Справа № 453/529/25
№ провадження 2/453/393/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 травня 2025 року Сколівський районний суд Львівської області
в складі: головуючого судді Брони А.Л.
секретаря судового засідання Бендеш А.І.,
без учасників справи,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сколе в порядку позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сколівської міської ради Львівської області про визнання права власності на спадкове майно, -
04.04.2025 року ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Змінчак Л.В. через систему «Електронний суд» звернулася в суд з позовною заявою до Сколівської міської ради Львівської області, в якій просить визнати за нею право власності на житловий будинок садибного типу (позначений у технічному паспорті літерою «А-1»), з господарськими будівлями та спорудами: сарай літера «Б», сарай літера «В», навіс літера «Г», убиральня літера «Д», ворота - № 1, огорожа - № 2, колодязь - № 3, хвіртка - № 4, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 66,6 кв.м., житловою площею 49,2 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після смерті матері - ОСОБА_2 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області від 09.04.2025 року було прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі з визначенням дати підготовчого засідання.
Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 08.05.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
Позовна заява обгрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_2 . Внаслідок її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшов, зокрема, спірний житловий будинок. За життя ОСОБА_2 склала заповіт, згідно тексту якого все своє майно заповіла ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину після смерті матері шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном в розумінні ст. 525 ЦК Української РСР 1963 року, який був чинним на момент відкриття спадщини.
27.01.2025 року позивачка звернулася до Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області з заявою про про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері на спірний будинок, однак нотаріус їй відмовив у видачі такого через відсутність правовстановлюючих документів на зазначений будинок.
На підставі наведеного та враховуючи наявність перешкод для оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку позивачка вважає, що наявні достатні законні підстави для визнання за нею права власності на вказаний житловий будинок в порядку спадкування за заповітом після смерті матері.
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, але попередньо її представником - адвокатом Змінчак Л.В. було подано до суду клопотання про розгляд справи без її участі та участі довірительки, зазначивши про те, що позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити.
Відповідач Сколівська міська рада Стрийського району Львівської області, будучи належним чином повідомлена про дату та час проведення судового засідання явку представника в таке не забезпечила. Попередньо від голови ОСОБА_3 надійшло до суду клопотання, в якому просить розглядати справу без участі відповідача за наявними доказами, з врахуванням вимог чинного законодавства України.
На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Виходячи із наведених вище процесуальних норм суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 08 лютого 1990 року Верхньосиньовидненською селищною радою Стрийського району Львівської області відповідно до актового запису № 5.
Факт родинних відносин між позивачкою та її матір`ю підтверджується наступними доказами.
Згідно копії свідоцтва про одруження, виданого 17.01.1969 року Верхньосиньовидненською селищною радою Сколівського району Львівської області, 17.01.1969 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було укладено шлюб та присвоєно прізвище дружині « ОСОБА_8 ».
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачки - ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, повторно виданого 14 січня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сколівського районного управління юстиції Львівської області (актовий запис №45).
Внаслідок смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 .
Згідно архівної довідки №Н-138, виданої 28.11.2024 директором Центрального державного історичного архіву України, м. Львів О. Стефаник, у фонді 201 «Греко-католицька митрополича консисторія, м. Львів», у метричній книзі греко-католицької парафії с. Синевідсько Вижнє, повіт Сколе із записами про народження, одруження, смерть за 1925-1942 роки, виявлено запис про одруження під №15 за 10 лютого 1931 року. Наречений: ОСОБА_9 , син ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , греко-католицького віросповідання, народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , будинок АДРЕСА_2 . Наречена: ОСОБА_12 , донька ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , греко-католицького віросповідання, народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , будинок № НОМЕР_2 .
За життя, а саме 06.02.1990 року, ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений секретарем Верхньосиньовидненської селищної ради за реєстровим № 5, згідно тексту якого заповіла все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, своїй доньці ОСОБА_1 .
Згідно довідки старости АДРЕСА_3 від 31.03.2025 року, погосподарський облік (по господарські книги) на території смт. Верхнє Синьовидне не вівся. Житловий будинок загальною площею 66,6 кв.м., житлова площа по будинку 49,2 кв.м. по АДРЕСА_1 побудований у 1961 році. За даним житловим будинком закріплена земельна ділянка для обслуговування житлового будинку пл. 0,08 га.
Згідно довідки старости АДРЕСА_3 від 31.03.2025 року, ОСОБА_5 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , на день своєї смерті постійно проживав та був зареєстрований в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 (нова адреса АДРЕСА_1 ), згідно схематичного плану Сколівського району Львівської області. На день смерті ОСОБА_5 були зареєстровані та проживали: ОСОБА_2 (дружина), ОСОБА_1 (дочка), ОСОБА_6 (зять).
