Справа № 570/2604/24
Номер провадження 2/570/140/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2025 року м.Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області в особі судді Гладишевої Х.В.,

за участю секретаря судового засідання Атаманюк С.С.,

учасники справи:

представник позивача - не з`явився,

відповідач 1 - не з`явився,

відповідач 2 - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського районного суду Рівненської області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) про стягнення 3%, інфляційних збитків у відповідності до ст.625 ЦК України, -

в с т а н о в и в:

27 травня 2024 року до Рівненського районного суду Рівненської області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» (далі позивач) із позовною заявою до ОСОБА_1 (далі відповідач 1), ОСОБА_4 (далі відповідач 2, ), в якому просить суд: стягнути солідарно з боржників, якими є ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» 3% та інфляційних втрат у розмірі 51452,20 грн.

Короткий зміст заяв по суті справи.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що між ОСОБА_1 та АКБ «Форум» 14.09.2007 було укладено кредитний договір № 0050/07/16-А за умовами якого банк надав позичальнику ОСОБА_5 кредит у розмірі 34642,00 дол. США зі сплатою 12% річних. З метою забезпечення виконання кредитного зобов`язання між банком і ОСОБА_4 укладений договір поруки. 07.10.2010 Рівненським районним судом Рівненської області ухвалено рішення по цивільній справі №2-41/10, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 489089,40 грн заборгованості за Кредитним договором та судові витрати. Вказує на те, що ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 15.08.2018 стягувача в справі № 2-41/10 було замінено на ТОВ «ФК «Женева». 08.12.2020 укладено договір про відступлення права вимоги №04/12-20-3 згідно якого ТОВ «ФК «Женева» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитним договором №0050/07/16-А. Крім того, відповідно до договору про відступлення права вимоги №10-03/23 від 10.03.2023 ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Кампсіс Лігал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників та/ або поручителів, в тому числі за Договором № 0050/07/16-А. 17.05.2023 було укладено договір про відступлення прав вимоги № 17-05/23 відповідно до якого ТОВ «Кампсіс Лігал» відступило на користь ТОВ «Дебет Форс» права вимог за кредитними договорами до позичальників та/або поручителів, в тому числі за Договором № 0050/07/16-А. Таким чином, ТОВ «Дебт Форс» наділені правом грошової вимоги до відповідачів. З огляду на те, що позичальником після набрання законної сили не було виконано, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення 3% річних та інфляційних втрат. Загальний розмір заборгованості по сплаті інфляційних втрат та 3% річних за рішенням суду, що підлягає стягненню станом на 30.04.2024 відповідно до розрахунку заборгованості становить 51452,50 грн, з яких: 12019,53 грн 3% річних; 39432,97 грн втрати від інфляції.

Відзив від відповідачів на позовну заяву до суду не надходив.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 04 червня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито спрощене провадження у даній справі, призначено судове засідання з участю сторін на 10:30 год. 27 червня 2024 року.

У зв`язку з неявкою відповідача 1 у судове засідання 27 червня 2024 року розгляд справи відкладено на 22 серпня 2024 року на 09:30 год.

22 серпня 2024 року судове засідання відкладено на 27 вересня 2024 року у зв`язку з неявкою відповідачів у судове засідання.

Судове засідання 27 вересня 2024 року у зв`язку з перебуванням судді у відпустці відкладено на 24 січня 2025 року.

У зв`язку з неявкою відповідача у судове засідання 24 січня 2025 року розгляд справи відкладено на 10 лютого 2025 року на 14:30 год.

Судове засідання 10 лютого 2025 року відкладено на 26 березня 2025 року у зв`язку із зайнятістю судді у іншому провадженні.

Судове засідання 26 березня 2025 року у зв`язку з перебуванням судді у відпустці відкладено на 11 квітня 2025 року.

У судове засідання 11 квітня 2025 року сторони не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату та час розгляду справи.

До позовної заяви представник позивача долучив клопотання, в якому просив розглядати цивільну справу у всіх судових засіданнях без присутності представника позивача на підставі наявних доказів та матеріалів.

11 квітня 2025 року від представника відповідача 2 адвоката Власик В.Я. надійшла заява, в якій вона зазначила, що позовні вимоги до відповідача 2 вважає безпідставними і просить суд у задоволенні позову відмовити. Вказала, що при винесення рішення просить врахувати що до позивача не перейшло право вимоги до ОСОБА_7 , оскільки згідно договору №17-05/23 про відступлення права вимоги від 17.05.2025 та реєстру боржників, відсутня як боржник. Вказала також на те, що на виконання рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 07.10.2010 виконавчий лист щодо стягнення з відповідача 2 як поручителя за кредитним договором до примусового виконання не стягувачем не пред`являвся. Крім того, постановою Рівненського апеляційного суду у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Женева» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання відмовлено. Водночас, ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 17.01.2024 у справі №2-41/10 у задоволенні заяви ТОВ «Дебт Форс» про заміну вибулого стягнувача ТОВ «ФК «Женева» відмовлено.

Справу просила розглядати за відсутності представника відповідача 2.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності сторін за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вказане, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Між ОСОБА_1 та АКБ «Форум» 14.09.2007 укладено кредитний договір № 0050/07/16-А за умовами якого банк надав позичальнику ОСОБА_1 кредит у розмірі 34642,00 дол. США зі сплатою 12% річних, для придбання автомобіля марки Mitsubishi, модель Pajero.

Відповідно до п. 2.1 кредитного договору № 0050/07/16-А, сторонами погоджено, що забезпеченням повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування та можливої неустойки (штраф, пеня) є договір застави 0050/07/16-A/S-1 від 14.09.2007 автомобіля марки Mitsubishi, модель Pajero, підписаний між банком та позичальником, договір поруки 0050/07/16-A/P-1 від 14.09.2007, підписаний між банком та ОСОБА_4 ( ОСОБА_8 , ідентицікаціний номер НОМЕР_1 ).

Відповідно до п. 1.1 договору поруки 0050/07/16-A/P-1 від 14.09.2007, підписаного між банком та ОСОБА_4 ( ОСОБА_8 , ідентицікаціний номер НОМЕР_1 ), поручитель поручається перед кредитором за виконання ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) зобов`язань за кредитним договором № 0050/07/16-А від 14.09.2007, який було укладено з кредитором та боржником у повному обсязі за умовами якого боржник зобов`язаний повернути кредиторові кошти в сумі 34642,00 дол. США з кінцевим терміном повернення 12.09.2014, сплачувати нараховані проценти за користування кредитними коштами із розрахунку 12% річних і можливі неустойки у розмірах та у випадках, передбачених кредитним договором.

Згідно з п.2.1 договору поруки 0050/07/16-A/P-1 від 14.09.2007, поручитель зобов`язується в разі невиконання та/або порушення боржником своїх зобов`язань перед кредитором погасити заборгованість по кредитному договору, а саме суму кредиту, нараховані проценти по кредиту, відсотки по простроченій позиці (штраф, пеню) та інші платежі, передбачені кредитним договором.

07.10.2010 Рівненський районний суд Рівненської області ухвалив рішення по справі № 2-41/10 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ОСОБА_9 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованості за кредитним договором № 0050/07/16-А., в розмірі 489089,40 грн.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 15.08.2018 у справі №570/3657/18 (провадження №6/570/49/2018) заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева" про заміну стягувача на правонаступника задоволено. Замінено стягувача Публічне акціонерне товариство "Банк Форум" правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансовою Компанією "Женева" за правом грошової вимоги до ОСОБА_1 та ОСОБА_10 на користь ПАТ "Банк Форум" по заборгованості за кредитним договором № 0050/07/16-А від 14.09.2007 на підставі рішення суду, ухваленого Рівненським районним судом Рівненської області 07.10.2010 у справі № 2-41/10, при цьому Постановою Рівненського апеляційного суду від 08.02.2022 у справі № 570/3657/18 (провадження № 22-ц/4815/136/22) апеляційну скаргу представника боржника - адвоката Власик В.Я. залишено без задоволення, а ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 15.08.2018 - без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

