справа № 619/1301/25
провадження № 2/619/873/25
Рішення
іменем України

19 травня 2025 року,
Дергачівський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді Нечипоренко І.М., за участю секретаря судового засідання Міщенко О.О., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу № 619/1301/25,
ім`я (найменування) сторін:
відповідач: Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «ВІЛЬНЕ»,
вимоги позивача: про розірвання договору оренди та стягнення орендної плати,
представник позивача: ОСОБА_2 ,
представник відповідача: Тітов І.Б.
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Представником відповідача подано заперечення, за змістом яких направлені на адресу позивача листи стосувалися обставин справи №619/5017/21, однак, на підтвердження тверджень позивача про невідомий вміст поштової кореспонденції, не надано жодних доказів, що в рамках справи № 619/5017/21 в цей проміжок направлялись якісь поштові відправлення, адже подібні відправлення мали бути в матеріалах судової справи №619/5017/21, як докази повідомлення сторони у справі. Не надаючи такі докази, подібні припущення є лише спробою викривити зміст вказаних листів. Листом № 58 від 21.12.2023, який направлявся з описом вкладення, відповідач повідомляв позивача про необхідність з`явитися орендодавцю до каси СТОВ «Вільне» для отримання грошових коштів. Даний лист не було вручено та повернуто відправнику СТОВ «Вільне».
Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 11.03.2025 справу прийнято до розгляду, відкрито провадження у правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 16.04.2025, яке відкладено на 19.05.2025 за клопотанням представника відповідача.
Представник позивача та позивач у судове засідання не з`явилися, надавши заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують.
Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував у повному обсязі, про обставини пояснив, як зазначено у відзиві та запереченні.
Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.
03 серпня 2021 року між ОСОБА_1 та СТОВ «Вільне» укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки (а.с. 7-9).
Згідно зі статтею 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 03.08.2021 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо зазначеного договору оренди землі, індексний номер 59727382 (а.с. 17-18).
Пунктами 27, 30 Договору передбачено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Орендар земельної ділянки зобов`язаний своєчасно вносити орендну плату.
За змістом п. 35 Договору, дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, а також з інших підстав, визначених законом.
Водночас представником відповідача зазначено, що оскільки орендодавцем не було надано письмову заяву з зазначенням банківських реквізитів для перерахування коштів орендарем на картковий рахунок, то позивач зобов`язаний був з`явитися для отримання орендної плати в касу СТОВ «Вільне», відповідно до умов договору, однак, не з`явився.
Відповідачем СТОВ «Вільне» на адресу позивача направлялися повідомлення, у яких зазначалося про необхідність з`явитися до каси СТОВ «Вільне» для отримання орендної плати за 2022-2024 роки, які поверталися до відправника з зазначенням, що «адресат відмовився» від отримання кореспонденції, копії яких надані до суду (а.с. 43-46, 77-79).
Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Неодмінним елементом правовідносин є їхній зміст, тобто суб`єктивне право особи та її юридичний обов`язок. Відтак, судовому захисту підлягає суб`єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах.
Охоронюваний законом інтерес полягає у прагненні особи набути певні матеріальні або нематеріальні блага з метою задоволення певних потреб, якщо такі прагнення є абстрактними, тобто випливають із певного суб`єктивного права у конкретних правовідносинах. Тому порушення охоронюваного законом інтересу, яке дає підстави для звернення особи за судовим захистом, є створенням об`єктивних перешкод на шляху до здобуття відповідного матеріального та (або) нематеріального блага.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані у цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Правовідносини сторін за договором оренди землі регулюються спеціальним Законом України «Про оренду землі», ЗК України та загальними нормами ЦК України щодо підстав дострокового розірвання такого договору.
Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Статтею 24 Закону України «Про оренду землі» передбачено право орендодавця вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Згідно з частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.
У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.
Згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним із визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.
Отже, наведеними положеннями закону, які регулюють спірні відносини, передбачена систематична (два і більше випадки) несплата орендної плати, передбаченої договором, як підстава для розірвання договору оренди.
Ураховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України.
Згідно з частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди.
Застосування такого правового наслідку як розірвання договору судом саме з підстави істотності допущеного порушення договору, що значною мірою позбавляє того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.
Відповідно до положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Винна поведінка, яка є підставою для припинення правовідносин, кореспондується з обов`язком та небажанням його виконувати на умовах, визначених договором.
Відсутність у договорі обов`язку перераховувати кошти на депозит нотаріуса і нездійснення орендарем таких дій, не може бути безумовною підставою для розірвання договору, а лише тягне за собою виплату цих сум.
Істотним слід визнавати таке порушення, що тягне за собою для іншої сторони неможливість досягнення мети договору, тобто, вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, а також установити, чи є справді істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати. Отже, стороною, якою заявлено вимоги про розірвання договору, повинно бути доведено наявність істотного порушення договору та наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, тобто існування цих двох умов у їх сукупності.
Ураховуючи викладене, суд на підставі оцінених доказів, поданих сторонами, дійшов висновку про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, а саме істотного порушення умов договору та систематичної несплати орендної плати, натомість несплата орендної плати мала місце у зв`язку з невиконанням Позивачем обов`язку, передбаченого п. 8 Договору.
Водночас судом установлено, що відповідачем докладено усіх можливих зусиль щодо виплати орендної плати ОСОБА_1 за період з 2022-2024 роки у порядку, який сторони погодили у письмовій формі, про що у матеріалах містяться відповідні докази, проте позивач відмовився їх отримувати.
Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 24 квітня 2023 року по справі № 144/692/21.
Позивачем не надано доказів, що він вимагав від орендаря своєчасного внесення орендної плати, як того передбачає п. 27 Договору від 03.08.2021 та ст. 24 Закону України «Про оренду землі».
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги в частині стягнення орендної плати підлягають задоволенню, а при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн, то з відповідача підлягає стягненню зазначений судовий збір.
Керуючись ст. 7, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд
ухвалив:
Позовні вимоги задовольнити частково.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ВІЛЬНЕ» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок).
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач: Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «ВІЛЬНЕ», , місцезнаходження: 62360, Харківський район, Харківська область, с-ще Вільшани, вул. Миру, буд. 16.

Повний текст рішення суду складено 20.05.2025.

Суддя І. М. Нечипоренко