Справа № 646/3412/23
№ провадження 2/646/2730/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.05.25 м.Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Благої І.С.,

за участі секретаря судових засідань Волікової Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Основ`янського району Харківської міської ради про стягнення моральної шкоди,

встановив:

Зміст та обгрунтування позовних вимог

Представник позивача Острицький А.О. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути на його користь з відповідача моральну шкоду у розмірі 474937,66 грн.

Позов обґрунтовано тим, що позивач має статус учасника бойових дій та отримує разову грошову допомогу, передбачену Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань». Відповідач порушив права позивача, оскільки ця допомога була виплачена позивачу у 2020, 2021 та 2022 роках у розмірі 1390 грн., 1491 грн. та 1471 грн. відповідно, який було встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 19.02.2020 року № 112 "Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", постановою Кабінету Міністрів України від 08.04.2021 № 325 Деякі питання виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" та постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2022 №540 "Деякі питання виплати у 2022 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань". Проте такий розмір грошової допомоги суперечить ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гаранти їх соціального захисту», згідно з якою грошова допомога повинна виплачуватись у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, а саме: у 2020 році - 8190 грн. (5х1638 грн (розмір мінімальної пенсії за віком); у 2021 році - 8845 грн. (5х1769 грн. (розмір мінімальної пенсії за віком); у 2022 році -9670 грн. (5х1934 грн. (розмір мінімальної пенсії за віком). Отже, позивачу була протиправно не виплачена частина разової грошової допомоги до 05 травня, а саме: 6800 грн. (8190 грн. - 1390 грн. = 6800 грн.) у 2020 році, 7354 грн. (8845 грн. - 1491 грн. = 7354 грн.) у 2021 році та 8179 грн. (9670 грн. - 1491 грн. 8179 грн.) у 2022 році. Така грошова допомога є доходом та власністю позивача, яка підлягає правовому захисту відповідно до статті 1 Протоколу першого до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Таким чином, відповідач спричинив позивачу моральну шкоду, яка полягає у порушенні права власності позивача, оскільки йому тривалий час не виплачена частина одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2020, 2021, 2022 роки та, як наслідок, позивач був противоправно позбавлений частини його власності в розмірі 22333 гривень. Крім того, моральна шкода, завдана позивачу відповідачем, полягає у порушенні інших цивільних прав та настанні інших негативних наслідків, оскільки не реалізовані очікування позивача щодо виплати одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2020, 2021, 2022 роки в повному розмірі. Також позивач не зміг реалізувати очікування, які пов`язані з можливістю придбати блага для себе та своєї родини на суму 22 333 грн. Якість життя позивача була значно знижена. Як наслідок, позивач поніс втрати немайнового характеру через моральні страждання та інші негативні явищі, заподіяних відповідачем. Це спричиняє позивачу великі душевні страждання, спонукає його звертатись до суду, витрачати час на пошук адвоката, отримання професійної правничої допомоги, судові тяганині тощо. Позивач постійно телефонував та через свого адвоката надсилав запити про надання довідок, ходив до відповідача на особисті прийоми. Судова тяганина викликає у позивача душевні переживання, порушує його звичний ритм життя, позивач змушений докладати значних зусиль для захисту своїх прав, витрачати кошти на правову допомогу тощо, що спричиняє позивачу нервові переживання. Позивач оцінює розмір завданої йому моральної шкоди у 474 937,66 гривень. Ця сума розрахована за методикою проф. ОСОБА_2 , яка ґрунтується на: презумпції моральної шкоди страждань, які повинна відчути «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина; визначення базисного рівня розміру компенсації за страждання, спричинені заподіянням тяжкої шкоди здоров`ю, що приймається в розмірі 720 мінімальних розмірів зарплати; розробленій шкалі співвідношень розмірів компенсації моральної шкоди на основі співвідношень максимальних санкцій Кримінального кодексу, що передбачають відповідальність за посягання на аналогічні права людини; розробленій формулі, за допомогою якої можна визначити розмір компенсації та яка враховує критерії, що повинен прийняти до уваги суд при вирішенні відповідного питання.

