Номер апеляційного провадження 22-ц/824/6381/2025
Головуючий у суді першої інстанції Д.О. Мальцев
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач
Постанова

Іменем України

12 травня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Поливач Л. Д. (суддя - доповідач),

суддів Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І.

сторони

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Екжитлоком»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи (їх представників) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 лютого 2024 року,

у с т а н о в и в :

ТОВ «Екжитлоком» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 у якому просило стягнути з нього заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 34551,20 грн. та витрати позивача по сплаті судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовують тим, що позивач є балансоутримувачем будинку та прибудинкової території по АДРЕСА_1 . Відповідач є власником квартири АДРЕСА_2 та є споживачем цих послуг. Разом з тим, відповідач своєчасно не оплачує внески, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість, яка за період з 01 січня 2021 року по 05 липня 2023 року становить 31 927,88 грн. Відповідач в добровільному порядку заборгованість не погашає, через що позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 06 лютого 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Екжитлоком» заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг у сумі 31927,88 грн., інфляційні нарахування в сумі 1200,00 грн. та 3% річних в розмірі 1422,58 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Екжитлоком» судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 2 684,00 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 1 500,00 грн.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 зернувся з апеляційною скаргою, у якій посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи при вирішенні спору, а також на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, у зв`язку із чим просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що відповідно до п. 1.3 договору від 07.12.2005 № 1/239 про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, укладеним між ТОВ «Екжитлоком» та ОСОБА_1 чітко вказано, що розмір тарифу складає 0,58 грн за 1 метр загальної площі квартири. У розділі 7 вказано, що цей тариф діє до затвердження органам місцевого самоврядування інших тарифів. На сайті КМДА вказано, що органом місцевого самоврядування останній тариф затверджено їм 17.05.2011 і він складає 3,34 з ПДВ.

Зауважує, що з прийняттям Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIIIвід 09 листопада 2017 року з 10.06.2018 зміна тарифів можлива лише за умови домовленості між управителем та мешканцями будинків. За умови відсутності таких домовленостей залишаються чинними тарифи, що встановлены органами місцевого самоврядування до 10.06.2018.

Звертає увагу апеляційного суду також на ту обставину, що послуги позивачем надавалися надзвичайно низької якості.

ТОВ «Екжитлоком» подано відзив на апеляційну скаргу відповідача. Позивач зазначає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задовенню не підлягає, оскільки є необгрунтованою та безпідставною. ТОВ «Екжитлоком» є балансоутримувачем будинку та прибудинкової території буд. АДРЕСА_1 , у своєму штаті має відповідних працівників для обслуговування зазначеного будинку, надає послуги, необхідні для утримання будинку та належним чином інформує мешканців вказаного будинку про кожне підвищення тарифів, шляхом розміщення оголошення на першому поверсі будинку, ліфтах, у групі мессенжеру «Viber» та надісланих квитнціях про оплату.

До березня 2021 року ОСОБА_1 без претензій сплачував за фактично спожиті ним житлово-комунальні послуги, які надаються ТОВ «Екжитоком», що свідчить про визнання ним діючих тарифів.

Стосовно тарифів на житлово-комунальні послуги, позивач зауважує, що ТОВ «Екжитлоком» не формує їх самостійно. З цією метою, товариство звернулось до КП «Головний інформаційно-обчислюваьний центр» за розрахунком витрат на утримання будинків та прибудинкової території. Відповідно до цього розрахунку складові витрат з прибирання прибудинкової території, сходових кліток, вивезення побутових відходів, тариф на утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, в т.ч. прибуток та ПДВ становить 7,54 грн/1 кв.м на місяць.

ТОВ «Екжитлоком» з утримання будинку та прибудинкової території несе витрати відповідно до укладених договорів про постачання товару, наданих послуг, виконаних робіт. Складові експлуатаційних витрат з утримання будинку та прибудинкової території змінюються у зв`язку зі зміною тарифів.