08.12.2020 між ТОВ «ФК «Женева» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір про відступлення права вимоги та заміну кредитора № 04/12-20-3, відповідно до якого ТОВ «ФК «Женева» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Кредитним договором № 0050/07/16-А.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 10.02.2022 у справі №570/366/20 у задоволені заяви ТОВ «ФК «Женева» про видачу дублікату виконавчого листа №2-41/10, виданого на підставі рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 07.10.2010 по цивільній справі №2-41/10 про солідарне стягнення з боржників: ОСОБА_1 та ОСОБА_6 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованості у розмірі 489 089 грн 40 коп за кредитним договором №0050/07/16-А, та поновлення строку для пред`явлення даного виконавчого листа на примусове виконання відмовлено. Суд встановив, що строк пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого на виконання рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 07.10.2010 цивільній справі №2-41/10, сплинув ще до придбання 14.03.2018 ТОВ «ФК «Женева» у ПАТ «Банк Форум» права вимоги до ОСОБА_1 як позичальника за кредитним договором №0050/07/16-А та до ОСОБА_11 як поручителя за договором поруки №0050/07/16А/Р-1.

10.03.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Кампсіс Фінанс» укладено Договір №10-03/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Кампсіс Фінанс», а ТОВ «Кампсіс Фінанс» набуло права вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Кредитним договором № 0050/07/16-А.

17.05.2023 між ТОВ «Кампсіс Фінанс» та ТОВ «Дебт Форс» було укладено Договір №17-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Кампсіс Фінанс» відступило ТОВ «Дебт Форс», а ТОВ «Дебт Форс» набуло права вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором №0050/07/16-А.

Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 30.04.2024 (за період з 01.05.2021 по 23.02.2022) заборгованість ОСОБА_1 за ставкою 3% складає 12019,53 грн.; сума заборгованості за інфляційними витратами складає 39432,97 грн. Загальна сума заборгованості 51452,50 грн. Даний розрахунок проведений на загальну суму заборгованості 489089,40 грн, згідно рішення Рівненського районного суду Рівненської області у справі № 2-41/10.

Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору та мотиви їх застосування.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Таким чином, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Судом встановлено, що рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 07.10.2010 у справі № 2-41/10 ухвалено стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ОСОБА_9 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість у розмірі 489089,40 грн. Рішення набрало законної сили.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 105 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Частина 2 статті 625 ЦК України встановлює, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суми, які кредитор може стягнути з боржника відповідно до ст. 625 ЦК України носять компенсаторний характер, а право на їх стягнення з`являється у кредитора після прострочення боржника, тобто у разі неправомірного користування боржником грошовими коштами кредитора.

Відтак, права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Саме такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладений у постанові від 01.10.2014 у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц.

Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення (висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження 254цс 19). Позивач має право на компенсацію знецінення неповернутих коштів за час невиконання рішення суду про стягнення суми, яке викликане недобросовісною поведінкою боржника та недосконалістю системи виконання судових рішень у державі.

Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 30.04.2024 (за період з 01.05.2021 по 23.02.2022) заборгованість ОСОБА_1 за ставкою 3% складає 12019,53 грн.; сума заборгованості за інфляційними витратами складає 39432,97 грн. Загальна сума заборгованості 51452,50 грн. Даний розрахунок проведений на загальну суму заборгованості 489089,40 грн, згідно рішення Рівненського районного суду Рівненської області у справі № 2-41/10, яке не виконане відповідачами.

Статтею 129 Конституції України закріплено, що до основних засад судочинства відноситься обов`язковість судового рішення.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

На правовідносини, які виникають після ухвалення рішення про стягнення заборгованості поширюється і порука, оскільки наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором кредиту солідарно як з боржника так і з поручителя, яке не виконане останніми, не звільняє їх від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст.625 ЦК України. Вказана норма не містить застереження щодо неможливості солідарної відповідальності боржника та поручителя за порушення грошового зобов`язання.

17.05.2023 було укладено договір про відступлення прав вимоги № 17-05/23 відповідно до якого ТОВ «Кампсіс Лігал» відступило на користь ТОВ «Дебет Форс» права вимог за кредитними договорами до позичальників та/або поручителів, в тому числі за Договором № 0050/07/16-А. Таким чином, ТОВ «Дебт Форс» наділені правом грошової вимоги до відповідачів.

