Справа № 132/984/25
Провадження №2-о/132/83/25
РІШЕННЯ

Іменем України

"01" травня 2025 р. Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Павленко І.В.

за участю секретаря судового засідання Олійник Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Калинівка в порядку окремого провадження справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа- Калинівська міська рада Вінницької області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

31.03.2025 до Калинівського районного суду Вінницької області звернулась ОСОБА_1 із заявою, де просить встановити факт, що вона, ОСОБА_1 на момент смерті своєї тітки ОСОБА_2 , яка померла в с. Лісова Лисіївка, Хмільницького (колишнього Калинівського) району Вінницької області ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживала разом з нею за однією адресою: АДРЕСА_1 .

В заяві зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Л. Лисіївка Калинівського району Вінницької області померла її тітка ОСОБА_2 - рідна сестра її батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 також в с. Л. Лисіївка Калинівського району Вінницької області.

Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 0,25га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :01:003:0110, а також на земельну ділянку площею 0,0700 га для ведення особистого селянського господарства, розташовану за тією ж адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :01:003:0111.

Згідно заповіту, посвідченого 01.11.1995 року виконкомом Лісоволисіївської сільської ради народних депутатів Калинівського району Вінницької області, ОСОБА_2 заповідала її, як своїй племінниці, все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося. Однак даний заповіт не був внесений в Єдиний реєстр заповітів. Тому по цій причині вона не може прийняти спадщину за заповітом.

Однак, вона ОСОБА_4 , племінниця померлої ОСОБА_5 є спадкоємицею на належне померлій тітці майно за правом представлення відповідно до ч.3 ст.1266 ЦК України, оскільки її батько ОСОБА_3 , єдиний рідний брат тітки помер раніше за неї ІНФОРМАЦІЯ_3 , тому вона приймає спадщину, яка б належала її батькові, якби він був живий на час відкриття спадщини.

Будучи спадкоємицею за правом представлення на належне ОСОБА_5 майно, вона, племінниця померлої, в передбачений законом 6-місячний термін, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, прийняла спадщину на належне тітці вищевказане майно, оскільки на день смерті ОСОБА_2 постійно проживала разом з нею в одному будинку за адресою по АДРЕСА_1 .

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 80262900 від 26.02.2025 року, виданої державним нотаріусом Калинівської державної нотаріальної контори Вінницької області Василишиною Л.В., інформація у Спадковому реєстрі після смерті її тітки ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , відсутня.

26.02.2025 року за №121/01-16 державним нотаріусом Калинівської державної нотаріальної контори Вінницької області Василишиною Л.В. її було відмовлено в заведенні спадкової справи після смерті тітки в зв`язку з пропуском строків для прийняття спадщини.

Для оформлення у державного нотаріуса Калинівської державної нотконтори Вінницької області Василишиної Л.В. права на спадкове майно, яке залишилось після смерті тітки ОСОБА_2 , необхідно встановити факт постійного проживання її зі спадкодавицею ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, оскільки вона в 6-місячний термін після смерті своєї тітки не звернулася з заявою про прийняття спадщини в органи нотаріату.

Тому вона вимушена звертатись в суд по місцю своєї реєстрації з заявою про встановлення факту її постійного проживання зі спадкодавицею ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, а саме: станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 , на день смерті останньої.

Заявниця ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, надавши письмову заяву, де просить справу розглянути за її відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Заінтересована особа - уповноважений представник Калинівської міської ради Вінницької області Трохименко М.В. в судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви проти задоволення вимог, викладених у заяві ОСОБА_1 , не заперечує. Справу просить розглянути без участі представника Калинівської міської ради.

В зв`язку із неявкою учасників справи в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 ст.315 ЦПК України).

Як визначено в статті 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, (ч. 1 ст. 95 Цивільного процесуального кодексу України).

З матеріалів справи вбачається, що тітка заявниці ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 постійно проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Вона проживала одиноко. Була інвалідом 2 групи по зору. Доки тітка могла себе обходити, заявниця постійно її відвідувала, допомагала їй по дому, садила та обробляла присадибну земельну ділянку, носила їй їсти, опалювала будинок. Однак у вересні 2001 року тітка ще більше занедужала, зір пропав повністю, крім того в неї була паралізована нога, тітка не могла самостійно рухатись і вже не могла себе самостійно обходити, не могла приготувати для себе їсти. Тому в вересні 2001 року заявниця забрала тітку проживати в свій будинок, розташований по АДРЕСА_1 . З того часу заявниця постійно проживала разом з своєю 85 річною тіткою до дня її смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 , здійснювала за нею, останній рік взагалі лежачою, догляд, купувала необхідні ліки, продукти харчування, одяг, викликала лікарів, готувала їсти, прала, підтримувала належний тітці будинок, прибирала в будинку та на подвір`ї, садила та обробляла присадибну земельну ділянку. Крім того, заявниця возила свою тітку на лікування в Калинівську ЦРЛ, відвідувала її в лікарні під час її стаціонарного лікування. Все це свідчить про фактичне прийняття спадщини заявницею після смерті тітки згідно норм ст.1268 ч.3 ЦК України. Після смерті ОСОБА_2 заявниця провела її поховання, поминальний обід, встановила хрест на її могилі, здійснює догляд за могилою тітки. Після смерті тітки заявниця продовжує доглядати за садибою, обробляє присадибну земельну ділянку. Даний факт підтверджується довідкою № 111 від 24.02.2025 року Лісоволисіївського старостинського округу Калинівської міської ради Вінницької області.

Крім цього, той факт, що заявниця дійсно постійно проживала разом з тіткою ОСОБА_2 на момент її смерті підтверджується і тим, що у неї на руках знаходяться особисті документи тітки: її пенсійне посвідчення, заповіт, складений тіткою на її ім`я, свідоцтво про її смерть, рішення 3 сесії 22 скликання Лісоволисіївської сільської ради народних депутатів від 08.04.1995 року про передачу в приватну власність тітки земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0,25 га та земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства площею 0,7 га.

Також факт постійного проживання заявниці зі спадкодавицею ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, а саме станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день смерті останньої, підтверджується письмовими поясненнями свідків, сусідів померлої ОСОБА_2 : ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно п.п.2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема,у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сімєю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилась до 1 січня 2004 року тощо. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у випадку, якщо спадкоємець фактично проживав з спадкодавцем на час відкриття спадщини, то зазначена обставина є підставою для звернення із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи, належність, допустимість й достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, які містяться в матеріалах справи, суд вважає доведеним факт, що заявниця ОСОБА_1 на момент смерті своєї тітки ОСОБА_2 , яка померла в с. Лісова Лисіївка Хмільницького (колишнього Калинівського) району Вінницької області ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживала разом з нею за однією адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення вказаної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1261,1268 ч.3 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 259, 293, 315, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 на момент смерті своєї тітки ОСОБА_2 , яка померла в с. Лісова Лисіївка Хмільницького (колишнього Калинівського) району Вінницької області ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживала разом з нею за однією адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому ст.354 ЦПК України.

СУДДЯ: