справа № 362/8488/24
провадження № 2/362/1001/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2025 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі судді Поповича О.В. розглянув у місті Василькові в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат і 3% річних.

Суд установив:

Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі позивач) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач), у якому просить стягнути з відповідача на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суму інфляційних втрат у розмірі 11 608 грн. 38 коп., три відсотки річних в розмірі 2638 грн. 00 коп. і судовий збір в розмірі 3 028 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з дня набрання чинності рішенням про стягнення з відповідача грошового зобов`язання у відповідача виникли зобов`язання перед позивачем щодо сплати боргу, який не сплачений, у зв`язку з чим, мають бути нараховані інфляційні втрати та три відсотки річних за період починаючи з 20 липня 2019 року по 14 грудня 2024 року.

Суд ухвалою від 30 грудня 2024 року відкрив провадження у справі, постановив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

На адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого відповідач зазначає, що з 2019 року по даний час він знаходиться на лікуванні, що підтверджується виписками Васильківської багатопрофільної лікарні. Лише у січні 2025 року йому стало відомо про розгляд даної справи. Окрім того, зазначає, що оскільки предметом даного спору є стягнення з нього інфляційних витрат з 20 липня 2019 року по 14 грудня 2024 року, до спірних правовідносин належить застосувати позовну давність, встановлену процесуальним законодавством. Вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення з відповідними вимогами.

У наданих додаткових поясненнях позивач зазначає, що відповідач не міг не знати, що своїми протиправними діями заподіяв шкоду під час ДТП потерпілій особі, що не мав чинного договору обов`язкового страхування, що стало підставою для виплати відшкодування позивачем за відповідача третій особі. Відповідач не цікавився вказаною подію та не хотів цікавитися, не відвідував судові засідання, не з`являвся на запрошення державного виконавця. Тобто не вчиняв активних дій щодо врегулювання події, винуватцям якої він став, що свідчить про порушення відповідачем принципу добросовісності та вказане не звільняє його від обов`язку виконати судове рішення.

Щодо застосування строків позовної давності до своїх вимог позивач зазначає, що даний строк міг би бути обмежений трьома роками, що передували строку подання заяви про застосування позовної давності, яка підписана 31 січня 2025 року, отже трирічний строк слід було б рахувати з 01 лютого 2022 року по 31 січня 2025 року. Однак слід зазначити, що 02 квітня 2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким передбачається вдосконалення правових відносин у багатьох сферах життєдіяльності, які зазнали змін у зв`язку із поширенням коронавірусу COVID-19». Було внесено зміни у велику кількість нормативних актів з метою «актуалізації, вдосконалення правових відносин у багатьох сферах життєдіяльності, які зазнали змін у зв`язку із поширенням коронавірусу COVID-19».

Так, в Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України були внесені доповнення пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину, який було відмінено постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 на всій території України з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року». Тобто, передбачений статтею 257 ЦК України загальний строк позовної давності у три роки був продовжений на весь час дії каратину, до 30.06.2023 року.

Крім того, в розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України були внесені доповнення пунктом 19 такого змісту: «У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану, який триває по сьогоднішній день. Отже, строк позовної давності може бути обмежений трьома роками за відсутності підстав для продовження такого строку. Виходячи з вищевикладеного, підставами для продовження строку позовної давності є прийняті законодавчі акти, що дають підставу позивачу для звернення в суд з вимогами про стягнення інфляційних втрат та три відсотки річних за період, що перевищує загальний трирічний строк позовної давності.

Таким чином, у даній справі між сторонами виник спір щодо стягнення на підставі статті 625 ЦК України інфляційних втрат та трьох відсотків річних, у зв`язку з неналежним виконання грошового зобов`язання за рішенням суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку таких висновків.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 червня 2019 року по цивільній справі № 362/7212/18 задоволено позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 та стягнуто грошові кошти в загальній сумі 16 258 грн. 05 коп.

Рішення суду набрало чинності 19 липня 2019 року.

На виконання вищезазначеного рішення судом видано два виконавчих листи, які було направлено до Васильківського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Станом на даний час рішення по справі № 362/7212/18 відповідачем не виконано, що підтверджується постановами про повернення виконавчих листів.

Враховуючи зазначене, позивач звернувся з цим позовом до суду на підставі статті 625 ЦК України та просить стягнути з відповідача інфляційні втрати та три відсотки річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за невиконання рішення суду, за весь період, починаючи з дня набрання чинності рішення суду по день звернення з цим позовом, тобто з 20 липня 2019 року по 14 грудня 2024 року.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розглядаючи заяву відповідача щодо пропущення позивачем строку позовної давності, суд дійшов висновку.

