Справа №: 398/2386/25
провадження №: 2-о/398/166/25
РІШЕННЯ

Іменем України

"12" травня 2025 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області

у складі головуючого судді Стручкової Л.І.,

з участю секретаря судового засідання Дудченко О.Ю.,

заявника ОСОБА_1 та її представника адвоката Гулого А.В.,

заінтересованої особи ОСОБА_2 та її представника адвоката Семенової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , про видачу обмежувального припису, заінтересована особа ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гулий А.В., звернулася до суду з заявою про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 строком на шість місяців.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 08.06.2019 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 з 08.06.2019 року, від якого мають дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб між ними розірвано рішенням суду від 17.02.2023 року. Протягом шлюбу та після його розірвання свекруха заявника, ОСОБА_2 , вчиняє психологічне домашнє насильство, в зв`язку з чим заявник перебуває на обліку спеціалізованої служби, що підтверджується листом Олександрійського міського центру соціальних служб № 44/01-13 від 20.02.2025 року. Рішенням виконавчого комітету Олександрійської міської ради № 372 від 13.06.2024 року місце проживання дитини визначено з матір`ю. ОСОБА_2 постійно контролює дії заявника, тисне у питаннях виховання дитини та погрожує. Заявник неодноразово зверталася до поліції щодо протиправних дій свекрухи, факт психологічного насильства зафіксовано Талоном-повідомленням Єдиного обліку № 1649 від 19.02.2025 року. ОСОБА_2 також конфліктує з родичами та друзями заявника. Заявник та її дочка протягом трьох років потерпають від психологічного насильства з боку ОСОБА_2 , що змушує заявника лікуватися від стресу. Задля збереження свого життя та здоров`я, а також життя та здоров`я дочки, заявник просить видати обмежувальний припис стосовно кривдника на термін 6 місяців.

Заявник ОСОБА_1 та її представник адвокат Гулого А.В. в судовому засіданні вимоги заяви підтримали повністю, просили заяву задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 та її представник - адвокат Семенова О.В. в судовому засіданні вимоги заяви не визнали, оскільки беззаперечних доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до суду не надано. Вважають відсутніми підстави вважати, що ризики настання тяжких наслідків для заявниці та її доньки наявні. Сам факт звернення заявниці до органів поліції щодо вчинення домашнього насильства, не є достатнім підтвердженням вчинення такого насильства та застосування судом до кривдника спеціальних заходів щодо протидії домашнього насильства. Спір щодо обстеження та лікування ОСОБА_4 між сторонами свідчить про наявність конфлікту між ними, але не підтверджує факт, що ОСОБА_2 вчинила щодо ОСОБА_1 домашнє психологічне насильство, що є необхідною умовою для застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.

Свідок ОСОБА_5 , невістка заявника, в судовому засіданні показала, що знайома з заявницею і заінтересованою особою досить давно, коли одружилася з старшим сином заявниці. ОСОБА_6 неодноразово скаржилася їй, що дитину возили на огляд до різних лікарів без супроводу матері, що викликало у неї стрес. Затримка мовленнєвого розвитку медикаментозно не лікується. У Ані відсутні ознаки аутизму. Сутички виникають здебільшого щодо лікування ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_8 , на теперішній час свекруха заявниці, в судовому засіданні показала, що не знає які раніше були відносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Як ОСОБА_9 стала ОСОБА_10 , ОСОБА_2 почала її переслідувати та погрожувати. 21.01.2025 року вона з ОСОБА_9 забрали ОСОБА_11 з садочка і гуляли. Аня її поцілувала. Це побачили ОСОБА_2 , схопила її за капюшон і відштовхнула. Забороняє їй спілкуватися з Анею, погрожує. В її присутності погрожувала середньому сину ОСОБА_1 , подряпала йому обличчя.

Заслухавши учасників справи та свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов до наступного.

Судом встановлено, що 08.06.2019 року Олександрійським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, було зареєстровано шлюб між ОСОБА_12 та ОСОБА_3 , прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінено з « ОСОБА_13 » на « ОСОБА_14 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 .

ОСОБА_15 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 .

Відповідно до копії рішення Олександрійського міськрайонного суд Кіровоградської області від 17.02.2023 року № 398/3149/22 шлюб між ОСОБА_15 та ОСОБА_3 було розірвано.

ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_3 та бабусею ОСОБА_4 , 2019 року народження, та колишньою свекрухою заявниці, що визнається учасниками судового засідання.

ОСОБА_15 у зв`язку із реєстрацією шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_10 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 30.09.2023 року.

Відповідно до копії рішення виконавчого комітету Олександрійської міської ради від 13.06.2024 року № 372 місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначено з матір`ю ОСОБА_1 .