ТОВ «Екжитлоком» просить рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06.02.2024 залишити без змін як законне та обгрунтоване та стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 5 000 грн.

ОСОБА_1 подано до апеляційного суду відповідь на відзив на апеляційну скаргу.

Відповідач зазаначає, що факт внесення ним оплати за житлово-комунальні послуги не може свідчити про визнання ним тарифів не вказаних у договорі, адже такого механізму ні в договорі ні у законодавстві щодо комунальних послуг на обслуговування будинку, не передбачено.

На думку апелянта, ним повністю виконуються умови укладеного 07.12.2005 з ТОВ «Екжитлоком» договору про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території та більш того, ним здійснено переплату за надані позивачем послуги.

24.02.2025 від ТОВ «Екжитлоком» до суду надійшли додаткові пояснення.

Позивач зазначає, що ТОВ «Екжитлоком» у своєму штаті має кваліфікованих робітників, які надають споживачам відповідні житлово-комунальні послуги (прибирання, ремонт, обслуговування, тощо) і на підставі відповідних договорів з іншими підприємствами сплачує послуги з постачання електроенергії для роботи ліфтів та осівтлення місць загального користування, вивезення сміття, тощо. За цей час, у зв`язку з підвищенням мінімальної заробітної плати та вартості витрат, які обов`язково включаються до складу витрт на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, неодноразово підвищувався і тариф на послуги з утримання будинку та прибудинкової території, які надає ТОВ «Екжитлоком» у тому числі й мешканцям жилового комплексу за адресою: АДРЕСА_1 .

Зауважує, що ОСОБА_1 жодного разу не оскаржував підвищення тарифу з утримання будинку та прибудинкової території, вчасно у повному обсязі сплачував спожиті послуги з управління будинком, надані позивачем до березня 2021 року.

Так, з червня 2022 позивачем проінформовано власників приміщень в будинку АДРЕСА_1 про намір підвищення з 01.09.2022 ціни на послугу з управління будинком, шляхом розміщення відповідних оголошень на першому поверсі будинку, у ліфтах, у групі мессенжеру «Viber» та в надісланих квитанціях на оплату, з інформацією про обгрунтування нового тарифу та можливістю ознайомлення з проектом нового договору.

Однак, станом на 01.09.2022 до ТОВ «Екжитлоком» від співвласників будинку АДРЕСА_1 , в тому числі і від ОСОБА_1 , не надійшло ані письмового повідомлення про припинення договору, ані зауважень до нового договору у виді протоколу розбіжностей. При цьому, співвласниками будинку не змінено форму його управління.

25.02.2025 від ОСОБА_1 надійши додаткові пояснення у справі. Просить рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06.02.2024 скасувати та та ухвалити нове судове рішення щодо неправомірності вимог ТОВ «Екжитлоком».

Суд перевірив доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, та дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог частини тринадцятої статті 7, частини першої статті 369 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) розгляд апеляційної скарги здійснюється апеляційним судом у письмовому провадженні, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання, оскільки ціна позову у даній справі менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи предмет та підставу заявленого позову, а також його ціну, суд дійшов висновку про те, що дана справа не відноситься до тих справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Так, у відповідності до положень частин другої та п`ятої статті 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із частинами першою, другою статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до частини першої та другої статті 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, станом на 06.07.2023 ТОВ «Екжитлоком» зареєстроване в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з основним видом економічної діяльності - комплексне обслуговування об`єктів.

Житловий будинко АДРЕСА_1 знаходиться на балансі та експлуатується ТОВ «Екжитлоком», що підтверджується протоколом № 7 загальних зборів учасників ТОВ «Екжитлоком» від 01.06.2011 (а.с. 22), витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (а.с. 23).

Відповідно до п. 3.2. Статуту ТОВ «Екжитлоком» до предмету його діяльності входять всі види робіт та послуг щодо управління житлом, утримання будинків та прибудинкових територій тощо, які являються складовими житлово-комунальних послуг, включених у тариф з їх надання, а саме: прибирання прибудинкової території та приміщень загального користування (у тому числі допоміжних); обслуговування систем диспетчеризації; технічне обслуговування ліфтів та систем дератизація; технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем: водопостачання, водовідведення, теплопостачання, гарячого водопостачання, зливової каналізації, електропостачання, газопостачання; прибирання і вивезення снігу, посипання частини прибудинкової території, призначеної для проходу та проїзду, протиожеледними сумішами; придбання електричної енергії для освітлення місць загального користування, живлення ліфтів та забезпечення функціонування іншого спільного майна багатоквартирного будинку тощо.

Відповідачу відповідно до свідоцтва про право власності від 21 жовтня 2005 року Серія ЯЯЯ № НОМЕР_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_2 .

З розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість за надані відповідачу послуги станом на 05 липня 2023 року становить 31 927,88 грн. за період з 01 січня 2021 року по 05 липня 2023 року.

Задовольняючи позов у повному обсязі, суд першої інстанції виходив із того, що заявлені позовні вимоги грунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Перевіряючи вказані висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів ураховує наступне.

Як визначено у ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком, яка включає: - утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; - купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; - поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

За правилом ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Як визначено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:

1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);

2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо);

3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо);

4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Наказом міністерства Регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 27.07.2018 р. № 190, Зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.08.2018 р. за № 934/32386 за тверджено Обов`язковий перелік робіт (послуг), витрати на які включаються до складу витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, до яких входять:

1.Технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем: водопостачання; водовідведення; теплопостачання; гарячого водопостачання; зливової каналізації; електропоста чання; газопоста чання.

2. Технічне обслуговування ліфтів.

3. Обслуговування систем диспетчеризації.

4. Обслуговування димових та вентиляційних каналів.

5.Технічне обслуговування систем протипожежної автоматики та димовидалення, а також інших внутрішньобудинкових інженерних систем (у разі їх наявності).

6.Поточний ремонт конструктивних елементів, технічних пристроїв будинків та елементів зовнішнього упорядження, що розміщені на закріпленій в установленому порядку прибудинковій території (в тому числі спортивних, дитячих та інших майданчиків), та іншого спільного майна багатоквартирного будинку.

7. Поточний ремонт внутрішньобудинкових систем: водопостачання; водовідведення; теплопостачання; гарячого водопостачання; зливової каналізації; електропостачання; газопоста чання.

8. Поточний ремонт систем протипожежної автоматики та димовидалення, а також інших внутрішньобудинкових інженерних систем (у разі їх наявності).

9. Прибирання прибудинкової території.

10.Прибирання приміщень загального користування (у тому числі допоміжних).

11. Прибирання і вивезення снігу, посипання частини прибудинкової території, призначеної для проходу та проїзду, протиожеледними сумішами.

12. Дератизація.

13. Дезінсекція.

14. Придбання електричної енергії для освітлення місць загального користування, живлення ліфтів та забезпечення функціонування іншого спільного майна багатоквартирного будинку.

Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45 власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Тобто, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 зроблено висновок, що «хоча у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Отже, під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

ОСОБА_1 звертаючись з апеляційною скаргою, висловлює свою незгоду саме із встановленими ТОВ «Екжитлоком» тарифами за надані житлово-комунальні прслуги, зазначаючи, що оганом місцевого самоврядування останній тариф затверджено 17.05.2011 і він складає 3, 34 грн. з ПДВ, а отже послуги мають сплачуватися саме за таким тарифом.

Однак, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що з введенням в дію Закону України № 2189-VII «Про житлово-комунальні послуги» змінилися правила підвищення тарифу на управління багатоквартирними будинками.

За приписами ч. 2 ст. 7 Закону України N 2189-УІІІ «Про житлово-комунальні послуги» Індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом (п. 1), оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5).

Згідно з п. 11) ч. 2 ст. 8 цього Закону Виконавець комунальної послуги зобов`язаний: інформувати споживачів про намір зміни цін/тарифів на комунальні послуги відповідно до законодавства.

Статтею 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено:

Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування.

Якщо управитель визначений органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах, ціна послуги з управління багатоквартирним будинком визначається на рівні ціни, запропонованої в конкурсній пропозиції переможцем конкурсу.

Така ціна протягом строку дії договору управління може змінюватися виключно за погодженням сторін з підстав та в порядку, визначених таким договором.

Ціна послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком з розрахунку на один квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення, якщо інше не визначено договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, та включає:витрати на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території і поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку відповідно до кошторису витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, крім витрат на обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги, у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем; винагороду управителю, яка визначається за згодою сторін.

Інформування споживачів про намір зміни цін/тарифів на комунальні послуги з обґрунтуванням такої необхідності здійснюється виконавцями відповідних послуг в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Порядок укладання, зміни і припинення договорів про надання послуг з управління багатоквартирним будинком визначено ст. 15 цього Закону, відповідно до ч. 1 якої Договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (зміни до нього) від імені всіх співвласників багатоквартирного будинку укладається з визначеним відповідно до законодавства управителем співвласником (співвласниками), уповноваженим (уповноваженими) на це рішенням зборів співвласників. Такий договір підписується на умовах, затверджених зборами співвласників, та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками.

За змістом п. 3-1 Перехідних та прикінцевих положень цього Закону, Договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладені з виконавцями таких послуг або з управителями, визначеними згідно із цим Законом, до введення в дію норм цього Закону, що регулюють надання послуги з управління багатоквартирним будинком, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами (у тому числі щодо вивезення побутових відходів - за наявності), до дати набрання чинності договорами про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, укладеними за правилами, визна ченими цим Законом.

За приписами Закону України від 14.05.2015 р. № 417-УІІІ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»:

Управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно з типовим договором.

Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за рішенням зборів співвласників (загальних зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) і згодою управителя та зазначається у договорі з управителем.

Умови договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком повинні відповідати умовам типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Істотними умовами договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком є: 1) перелік послуг; 2) вимоги до якості послуг; 3) права і обов`язки сторін; 4) відповідальність сторін за порушення договору; 5) ціна послуг; 6) порядок оплати послуг,- 7) порядок і умови внесення змін до договору; 8) строк дії договору, порядок і умови продовження дії та розірвання договору.

Якщо зборами співвласників прийнято рішення про укладення договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, такий договір (зміни до нього) підписується співвласником (співвласниками), уповноваженим (уповноваженими) на це рішенням зборів співвласників. Такий договір підписується на умовах, затверджених зборами співвласників, та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками. Управитель протягом одного місяця з дня підписання з ним договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (змін до нього) зобов`язаний надати під власноручний підпис або надіслати рекомендованим листом кожному співвласнику примірник такого договору (змін до нього), завірений підписом управителя. За складеною у довільній формі письмовою заявою (у тому числі у формі електронного документа) співвласника примірник договору в електронній формі надсилається йому на адресу електронної пошти чи з використанням інших технічних засобів електронних комунікацій за контактними даними, зазначеними у заяві. У такому разі надання такому співвласнику або надсилання йому рекомендованим листом примірника договору не вимагається.

Витрати на управління багатоквартирним будинком включають: 1) витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку; 2) витрати, пов`язані з виконанням зобов`язань за кредитним договором, укладеним за програмами Фонду енергоефективності; 3) витрати на сплату винагороди управителю в разі його залучення; 4) інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом.

Витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат.

Невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком.