Тож, щодо доводів представника відповідача 2 адвоката Власик В.Я. в частині солідарного стягнення з відповідачів 3%, інфляційних збитків у відповідності до ст.625 ЦК України, оскільки до позивача не перейшло право вимоги до ОСОБА_7 відповідно до договору факторигну, суд зазначає, що відступлення права вимоги за основним зобов`язанням включає право вимоги до поручителя, оскільки порука є способом забезпечення зобов`язання, а не самостійним зобов`язнанням.

Первісний кредитор ПАТ «Банк Форум» скористався судовим захистом та рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 07.10.2010 у справі № 2-41/10 на його користь стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ОСОБА_9 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) заборгованість, тому новий кредитор ТОВ «Дебт Форс» має право на отримання сум передбачених ст. 625 ЦК України, у тому числі, за останні три роки до моменту пред`явлення позову.

Також суд відхиляє доводи представника відповідача 2 адвоката Власик В.Я. про відсутність перебування на примусовому виконанні рішення суду від 07.10.2010 у справі №2-41/10, оскільки чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України сум.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Тому норми розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Норми цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Такий правовий висновок зроблено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18), у якій відступлено від правового висновку, зробленого Верховним Судом України у постановах від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15, який полягав у тому, що правовідносини, що виникаютьз приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України); та правового висновку у постанові від 02 березня 2016 року у справі № 6-2491цс15, який полягав у тому, що дія статті 625 ЦК України поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду, а частина п`ята статті 11 ЦК України не дає підстав для застосування статті 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов`язальних правовідносин.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що норми статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством.

Правовий аналіз статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006р.).

Отже, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом та наведені вище обставини, підтверджені доказами, які досліджені в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд доходить висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідачів 3%, інфляційних збитків у порядку ст. 625 ЦК України, підлягають задоволенню в повному обсязі.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

З норми ч. 3 ст. 141 ЦПК України вбачається, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Суд при вирішенні вказаного питання також враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 22.11.2019 у справі №810/1502/18. Суд також зазначає, що в п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

З матеріалів справи вбачається, що 25.04.2023 між позивачем та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» було укладено договір про надання правової допомоги №25/04-23, який містить деталізацію щодо характеру правової допомоги, яку адвокатське об`єднання надаватиме клієнтові (п.2.1 договору). У п.4 договору регламентовано порядок оплати наданих послуг.

В силу ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

У заявці на надання юридичної допомоги № 47 від 01.05.2024 та в акті приймання-передачі наданих послуг від 08.05.2024 зазначено загальну вартість наданих послуг по боржнику ОСОБА_1 стосовно підготовки позову 13000,00 грн, з яких: усна консультація по кредитній справі 1500,00 грн (1 година), письмова консультація по судовому рішенню у справі 2-41/10 1500,00 грн (1 година), підготовка (складання) позовної заяви 6000,00 грн (2 години), формування додатків до позовної заяви, зібрання та передання справи замовнику 4000,00 грн (2 години). Як доказ оплати вартості послуг з надання правничої допомоги позивач долучив копію платіжної інструкції № від 15.05.2024 на суму 78000,00 грн.

Враховуючи співмірність заявлених позивачем витрат на правничу допомогу зі складністю цієї справи, на підставі системного аналізу матеріалів справи та долучених позивачем доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що розмір заявлених витрат є необґрунтованим та надмірно завищеним, зважаючи на характер спору і складність справи. Відтак, суд вважає за можливе частково компенсувати понесені позивачем витрати на правничу допомогу, зменшивши їх до 6000,00 грн, що буде пропорційним з обсягом наданої правничої допомоги та відповідатиме принципам розумності і співмірності.

Також відповідно до ст. 141 ЦПК Україні з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 76, 81-82, 258, 259, 264, 265, 268, 274-279, 354, 355 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення 3%, інфляційних збитків у відповідності до ст.625 ЦК України - задоволити.

Стягнути солідарно з боржників, якими є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕБТ ФОРС" 3% та інфляційних втрат у розмірі 51452,20 грн.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028 грн. 00 коп. та витрати на правову допомогу в розірі 6000 грн., що становить в загальній сумі 9028 (дев`ять тисяч двадцять вісім) грн.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони справи:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» (м. Київ, Харківське шосе, 201/203, літ.2А, офіс 602, ).

Відповідач 1: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Відповідач 2: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Повний текст складено 23 квітня 2025 року.

Суддя Гладишева Х.В.