Справа № 307/1330/25
Провадження №2/307/438/25
УХВАЛА

про часткове забезпечення позову

19 травня 2025 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області у складі судді Сас Л.Р., секретар судового засідання Кривошея Д.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України (за відсутності учасників справи та нездійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу) заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сосули О.О. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

встановив:

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Сосула О.О. від імені позивача 15 квітня 2025 року пред`явив до ОСОБА_2 позов про стягнення заборгованості у розмірі 3 500 доларів США за договором позики, укладеного 31 грудня 2021 року, що на момент пред"явлення позову становить 144 603,55 грн.

Також, 16 квітня 2025 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Сосула О.О. подав заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачці ОСОБА_2 і знаходяться у неї чи в інших осіб у межах ціни заявленого позову 3500 доларів США.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 17 квітня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сосули О.О. про звільнення позивача ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову та заяву повернуто адвокату Сосулі О.О.

Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 17 квітня 2025 року позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики залишена без руху та надано, зокрема, представнику позивача десять днів з дня отримання копії ухвали на виправлення недоліків заяви.

На підставі ухвали судді від 02 травня 2025 року, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін та підготовче засідання призначено на 18 червня 2025 року з викликом сторін.

16 травня 2025 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Сосула О.О. подав заяву про забезпечення позову, в обґрунтування якої посилався на те, що позичальниця з моменту отримання вимоги про повернення грошових коштів, з якої пройшло більше одного року, не повернула суму позики, що підтверджується оригіналом розписки, яка знаходиться у позикодавця, а також тим, що позичальниця користувалася грошовими коштами протягом трьох років, а тому на підставі наведених обставин та норм чинного законодавства наявні підстави для стягнення суми боргу в розмірі 2 000,00 доларів США та відсотків у розмірі 1 500,00 доларів США.

Станом на момент пред`явлення позову у позивача відсутній будь-який зв`язок із відповідачкою та вона тривалий час не виконує свої грошові зобов`язання перед позивачем.

Позивачу не відомо про наявність у позичальниці банківських рахунків, у зв`язку із тим, що така становить банківську таємницю та охороняється законом.

Також позивачу не відомо про наявність у відповідачки рухомого майна чи транспортних засобів, оскільки така інформація не є публічною чи загальнодоступною.

Із пошукового запиту до Реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що за відповідачкою зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,0728 га з кадастровим номером :06:001:0101, право власності на земельну ділянку площею 0,142 га з кадастровим номером :06:001:0102 та право власності на житловий будинок площею 104,3 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . У позивача відсутні інші відомості про наявне у відповідачки майно.

У зв`язку із викладеним просив накласти арешт на майно та (або) грошові кошти, що належать, підлягають передачі або сплаті ОСОБА_2 , які перебувають у неї чи в інших осіб у межах ціни заявленого позову у розмірі 3 500 доларів США.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За правилами ч. ч. 1, 3, 4 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України, учасники справи в судове засідання не викликалися.

У зв`язку з тим, що розгляд даної заяви здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного пристрою не здійснюється, що відповідає вимогам ст. 247 ЦПК України.

Згідно ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 2) ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно.

Згідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як видно із доданих до позовної заяви документів, предметом позову, який просить забезпечити адвокат Сосула О.О., є стягнення коштів за договором позики і враховуючи ціну позову, представник заявник просить забезпечити позов, шляхом накладення арешту на банківські рахунки та все рухоме і нерухоме майно, що належить на праві власності відповідачці, в межах позовних вимог на суму 3 500 доларів США, що на момент пред"явлення позову становить 144 603,55 грн.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Згідно правових позицій Верховного суду, які викладені в постановах Верховного Суду України від 21.11.2018 року у справах № 752/6255/18 та 13.01.2020 року № 922/2163/17 умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

При цьому, що вимоги про накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках відповідачки, слід зазначити про таке.

Згідно п. п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У Постанові від 11 грудня 2024 року Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі 760/18839/23 зробив наступний правовий висновок, що накладення арешту на грошові кошти відповідачів слід обмежувати розміром ціни позову та можливих судових витрат. Суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру загальної суми позовних вимог та можливих судових витрат.

Сам лише факт відсутності вказаних позивачем відкритих банківських рахунків, майна боржника не є безумовною підставою для відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладання арешту на грошові кошти в межах суми позову, що належить відповідачу, оскільки, як передбачено частиною першою статті 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Подібні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 14 січня 2021 року у справі № б/н (провадження № 61-16635ав20), від 28 вересня 2023 року у справі № б/н (провадження № 61-11439ав23), від 14 грудня 2023 року у справі № б/н (провадження № 61-14128ав23).

У постанові Верховного Суду від 21 серпня 2020 року у справі № 904/2357/20, від17 серпня 2022 року в справі № 361/3446/21зазначено, що предметом позову у справі є вимоги позивача про стягнення коштів й виконання в майбутньому судового рішення у разі задоволення позовних вимог безпосередньо залежить від тієї обставини, чи матиме відповідач необхідну суму грошових коштів. Тому застосування заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти на банківських рахунках відповідача безпосередньо пов`язано із предметом позову.

Постановою Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» встановлено, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення та висновків Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів представника позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

Що стосується заяви в частині накладення арешту на майно слід заначити наступне.

Представником позивача долучено інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно із якого видно, що за відповідачкою зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,0728 га з кадастровим номером :06:001:0101, право власності на земельну ділянку площею 0,142 га з кадастровим номером :06:001:0102 та право власності на житловий будинок площею 104,3 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, у постанові Об`єднаної Палати КГС Верховного Суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22 зауважено, що накладення арешту як на кошти, так і на майно відповідача, причому окремо на те і на інше у повній сумі спору, матиме наслідком подвійне забезпечення позовних вимог (і за рахунок коштів, і за рахунок майна), що також суперечить наведеним вимогам закону стосовно співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

Тому підстави для накладення арешту на будинок та земельні діялнки відсутні, оскільки такі дії є не співмірними з предметом позову, а тому заява в цій частині накладення арешту на майно є необґрунтованою.

Керуючись ст. ст. 153, 258-261 ЦПК України, суд

постановив:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сосули О.О. про забезпечення позову задовольнити чапстково.

Накласти арешт на грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках ОСОБА_2 в межах суми 3 500 доларів США, що на момент пред"явлення позову станвить 144 603,55 грн.

Відмовити в іншій частині заяви про накладення арешту на майно.

Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Стягувач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Боржник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання якої зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Суддя Л.Р.Сас