Зобов`язання із здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком у разі здачі в найм (оренду) квартир та/або нежитлових приміщень державної або комунальної власності несуть наймачі (орендарі) таких квартир та/або приміщень.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що тарифи на послуги з управління багатоквартирним будинком затверджуються органом місцевого самоврядування тільки для комунальних підприємств, які надають відповідні послуги та визначені за результатами проведеного відповідного конкурсу. При формі управління у виді ОСББ такі тарифи встановлюються загальними зборами співвласників багатоквартирного будинку. У випадку управління будинком комерційним підприємством, такі тарифи встановлюються за погодженням з власниками приміщень будинку у відповідності до визначеної процедури.

Згідно з усталеною практикою у правовідносинах між Споживачем та Підприємством, яке надає послуги з управління будинком, у разі необхідності підвищення тарифу з управління багатоквартирним будинком, незалежно від форми здійснення такого управління будинком, останнє шляхом розміщення об`яви у загальнодоступних місцях за два місяці повідомляє власників приміщень будинку про намір підвищення тарифу з відповідним обґрунтуванням та, при необхідності з пропозицією укладення відповідного Договору. Такі дії підприємства носять характер публічного договору приєднання, а тому до нього застосовуються правила оферти. За ці два місяці співвласники багатоквартирного будинку зобов`язані або відмовитись від послуг такого підприємства та укласти відповідні договори на управління їх будинком з іншим обраним підприємством чи створити власне ОСББ; або погодитись із запропонованими тарифами та за необхідності укласти з цим підприємством новий договір на управляння будинком.

У разі прийняття співвласниками багатоповерхового будинку рішення про форму (зміну форми) управління багатоквартирним будинком договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладені з виконавцем таких послуг або управителем, визначеним згідно із цим Законом до введення і дію норм цього Закону, що регулюють надання послуг з управління багатоквартирним будинком, втрачають чинність з дати, визначеної зборами співвласників (загальними зборами об`єднання співвласників) багатоквартирного будинку, або з дати початку виконання зобов`язань за договором про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, укладеним за правилами, визначеними цим Законом, але не раніше ніж через два місяці після направлення особою, уповноваженою на це зборами співвласників (загальними зборами об`єднання співвласників) багатоквартирного будинку, такому виконавцю, управителю письмового повідомлення про припинення договорів.

Законодавством не передбачено "автоматичне" припинення договорів про надання житлово-комунальних послуг у разі зміни надавача послуги з управління будинком чи форми управління багатоквартирним будинком шляхом створення ОСББ.

Безпідставна відмова від укладення такого договору з підприємством, яке надає послуги з управління будинком не допускається. При цьому, за правилами ділового обороту, відсутність будь-якої відповіді співвласників будинку щодо запропонованої оферти протягом двох місяців, являється мовчазною згодою із запропонованими умовами, у даному випадку з новими цінами на послугу з управління багатоквартирним будинком, що дає право такому підприємству запровадити нові тарифи без фізичного підписання відповідного договору у паперовій формі.

Як зазначає позивач у відзиві на апеляційну скаргу, на виконання вищевказаних норм закону, з червня 2022 року ТОВ «Екжитлоком» проінформовано власників приміщень буд. АДРЕСА_1 про намір підвищення з 01.09.2022 року ціни на послугу з управління будинком, шляхом розміщення відповідних оголошень на першому поверсі будинку, у ліфтах, у групі мессенжеру «Viber» та в надісланих квитанціях на оплату, з, інформацією про обґрунтування нового тарифу.

07.05.2005 між ТОВ «Екжитлоком» та ОСОБА_2 було укладено договір № 1/239 «Про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території» (а.с. 17-18).

Пунктом 1.3 ст. 1 Договору визначено розмір щомісячної плати за надані послуги на момент укладення цього догвору становить 0,58 грн. з розрахунку 1 кв. м. загальної площі квартири (приміщення), що належить споживачу.

Відповідно до п. 3.3.5 Договору виконавець має право вносити за погодженням із споживачем зміни у цей договір, що впливає на розмір плати за послуги.