З талону-повідомлення єдиного обліку №1649 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію 21.01.2025 року ОСОБА_1 звернулася до Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області з заявою про те, що її колишня свекруха ОСОБА_2 на протязі останніх трьох років постійно переслідує заявницю, слідкує за нею, неодноразово вчиняє сварки, образливо чіпляється до заявниці та її теперішньої свекрухи.

Відповідно до копії листа Олександрійського міського центру соціальних служб від 20.02.2025 року № 44/01-13 ОСОБА_1 перебуває на обліку спеціалізованої служби з приводу факту вчинення домашнього насильства відносно неї.

Згідно листа Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області від 03.02.2025 року № 2202/мн-25, звернення заявника №1649 розглянуто, в ході проведення перевірки проведено профілактичну бесіду з свекрухою заявника щодо недопущення вчинення даного факту.

Згідно з характеристикою, виданою закладом дошкільної освіти (ясла-садок) № 18 Олександрійської міської ради від 25.02.2025 року № 36, ОСОБА_4 відвідує заклад дошкільної освіти (ясла-садок) № 18 з 1 червня 2022 року, до закладу дитину реєструвала її мати ОСОБА_1 . Протягом відвідування ОСОБА_16 завжди мала охайний зовнішній вигляд, чистий одяг та зачесане волосся. Адміністрація закладу та вихователь групи, в якій виховується ОСОБА_16 , з усіх питань зверталися до ОСОБА_1 . Вона активно бере участь у вихованні дитини, цікавиться її успішністю, побутовими умовами та харчуванням у закладі. ОСОБА_1 позитивно ставиться до допомоги садочку та активно залучається до життя групи дитини.

З долученого скріншоту повідомлень у месенджері «Viber» від 02.08.2024 року, вбачається, що ОСОБА_2 зазначає: «Ти не маєш достатніх знань… Твоє небажання розібратися в ситуації... Анютка належить всім, окрім... І я завжди буду контролювати стан справ та шукати засоби впливу (вони можуть бути різні). Не треба доводити ситуацію до судових справ... Амбіції головне в твоєму випадку…».

Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Частиною другою статті 3 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти, батьки (мати, батько) і дитина (діти), дід (баба) та онук (онука).

Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявників домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини 1 статті 1 згаданого Закону, домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 цього Закону, до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону, обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону, обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (ч. 3 ст. 26 Закону).

У відповідності до пункту 9 частини 1 статті 1 Закону, оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактор небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

У постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі №756/3859/19 (провадження №61-11564св19) зроблено висновок, що враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі України про адміністративні правопорушення та Кримінальному кодексу України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Крім того, аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 28 квітня 2020 року у справі №754/11171/19 (провадження №61-21974св19).

Відповідно до частини 4 статті 26 Закону, обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Згідно зі статтею 350-6 Цивільного процесуального кодексу України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків.

Під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису суд має надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів сторін, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви.

Положеннями статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Так, в судовому засіданні підтверджено факт вчинення психологічного насильства та тиску на заявницю з боку її колишньої свекрухи, які остання виправдовує піклуванням про стан здоров`я дитини.

Суд звертає увагу на те, що піклуватися про здоров`я дитини зобов`язані батьки, тож питання пов`язані з цим вирішуються саме батьками, а не іншими членами сім`ї та родичами.

На підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків), суд вважає, що існує високий рівень вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, і такі ризики є реальними.

Враховуючи викладене суд, приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства щодо заявника, тому заява підлягає частковому задоволенню.

Спір щодо спілкування бабусі ОСОБА_2 з онукою ОСОБА_17 , 2019 року народження, має бути вирішений між сторонами у порядку встановленому законом, а тому обмежувальний припис у виді обмеження спілкування ОСОБА_2 з онукою, не може бути застосований.

Згідно із ч.3 ст.350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 259, 294, 350-1 - 350-8 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) про видачу обмежувального припису, заінтересована особа ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 на строк три місяці, яким визначити наступні заходи тимчасового обмеження її прав, а саме:

- заборонити ОСОБА_2 наближатися ближче ніж на 100 метрів до місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити ОСОБА_2 вести телефонні переговори, або контактувати із ОСОБА_1 через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб;

- заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати, переслідувати та в будь який спосіб спілкуватися із ОСОБА_1 ;

- заборонити ОСОБА_2 наближатися ближче ніж на 100 метрів до місця роботи та інших місць відвідування ОСОБА_1 .

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Про видачу обмежувального припису повідомити уповноважений підрозділ органу Національної поліції України за місцем проживання постраждалої особи для взяття кривдника на профілактичний облік, а також відповідну державну адміністрацію та виконавчий орган міської ради за місцем проживання заявника.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання (ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судове рішення проголошено 12.05.2025 року.

Повне судове рішення складено 13.05.2025 року.

Суддя Л.І. Стручкова