Згідно довідки старости АДРЕСА_3 від 31.03.2025 року, ОСОБА_2 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , на день своєї смерті постійно проживала та була зареєстрована в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 (нова адреса: АДРЕСА_1 ), згідно схематичного плану Сколівського району Львівської області. На день смерті ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала її дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Згідно довідки старости АДРЕСА_3 від 31.03.2025 року, житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , не є самочинним будівництвом, є завершеним, не суперечить суспільним інтересам, не порушує права інших осіб, істотно не порушує будівельні норми та правила.
Згідно довідки, виданої старостою с-ща Верхнє Синьовидне с. Межиброди с. Дубина ОСОБА_14 від 25.04.2025 за №493, що житловому будинку з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, згідно схематичного плану селища, затвердженим від 24.02.2009 рішенням №42 Верхньосиньовидненської селищної ради присвоєно адресу: АДРЕСА_1 . На той час будинок рахувався за гр. ОСОБА_15 .
Згідно довідки Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області №1270 від 27.07.2009, вулиця на якій знаходиться житловий будинок, власником якого є ОСОБА_16 , згідно схематичного плану, перейменована з АДРЕСА_4 .
06 лютого 1990 року ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області Яцик Г.Д. за реєстровим № 5, згідно тексту якого на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на час смерті, і на що за законом матиме право заповіла своїй дочці ОСОБА_1 .
Даний заповіт є чинним, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), сформованою 27.01.2025 Сколівською державною нотаріальною конторою Львівської області за №79833803.
Судом встановлено, що житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , первинно рахувався за ОСОБА_5 . Внаслідок смерті ОСОБА_5 у 1975 році, враховуючи ту обставину, що такий заповіту на випадок своєї смерті не складав, зазначений будинок фактично успадкували, однак юридично не оформили спадкоємці першої черги за законом, а саме дружина покійного ОСОБА_2 та його донька ОСОБА_1 , які фактично вступили в управління спадковим майном в розумінні нормст. ст. 548, 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), який діяв на момент відкриття спадщини. В подальшому, внаслідок смерті ОСОБА_2 , позивачка, як спадкоємиця за заповітом, прийняла спадщину після смерті матері шляхом вступу в управління спадковим майном яка в свою чергу прийняла спадщину за законом після смерті свого чоловіка - ОСОБА_5 , шляхом вступу в управління спадковим майном чоловіка.
Інші спадкоємці після смерті ОСОБА_2 , які б звертались до Сколівської державної нотаріальної контори, відсутні, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), виданою 27.01.2025 Сколівською державною нотаріальною конторою за №79833853.
27 січня 2025 року позивачка звернулася до Сколівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , на спірний житловий будинок.
На підставі вказаної заяви державним нотаріусом Сколівської державної нотаріальної контори Батлюк В.І. 27.01.2025 року було заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_2 № 28/25, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 79833925.
Згідно листа завідувача Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Батлюк В.І. № 177/01-16 від 14.03.2025 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері на спірний будинок у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на такий.
Частинами 1, 3 статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до частини 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).
Відповідно до п.3.1 листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).
Відповідно до абз.3 ч.2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Згідно ч.3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідно до норм ч.4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.
З технічного паспорта на житловий будинок садибного типу, виготовленого 06.02.2025 року Стрийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації, а також довідки № 576 від 11.03.2025 року вбачається, що загальна площа спірного житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (позначеного у технічному паспорті літерою «А-1»), збудованого у 1961-1990 році, становить 66,6 кв. м., з них житлова площа - 49,2 кв. м. Крім цього, до вищевказаного будинку відносяться господарські будівлі та споруди: сарай літера «Б», сарай літера «В», навіс літера «Г», убиральня літера «Д», ворота - №1, огорожа - №2, колодязь - №3, хвіртка - №4. Інвентаризаційна вартість даного нерухомого майна становить 171 134 грн.
Згідно даних технічного архіву Стрийського МБТІ, право власності на вищезазначений об`єкт нерухомого майна не зареєстровано.
Слід зазначити, що державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).
Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Відповідно до роз`яснень, викладених у листі ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.
За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.
Додатками №32 та №33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.
За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.
До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.
Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.
На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.
Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).
Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.
Аналіз вищенаведених норм закону дає підстави стверджувати, що покійна ОСОБА_2 набула за життя право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (стара адреса: АДРЕСА_1 ).
Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Таким чином, оскільки іншим способом, окрім звернення до суду, захистити своє набуте в порядку спадкування право власності на майно спадкодавця спадкоємець не має можливості, а також з метою забезпечення належної реалізації права власності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Керуючись ст. ст. 1223, 1268, 1296, 1297, 1299 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 90, 95, 258-259, 264-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд-
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на житловий будинок садибного типу (позначеного у технічному паспорті літерою «А-1»), з господарськими будівлями та спорудами: сарай літера «Б», сарай літера «В», навіс літера «Г», убиральня літера «Д», ворота - № 1, огорожа - № 2, колодязь - №3, хвіртка - №4, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 66,6 кв.м., житловою площею 49,2 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Учасники справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: Сколівська міська рада Стрийського району Львівської області, місцезнаходження: Львівська область, Стрийський район, м. Сколе, м-н. Незалежності, буд. 1, .

Суддя