Відповідно п. 3.4.4 викнавець зобов`язаний розглядати претензії та скарги споживача і в разі їх обгрунтованості проводити відповідний перерахунок розміру плати за послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження кількісних і якісних показників.

Статтей 4 договору передбачена відповідальність споживача згідно із чинним законодавством України за :

п. 4.1.2 несвоєчасне внесення платежів за послуги - шляхом сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платеж;

п. 4.1.3 порушення зобов`язань як споживача, встанволених цим договором і чинним законодавством України.

Статтею 7 договору визначено особливі умови.

Відповідно п. 7.1 договору сторони за цим договором домовились, що до моменту прийняття органами місцевого самоврядування рішення про затвердження тарифів на послуги, що надаютюся за Договором у відповідності з Постановою Кабінету Міністтрів від 12.07.2005 року № 560 Затвердження порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд, прибудинкових територій і типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», виконавець надає, а замовник сплачує надані за цим договром послуги по ціні вказаній в п. 1.3 цього договору та в порядку передбаченому в ст. 2 цього договору.

Пунктом 7.2 договору визначено, що сторони також погодили, що після прийняття органами місцевого самоврядування рішення про затвердження тарифів на послуги, що надаються за цим договором у відповідності з Постановою № 560 їх оплата проводиться відповідно до затверджених тарифів, які є невід`ємною частиною цього договору.

Колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що станом на день розгляду справи як судом першої інстанції, так і апеляційим судом, відповідачем не надано доказів того, що він письмово повідомив позивача про припинення договору про надання йому послуг з утримання будинку та прибудинкової території або висловив зауваження щодо нового договору у виді протоколу розбіжностей. При цьому, співвласниками вказаного будинку не змінено форму його управління.

За змістом ст. ст. 319, 322 ЦК України, власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Обгрунтовуючи свої вимоги позивач зазначав, що відповідач не вносить оплату за житлово-комунальні послуги, але фактично ними користуються.

Як встановлено судом першої інстанції, станом на 05 липня 2023 року заборгованість відповідача перед ТОВ «Екжитлоком» за житлово-комунальні послуги, надані за період з 01 січня 2021 року по 05 липня 2023 року, становить 31 927,88 грн., інфляційні нарахування складають 12 00,74 грн., 3 % річних - 1422,58 грн.

Відповідач вказаного розрахунку не спростував, власний розрахунок заборгованості не надав. Докази оплати вказаної заборгованості відповідачем у матеріалах справи відстуні.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 17 Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року, власники квартир багатоквартирних будинків зобов`язані вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування і ремонт будинку. Наймачі квартир (кімнат) вносять плату за найм житла, розмір якої встановлюється Кабінетом Міністрів України. Ці платежі і платежі за комунальні та інші послуги власниками квартир, наймачами і орендарями вносяться щомісяця не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інші строки. При простроченні внесення вказаної плати стягується пеня з розрахунку 1 процент від несплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше 100 процентів загальної суми боргу.

В силу положень п.10 ч.1 ст.7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники будинку зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги.

Відповідно до ст.12 Закону, невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком.

Відсутність договору між сторонами щодо витрат на утримання будинку та прибудинкової території не звільняє власника квартири від обов`язку по сплаті за надані житлово-комунальні послуги з утримання майна в багатоквартирному будинку.

Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, за відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність, передбачена ч. 2ст. 625 ЦК України.

За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, зважаючи на те, що з боку відповідача не надано суду доказів на підтвердження виконання ним своїх зобов`язань, передбачених законом, по оплаті за надані позивачем житлово-комунальні послуги, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість та доведеність заявлених позивачем вимог в сумі 31 927,88 грн., інфляційні нарахування в сумі 1200,74 грн., 3 % річних в розмірі 1422,58 грн.

При цьому, відповідач від наданих позивачем послуг у встановленому законом порядку не відмовлявся. Також відповідачем не надано доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, що б давало підстави для звільнення від їх оплати.

