координуванні меж земельної ділянки уточнено загальну площу, вона становить 0,0417 га; місцеположення кутів повороту зовнішніх меж земельної ділянки детально досліджено і встановлено в натурі по фактичному їх положенню на місцевості в присутності ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , про що складено відповідний акт погодження в натурі зовнішніх меж землекористування від 23.06.2010 (а.с.15-17).

Згідно акту про винесення в натуру меж земельної ділянки від 23.06.2010, який містить план земельної ділянки та схему розподілу земельної ділянки, знаки меж земельної ділянки в кількості 8 штук, межі земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , закріплені на місцевості металевими знаками і передані під охорону представнику забудовника ОСОБА_1 (а.с.18,19,20).

Листом Виконавчого комітету Нововолинської міської ради від 28.06.2024 на звернення ОСОБА_1 роз`яснено, що лише після звернення до землевпорядної організації чи сертифікованого інженера-землевпорядника щодо відновлення меж земельної ділянки і встановлення межових знаків можливе вирішення питання про порушення гр. ОСОБА_3 меж сусідніх ділянок, а саме: перекриття доступу до дверей, розміщення курника та будівельних матеріалів, неналежного встановлення стовпчика. Також роз`яснено заявниці, що вона має право самостійно зрізати гілки сусідських дерев, які проникають на її територію та створюють їй незручності (а.с.22-23).

Відповідно до Листа Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 19.09.2023 №31-3-0-331-342/14-23 позивачу було рекомендовано звернутися до Нововолинської міської ради щодо вирішення спірного питання, а також замовити роботи з встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (а.с.24).

Із копій витягу рішення сесії Нововолинської міської ради Волинської області від 26.06.2003 № 9/24 вбачається, що відповідачу ОСОБА_3 передано у приватну власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку і господарських споруд площею 0, 085 га за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.110).

На вказану земельну ділянку виготовлено технічну документацію із землеустрою із визначенням плану зовнішніх меж землекористування (а.с. 111-112).

Відповідно до акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 06.11.2008, проведеної державним інспектором Волинської облдержземінспекції, порушень вимог земельного законодавства ОСОБА_3 при користуванні вказаною земельною ділянкою не виявлено (а.с. 113).

До правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню наступні норми матеріального права.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до ч. 1 ст. 78, ст. 79, ч. 1 ст. 79-1 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб. Право власності на земельну ділянку розповсюджується на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки на висоту і на глибину, необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. Формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Згідно пунктів «г», «е» частини першої статті 91 Земельного кодексу України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства.

За загальними правилами добросусідства, закріпленими у статтях 103-109 ЗК України, додержання правил добросусідства є обов`язком для власників та землекористувачів земельних ділянок, які мають обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам та землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається щонайменше незручностей.

При цьому, статтею 106 Земельного кодексу України визначено, що спосіб закріплення спільних меж між земельними ділянками визначається за згодою власників таких земельних ділянок. Витрати на встановлення спільних меж несуть власники земельних ділянок у рівних частинах, якщо інше не встановлено угодою між ними. Власник земельної ділянки, землекористувач має право вимагати від власника суміжної земельної ділянки сприяння у встановленні спільних меж, а також встановлення або відновлення межових знаків, у разі якщо вони відсутні, зникли, перемістилися або стали невиразними. У разі відсутності згоди власника суміжної земельної ділянки встановлення спільних меж здійснюється за рішенням суду. Місцезнаходження межових знаків у разі їх визначення або встановлення відображається у матеріалах землевпорядного проектування та геодезичних вишукувань, а також на кадастрових планах земельних ділянок. Власники земельних ділянок та землекористувачі зобов`язані дотримуватися меж земельних ділянок.

Згідно положень ст.152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється в тому числі шляхом: відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; застосування інших, передбачених законом способів.

Відповідно до частини першої статі 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

Знесення самочинного об`єкта нерухомості відповідно до статті 376 ЦК України є крайнім заходом впливу на забудовника і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи з метою усунення порушень щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності та коли неможлива перебудова об`єкта нерухомості чи особа відмовляється від здійснення такої перебудови.

З урахуванням усіх наведених норм закону право власності (володіння, користування та розпорядження) земельною ділянкою, здійснення захисту порушеного права не є абсолютним та безумовним, у справі, яка розглядається, повинно бути, в першу чергу, доведено належними, допустимими та достатніми доказами правомірність володіння, користування земельними ділянками у межах, закріплених у встановленому законодавством порядку межовими знаками.