Рух справи

Ухвалою судді від 17.07.2023 провадження у справі було відкрите в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 26.09.2023 було закрите провадження у справі в частині позовної вимоги про стягнення на користь ОСОБА_1 з Держави Україна в особі Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Основ`янського району Харківської міської ради недоплаченої частини разової грошової допомоги до 5 травня за 2020, 2021, 2022р.р., оскільки під час підготовчого провадження суд дійшов висновку, що цей спір в частині, яка стосується права позивача на отримання одноразової грошової допомоги, не є цивільно-правовим, а відноситься до категорії публічно-правових спорів, які розглядаються судами адміністративної юрисдикції за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Вказану ухвалу суду від 26.09.2023 було залишено без змін за результатами апеляційного та касаційного оскарження стороною позивача відповідними постановою Харківського апеляційного суду від 30.11.2023 та постановою Верховного Суду від 21.02.2024.

Після повернення матеріалів справи до суду першої інстанції ухвалою судді від 28.06.2024 справа була прийняття до провадження та у справі було призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 02.12.2024 було закрите підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

Участь сторін у справі

Сторони, належним чином повідомлені про час та місце проведення судового засідання, не прибули в судове засідання. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача (а.с.51, 141). Представниця відповідача також подала заяву про розгляд справи за її відсутності, вказавши, що відповідач не має інформації про звернення позивача з позовом до адміністративного суду у частині позовних вимог, провадження в якій було закрите. Цією заявою представниця відповідача просила відмовити у задоволенні позову.

Позиції сторін

Представниця відповідача подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що позовні вимоги є необгрунтованими, оскільки позивачем не доведено причинно-наслідкового зв`язку та реального завдання моральної шкоди відповідачу.

Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він посилається на систему генерального делікту, яка застосовується у національному цивільному праві, а також на презумпцію морального шкоди у практиці Європейського суду з прав людини, яка полягає у тому, що у разі порушення цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду).

У запереченнях на відповідь на відзив представниця відповідача посилається на відсутність доказів заподіяння відповідачем позивачу душевних страждань, зокрема, доказів погіршення здоров`я або настання інших втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, чи інших негативних явищ, що настали внаслідок дій відповідача.

Обставини, які встановив суд

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти.

Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 , яке видане 03.04.2015 Головним управлінням Національної гвардії України.

Листом від 19.06.2023 №1567/0/836-23 відповідач направив представнику позивача відповідь на його адвокатський запит від 08.06.2023 про надання довідки про нараховану та виплачену разову грошову допомогу до 05 травня та інформації щодо можливості нарахувати та виплатити позивачу разову грошову допомогу до 05 травня за 2020, 2021 та 2022 роки.

У цьому листі відповідачем зазначено про розмір разової грошової допомоги, яка виплачується щорічно до 5 травня учасникам бойових дій на підставі Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у 2020 році 1390,00 грн., у 2021 році 1491,00 грн. та у 2022 році 1491,00 грн. (згідно з постановою КМУ від 19.02.2020 №112 та постановою КМУ від 08.04.2021 №325). Відповідно до ст.17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції, що діяла до 20.03.2023, щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання. Особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги. Відповідач здійснив виплати цих сум позивачу до 5 травня як учаснику бойових дій згідно зі списком одержувачів щорічної разової грошової допомоги, наданим Національною академією Національної гвардії України. Позивач не звертався до відповідача до 30.09.2020, 30.09.2021 та 30.09.2021 відповідно стосовно не отримання ним грошової допомоги та здійснення її виплати.

До вказаного листа додано довідки, які були видані позивачу та копії яких містяться в матеріалах справи, про перерахування відповідачем на спеціальний рахунок Національної академії Національної гвардії України (НА НГУ):

- платіжним дорученням від 10.04.2020 для виплати разової грошової допомоги, у тому числі, позивачу у розмірі 1390 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19.02.2020 №112 «Про деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань»» згідно зі списком одержувачів щорічної разової допомоги до 5 травня, наданим НА НГУ 25.03.2020;

- платіжним дорученням від 22.04.2021 для виплати разової грошової допомоги, у тому числі, позивачу у розмірі 1491 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.04.2021 №325 «Деякі питання виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань»» згідно зі списком одержувачів щорічної разової допомоги до 5 травня, наданим НА НГУ 16.04.2021;

- платіжним дорученням від 14.06.2022 для виплати разової грошової допомоги, у тому числі, позивачу у розмірі 1491 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.05.2022 №540 «Деякі питання виплати у 2022 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань»» згідно зі списком одержувачів щорічної разової допомоги до 5 травня, наданим НА НГУ 01.06.2022.