Щодо недоведеності тарифів на послуги з обслуговування житлового будинку та прилеглої прибудинкової території, слід відзначити, що доказів незаконності такого тарифу або неправильності розрахунків заборгованості, відповідач суду не надав.

Крім того, відповідачем не надано доказів на підтвердження оскарження у встановленому законом порядку та визнання незаконними тарифів, встановлених ТОВ «Екжитлоком».

В цілому доводи апеляційної скарги ґрунтуються на незгоді відповідача з необхідністю сплачувати вартість наданих житлово-комунальних послуг у належному йому житловому приміщенні за встановленими тарифами, а тому не можуть бути підставою для відмови в стягненні заборгованості за несплачені житлово-комунальні послуги.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача заборгованості за надані житлово-комунальні послуги за період з 01 січня 2021 року по 05 липня 2023 року у сумі 31 927,88 грн., інфляційні нарахування в сумі 1200,74 грн., 3 % річних в розмірі 1422,58 грн.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому це рішення суду відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Екжитлоком» просить стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ТОВ «Екжитлоком» витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 грн.

Згідно зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 3 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що 14 лютого 2024 року між ТОВ «Екжитлоком» та адвокатом Мороз М.З. було укладено договір про надання правової допомоги, за яким адвокат Мороз М.З. на умовах платності зобов`язалася надавати позивачу професійну правничу допомогу у даній справі.

Згідно з наданим позивачем детальним описом наданих послуг правничої (адвокатської) допомоги, за умовами договору і інтересах замовника виконавцем надані послуги: підготовлено відзив на апеляційну скаргу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 лютого 2024 року - 5 000,00 грн.

Згідно акту прийому-передачі наданих послуг № 10 до договору № 01 про надання правничої (адвокатської) допомоги від 14 лютого 2024 року та 11.02.2025 року та загальна сума витрат склала 5 000 грн.

Платіжною інструкцією від 11.02.2025 підтверджено перерахування ТОВ «Екжитлоком» адвокату Мороз М.З. 5 000,00 грн.

Таким чином, ТОВ «Екжитоком» надало належні та допустимі докази понесення витрат по оплаті професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції в загальному розмірі 5 000 грн.

Частинами 2-4 ст.137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Таким чином, суд може зменшити розмір судових витрат, якщо: заявлені судові витрати завищені, враховуючи обставини справи (ціна позову, тривалість справи, виклик свідків, призначення експертизи тощо); суду не було надано достатніх доказів фактичного здійснення витрат (відсутні акт прийому-передачі юридичних послуг, платіжне доручення та квитанції про сплату за надані послуги тощо); заявлені судові витрати були недоцільні або не обов`язкові (не підтверджена нагальна потреба у вивченні додаткових джерел права, завищений обсяг часу на технічну підготовку документів тощо).

У п.135 постанови від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що «не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність».

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до висновків Верховного Суду у постановах: від 19 січня 2023 року у справі № 345/136/18, від 22 березня 2023 року у справі № 758/6113/19, зазначено, що суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Відмова стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав непов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання відповідачів про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Оцінюючи обсяг робіт, що зазначений в акті від 14 лютого 2024 року, колегія суддів вважає, що в даному випадку витрати на правову допомогу в сумі 5 000 грн 00 коп. не відповідають критерію розумної необхідності таких витрат, адже фактично дана справа категорії про стягнення комунальних послуг є незначної складності.

Таким чином, колегія суддів, з урахуванням критеріїв обґрунтованості та пропорційності (співмірності), приходить до висновку про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Екжитлоком» витрат на правничу допомогу, понесених під час апеляційного розгляду справи, у розмірі 2 000,00 грн.

Керуючись ст. 367, 368, 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381-384, 386, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 лютого 2024 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «Екжитлоком» витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 2 000 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

Л. Д. Поливач

А. М. Стрижеус

О. І. Шкоріна