Як вбачається із повідомлення Виконавчого комітету Нововолинської міської ради від 02.03.2024 на письмове звернення ОСОБА_1 щодо вирішення питань добросусідства із гр. ОСОБА_3 постійна депутатська комісія з питань земельних відносин комунального майна, транспорту, містобудування та архітектури після здійснення виїзду за адресою: АДРЕСА_1 , надала висновок про наявність порушень ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій» щодо межових знаків між земельними ділянками за адресами: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 (а.с.27-28). Проте, у тексті зазначеного висновку дані щодо наявності чи відсутності спільної межі між земельними ділянками різняться: у абзацах 3,4 висновку зазначено, що спільна межа наявна, разом з тим абзац 6 містить твердження про те, що межові знаки потребують відновлення шляхом звернення до землевпорядної організації чи сертифікованого інженера-землевпорядника, тобто відсутні.

Також, про відсутність закріплених у встановленому законодавством порядку на час розгляду справи у суді межових знаків між земельними ділянками позивача та відповідача, свідчать: частина позовних вимог щодо відновлення меж земельної ділянки; надані в судовому засіданні аналогічні пояснення позивача; пояснення відповідача про самовільне переміщення межових знаків позивачкою.

Пояснення відповідача ОСОБА_3 про те, що ніхто із представників землевпорядних організацій до неї не звертався для проведення робіт з відновлення, встановлення чи перевірки правильності розміщення межових знаків, перешкод для такої цілі вона не створює, на думку суду, не спростовано позивачем. Належних та допустимих доказів того, що відповідач перешкоджає доступу сертифікованому інженеру землевпоряднику на свою земельну ділянку для відновлення меж земельної ділянки ОСОБА_1 в натурі, не надано.

Неподання стороною належних і допустимих доказів на підтвердження позовних вимог/заперечень проти позову є підставою для вмотивованого висновку судів про недоведеність та необґрунтованість позиції сторони у справі, адже саме зазначені стороною обставини, а не висновки судів, у такому випадку ґрунтуються на припущеннях. Сторона має довести належними та допустимими доказами свою правову позицію у справі.

Суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що позивачем не надано належних і допустимих доказів, що свідчать про наявність між земельними ділянками позивача та відповідача встановлених у визначеному законом порядку межових знаків. Відповідно неможливо дійти висновку про самочинне будівництво (розміщення) відповідачкою на земельній ділянці позивача курника, розміщення вживаної цегли та вугілля, а тому позовні вимоги зобов`язати відповідачку ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні належною ОСОБА_1 земельною ділянкою (кадастровий номер: :02:011:0034), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом: знесення (відсунення) частини курника; очищення вживаної цегли та вугілля; надання доступу на своїй земельній ділянці для відновлення меж земельної ділянки ОСОБА_1 внатурі сертифікованому землевпоряднику не підлягають задоволенню.

Щодо інших позовних вимог суд також приходить до висновку про відмову в їх задоволенні з огляду на таке.

Згідно до ст. 104 Земельного кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров`я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше.

Разом з тим, нормами статті 105 Земельного кодексу України встановлено, що у випадку проникнення коренів і гілок дерев з однієї земельної ділянки на іншу власники та землекористувачі земельних ділянок мають право відрізати корені дерев і кущів, які проникають із сусідньої земельної ділянки, якщо таке проникнення є перепоною у використанні земельної ділянки за цільовим призначенням.

Із змісту листа Виконавчого комітету Нововолинської міської ради від 05.12.2023 №3/545/1пр слідує, що у відповідності до ст.105 Земельного кодексу України ОСОБА_1 у даному випадку має право самостійно зрізати гілля дерев, які проникають на її земельну ділянку (а.с.25).

Таким чином, законодавство надає позивачу право самостійно обрізати гілки дерев відповідача, які виступають на її земельну ділянку, якщо таке проникнення створює їй перепони у використанні земельної ділянки за цільовим призначенням.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 137, 141, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_5 , про зобов`язання дотримання правил добросусідства та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_5 , дата народження невідома, РНОКПП невідомий, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення складено 16 травня 2025 року.

Головуючий суддя Олександр ГАЙВОРОНСЬКИЙ