Позовна давність є строком, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Вона обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 ЦК України та застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (стаття 256, частина перша статті 260, частина третя статті 267 ЦК України).

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

До правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю в три роки.

Порядок відліку позовної давності наведено в статті 261 ЦК України. Зокрема, відповідно до частини першої цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Щодо продовження строків давності на строк дії карантину та дії воєнного стану в Україні, необхідно зазначити таке.

Із 12 березня 2020 року на усій території України установлений карантин із подальшим продовженням відповідними постановами його строку до 30 червня 2023 року (пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»).

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину (пункт 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції Закону № 540-ІХ, який набрав чинності 02 квітня 2020 року).

Однак суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позову. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушено право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду.

Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (частина четверта статті 14 ЦК України).

Пунктом 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції Закону № 540-ІХ передбачено, що у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення (Закон України від 16 червня 2020 року № 691-ІХ «Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19»).

Отже, на період дії карантину законодавець звільнив позичальника від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за прострочення платежів за кредитами (позиками), однак не звільнив від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, тому до спірних правовідносин застосовні положення про позовну давність та щодо її продовження на строк дії карантину.

Тобто, строки давності щодо вимог про стягнення сум за статтею 625 ЦК України, які не спливли на момент набрання чинності Законом № 540-ІХ (02 квітня 2020 року), продовжуються на строк дії такого карантину.

Такі висновки щодо застосування Закону № 540-ІХ викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 вересня 2023 року в справі № 910/18489/20 (провадження № 12-46гс22), а також у постановах Верховного Суду від 07 вересня 2022 року в справі № 679/1136/21 (провадження № 61-5238св22), від 16 листопада 2023 року в справі № 487/1342/21 (провадження № 61-4298св23), від 20 квітня 2023 року в справі № 728/1765/21 (провадження № 61-6640св22).

Таким чином, суд доходить висновку, що на момент набрання чинності Законом № 540-ІХ (02 квітня 2020 року) зобов`язання позивача перебувають у межах продовженої позовної давності.

Згідно із Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон № 2120-ІХ), що набрав чинності 17 березня 2022 року, Прикінцеві та перехідні положення ЦК України доповнено пунктом 18, за змістом якого в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та в тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Закон № 2120-ІХ виключив можливість нарахування сум за статтею 625 ЦК України з 24 лютого 2022 року, однак не змінив положення пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції Закону № 540-ІХ щодо продовження строку давності, зокрема за вимогами про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних, нарахованих до 24 лютого 2022 року, на період дії карантину.

Карантин на території України скасований з 30 червня 2023 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651.

Запровадження на всій території карантину є безумовною правовою підставою для продовження строків, визначених статтею 257 ЦК України. Вирішувати питання поважності пропуску такого строку не потрібно.

Аналогічним є питання щодо продовження строків давності на строк дії воєнного стану в Україні.

Так, у розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України внесені доповнення пунктом 19 такого змісту: «У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану, який триває по сьогоднішній день.

Підсумовуючи викладене, суд доходить висновку про наявність у позивача підстав для звернення до суду із даними вимогами за період, що перевищує загальний трирічний строк позовної давності.

При цьому суд установив, що заборгованість, стягнута з відповідача судовим рішенням, ним не погашена, протилежного останнім не доведено, відтак його боргове зобов`язання перед позивачем продовжує існувати.

За таких обставин позивач має право на звернення до суду з вимогою про стягнення з відповідача на його користь інфляційних втрат та 3% річних за прострочення виконання останнім грошового зобов`язання.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач заперечень та доказів на підтвердження своїх заперечень не надав.

Таким чином, суд проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що з відповідача підлягає стягненню сума інфляційних втрат у розмірі 11 608,38 грн. та три відсотки річних у розмірі 2638,00 грн.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову в розмірі 3028,00 грн.

Керуючись статтями 526, 530, 610, 611, 629, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, статтями 12, 81, 263-265, 279, 280, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

1. Задовольнити повністю позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат і три відсотки річних.

2. Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України () суму інфляційних втрат у розмірі 11 608 грн. 38 коп. та три відсотки річних у розмірі 2638 грн. 00 коп.

3. Сягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України () 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Повне судове рішення складено 19 травня 2025 року.

Суддя О.В.Попович