ЄУН №337/5021/24
Провадження № 2/337/106/2025
08 травня 2025 року м. Запоріжжя
Хортицький районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Бредуна Д.С., при секретарі Сакоян О.В., за участю позивачки ОСОБА_1 , представника позивачки адвоката Гречихи С.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району, як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав,
17 вересня 2024 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Хортицького районного суду м.Запоріжжя з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В обґрунтування позову вказано, що відповідач з вересня 2014 року самоусунувся від виконання батьківських обов`язків і свідомо ухиляється від виховання дитини, нехтує обов`язком по утриманню дитини. Не цікавиться сином, його здоров`ям та розвитком, не приїздить до нього, не вітає зі святами та днями народження, не телефонує, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, не дбає про його здоров`я, добровільно не надає матеріальну допомогу.
18 вересня 2024 року позивачка ОСОБА_1 подала заяву про виклик і допит свідків: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .
Ухвалою судді від 23 вересня 2024 року у справі відкрито загальне позовне провадження і призначено підготовче засідання.
04 листопада 2024 року представник третьої особи Районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району, як орган опіки та піклування Наталія Попсуєва подала заяву про розгляд справи за її відсутності.
16 грудня 2024 року представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Гречиха С.Ю. подав заяву про виклик і допит свідків: ОСОБА_8 , ОСОБА_9
17 грудня 2024 року від органу опіки надійшов висновок про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 .
Ухвалою суду від 17 грудня 2024 року закрите підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Викликано в судове засідання свідків зі сторони позивача ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9
16 січня 2025 року представник третьої особи Районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району, як орган опіки та піклування Шустер О.В. подала заяву про розгляд справи за її відсутності.
Ухвалою суду від 08 травня 2025 року прийнято відмову позивача від допиту свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_8 .
Відповідач ОСОБА_2 про розгляд справ повідомлявся за місцем реєстрації і шляхом публікації оголошень на сайті суду, однак відзив на позов, заяв по суті справи чи заяв з процесуальних питань не надав, до суду повторно не з`явився, у зв`язку з чим суд ухвалив провести розгляд справи за його відсутності, в порядку заочного провадження.
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 пояснила, що просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав, оскільки він не виконує моральних, фізичних, фінансових обов`язків, не спілкується з дитиною, нехтує правами. Так, сторони жили разом 3,5-4 роки, десь з 2010 року до осені 2013 року, коли після «Майдану» ОСОБА_2 перестав з`являтись вдома, у нього з`явились інші інтереси політика, друзі, політичні угрупування. З початком АТО ОСОБА_2 зник із Запоріжжя, зі слів матері поїхав в Крим, а потім в АТО. Зараз служить в російській армії. В 2017 році позивачка подала позови про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, оскільки ОСОБА_2 не допомагав утримувати дитину. ОСОБА_2 з 2013 року життям дитини не цікавиться, може писати раз на пів року в «Телеграм».
Представник позивачки адвокат Гречиха С.Ю. наполягав на задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на самоусуненні батька від виховання, утримання і забезпечення дитини. Наполягав, що батько умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що вона є двоюрідною сестрою позивачки ОСОБА_1 . Знає ОСОБА_2 з травня 2010 року. Вона часто приходила в гості до родини ОСОБА_10 , десь раз на місяць. При цьому ОСОБА_2 вдома бачила не багато, той був або на роботі, або з друзями. Коли був дома, у 80 відсотків випадків був в стані алкогольного сп`яніння. Останній раз бачила його восени 2013 року. Де він зараз конкретно не знає. ОСОБА_1 з того часу сама піклується про сина, а відповідач їй жодним чином не допомагає.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 вона навчалась у одному класі, і товаришували з того часу. З позивачкою 1го по 11й клас, з відповідачем з 1го по 9й. В 2010 році Патамани одружились і у них народився син ОСОБА_11 . Вона живе поруч, і часто буває у них в гостях. Після народження дитини, ОСОБА_2 до нього не проявляв інтересу, майже весь час він був на роботі, а після розважався з друзями. Вдома його майже не бачила, а коли був, то в стані алкогольного сп`яніння. Із сином ОСОБА_2 не гуляв, час не проводив. Десь у 2013-2014 році ОСОБА_2 зник (кулись переїхав). Свідок продовжила спілкуватись з ОСОБА_1 , дитиною, а також батьками сторін. Щоб останні років десять, після 2014 року, ОСОБА_2 з`являвся у житті дитини і приймав в ній участь, їй не відомо. Аби з`явився, вона би знала, але він десь на непідконтрольній території України, і краще, що подалі від дитини. Поїхати було усвідомлене рішення ОСОБА_2 . З того часу, наскільки їй відомо, ОСОБА_2 нічим не допомагає і батьківських обов`язків не виконує.
Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що з 2003 року проживає по сусідству з ОСОБА_1 , по АДРЕСА_1 . Вона бачила ОСОБА_2 з моменту одруження, який прожив з позивачкою роки три, а потім, десь з кінця 2013 року 2014 рік, зник, і вона жодного разу його не бачила. Коли ОСОБА_2 поїхав, то сказали, що він десь в росії. Вихованням дитини з того часу (з 2014 року) займалась лише ОСОБА_12 ( ОСОБА_1 ), якій допомагали батьки. Школа, дитячий садок, секції, всім займалась лише позивачка. З дитиною вона досить часто зустрічається, розмовляє, але про батька бесіду не заводе.
Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що позивачку і відповідача знає більше тридцяти років, вони товаришували з першого класу школи. Кожного тижня розмовляли по телефону і часто бували вдома. На думку свідка, роль ОСОБА_2 як батька не склалася. Коли з`явився малий ОСОБА_13 , дитиною завжди займалась лише ОСОБА_1 . Натомість ОСОБА_2 був за комп`ютером, завжди мав інші справи, проекти, друзів, громадську організацію. Спочатку думали, що він не знає, що робити з маленькою дитиною, але коли син підростав, поведінка відповідача не змінювалась. Протягом сумісного життя з позивачкою, ОСОБА_2 був десь окремо, в нього була мета, а дитина була не так важлива і не на часі. Після певних подій, ОСОБА_2 пішов від родини, і в 2014 році виїхав з України. Для ОСОБА_1 це був удар, і вона довго сподівалась, що він одумається. В ті часи ОСОБА_2 телефонував свідку, але був сильно п`яний. Вона передзвонила трохи пізніше, казала, що дитина хворіє, потрібні гроші, казала зателефонувати ОСОБА_1 , і підтримати її хоча б морально. Але той відповідав, що йому дзвонити, вже так вийшло. Тоді рік-два вона намагалась созвонюватись, а потім припинила. ОСОБА_2 , після того як розійшлись, дитину до себе не брав, не гуляв. Казав, що зараз це не на першому місці. Можливо потім. ОСОБА_2 ніколи не відводив дитину до садочка, школи, не приймав участь у лікуванні, не відвідував, аліменти не платив, матеріально не допомагав. Знає, оскільки спілкувалась з позивачкою і позичала їй гроші.
В судовому засіданні була з`ясована думка дитини ОСОБА_3 , який розповів, що живе з мамою, бабусею, молодшим братом і вітчимом у приватному будинку. Коли бачив свого батька ОСОБА_2 не пам`ятає. В школу, лікарні батько його не возив. Життям цікавиться рідко по телефону 1-2 рази на місяць. Ставиться він до ОСОБА_2 нейтрально як до знайомого. Не впевнений, що зможе його впізнати в-живу. ОСОБА_2 йому не допомагає. Зараз, з вітчимом і братом він відчуває себе добре. Вітчим зробив для нього за чотири роки більше, ніж батько за все життя. Мати ніколи не перешкоджала батьку бачитись з ним, він сам так вирішив. Позов мами підтримує.
Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 червня 2010 року по 30 січня 2018 року (заочне рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 28 грудня 2017 року у справі ЄУН №337/4873/17 Провадження №2/337/2072/17).
10 грудня 2010 року у вказаному шлюбі народився ОСОБА_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис №1281).
ОСОБА_3 є дитиною з інвалідністю (посвідчення серії НОМЕР_2 ), та потребує підвищеної уваги.
Судовим наказом Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 06 грудня 2017 року с праві ЄУН №337/4871/17, Провадження №2-н/337/906/2017 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 05.12.2017 року і до повноліття дитини.
За виконавчим провадженням, відкритим за виконавчим листом №337/4871/17, згідно розрахунку, заборгованість станом на 01.01.2024 року складає 221265,63 гривень.
Відповідно до відповідей з навчальних закладів: Заклад дошкільної освіти (ясла-садок) №94 «Перлина» ЗМР, Запорізька гімназія №86 ЗМР, Запорізька спеціалізована школа-інтернат ІІ-ІІ ступенів «Козацький ліцей» ЗОР, які відвідував ОСОБА_3 , батьківські обов`язки щодо дитини завжди виконувала лише мати ОСОБА_1 , натомість батька ОСОБА_2 жодного разу не бачили.
До медичного закладу, де ОСОБА_3 знаходився на лікуванні в 2019, 2022, 2023 роках КНП «Клініка «Сімейний лікар» Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, зверталася лише мати дитини ( ОСОБА_1 ).
17 червня 2024 року кандидат психологічних наук, доцент, завідуюча кафедрою психології Запорізького національного університету ОСОБА_14 провела психологічне обстеження ОСОБА_3 , і надала висновок спеціаліста-психолога, згідно якого дитині поряд з матір`ю і вітчимом психологічно благополучно та комфортно, до них дитина виявляю емоційну і психологічну прихильність (близькість). Основну роль у житті ОСОБА_3 відіграє мати. Свого батька ОСОБА_3 майже не знає, так як той покинув родину, коли ОСОБА_11 був зовсім малий (близько 3х років), і тривалий час не приймав участь у його житті. ОСОБА_11 легко переносить розлуку з батьком, обурений та засуджує його поведінку. Дитина несвідомо виключила батька зі своїх переживань і зі свого життя, «переконавши» себе, що батька у нього немає. З урахуванням проведеного дослідження, психолог прийшов до висновку, що позбавлення батька батьківських прав у даному випадку є доцільним.
Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
За ч.4 ст. 155 Сімейного Кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Згідно ст. 164 Сімейного Кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється він виконання своїх батьківських обов`язків.
Згідно висновку Комісії з питань захисту прав дитини при районній адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району від 05 грудня 2024 року, протокол №24/4, орган опіки та піклування дійшов висновку про доцільність позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
За таких обставин, оскільки було встановлено, що дитина ОСОБА_3 потребує піклування, підвищеної турботи, а відповідач ОСОБА_2 протягом тривалого часу, більше 10 років, прийняв усвідомлене рішення покинути дитину, життям сина не цікавиться, матеріально не допомагає, аліменти не сплачує, від виховання та лікування самоусунувся і ухиляється, сина не відвідує, час з ним не проводить, не піклується про фізичний і духовний розвиток, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Питання про відшкодування судових витрат позивачем не ініційоване, а тому судом не вирішується.
Керуючись ст.ст. 82, 89, 131, 141, 229, 247, 263, 264, 280, 354 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) задовольнити повністю.
Позбавити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ) батьківських прав відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текстом рішення виготовлено 14 травня 2025 року.

Суддя: Д.С. Бредун