Мотиви, з яких виходить суд, застосовані норми права та висновки суду

Згідно з ч.1 та ч.2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Положеннями ст.1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01.09.2020 у справі №216/3521/16-ц зробила висновок, згідно з яким виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Однією з підстав відшкодування моральної шкоди є порушення прав власника (ч.3 ст.386 ЦК України).

У рішенні у справі «Паррілло проти Італії» (PARRILLO v. ITALY) Європейський суд з прав людини повторив, що поняття «майна» у значенні статті 1 Протоколу № 1 має автономне значення, яке не обмежується правом власності на матеріальні блага та є незалежним від формальної класифікації у національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть розглядатися як «майнові права», а отже, як «майно» для цілей цього положення. У кожному випадку питання, яке необхідно розглянути, полягає в тому, чи надавали обставини справи, розглядані в цілому, заявнику право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу № 1 (див . Iatridis проти Греції [ВП], № 31107/96 , § 54, ЄСПЛ 1999 ? II; Beyeler проти Італії [ВП], № 33202/96 , § 100, ЄСПЛ 2000 ? I; та Broniowski проти Польщі [ВП], № 31443/96 , § 129, ЄСПЛ 2004 ? V). Стаття 1 Протоколу № 1 застосовується лише до існуючого майна особи. За певних обставин «законне очікування» отримання активу також може користуватися захистом статті 1 Протоколу № 1. Таким чином, якщо майновий інтерес має характер вимоги, особа, якій він належить, може вважатися такою, що має законне очікування, якщо для цього інтересу є достатні підстави в національному законодавстві, наприклад, якщо існує усталена судова практика національних судів, яка підтверджує його існування (див . Kopecky проти Словаччини [ВП], № 44912/98 , § 52, ECHR 2004 ? IX).

Отже, сума грошової допомоги, на отримання якої згідно з національним законом має право позивач, є майном у розумінні статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Разом з тим, суду не надано доказів на підтвердження того, що дії відповідача у зв`язку з виплатою позивачу щорічної разової допомоги до 5 травня у 2020, 2021 та 2022 роках у розмірі, передбаченому вищевказаними постановами КМУ від 19.02.2020 №112, від 08.04.2021 №325 та від 07.05.2022 №540, були неправомірними.

У разі, якщо позивач не погоджується з такими діями відповідача, він може їх оскаржити до відповідного адміністративного суду.

І лише у випадку, якщо під час вирішення такого адміністративного спору суд адміністративної юрисдикції визнає дії відповідача неправомірними та, відповідно, підтвердить право позивача на отримання щорічної разової грошової допомоги у іншому, тобто заявленому позивачем, розмірі, це може бути підставою для вирішення питання про відшкодування моральної шкоди з урахуванням правила розподілу тягаря доведення у цій категорії справ.

Так, у постанова від 05.12.2022 у справі № 214/7462/20 Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду зробила висновок, що у разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, тягар доказування розподіляється наступним чином: позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок, а відповідач доводить відсутність протиправності та вини.

Проте, у справі, що розглядається, суду не надано доказів на підтвердження протиправності дій відповідача у зв`язку з невиплатою позивачу щорічної грошової допомоги у більшому, ніж ним було отримано, розмірі.

Отже, позивачем не доведено наявності моральної шкоди, яка полягає у порушенні його права власності на такі грошові кошти.

За правилами ч.3 та ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Положеннями ч.1 ст.81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки ж позивачем не доведено обставин, на які він посилався в обгрунтування своєї позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, позов не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.259-261 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Основ`янського району Харківської міської ради про стягнення моральної шкоди.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, а у разі його ухвалення за відсутності учасників справи- в той же строк з дня складення повного судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, а якщо апеляційну скаргу подано- після закінчення апеляційного провадження.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Держава Україна в особі Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Основ`янського району Харківської міської ради, ідентифікаційний код 03196630, місцезнаходження: 61001, м.Харків, пр. Аерокосмічний (колишня назва пр.Гагаріна), 7.

Суддя І.С. Блага