КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/8081/2025
справа №757/6181/25-ц
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Верланова С.М., Соколової В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 11 лютого 2025 року, постановлену під головуванням судді Григоренко І.В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про визнання права та припинення дії, яка порушує право, -

встановив:

В лютому 2025 року до Печерського районного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 із позовом про захист прав споживачів, в якому просить:

- визнати такою, що порушує права позивача як споживача послуг відмову Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» врахувати здійснену позивачем авансову оплату 22,555 куб.м гарячої води станом на 01.08.2022 за місцем проживання позивача за адресою АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати відповідача врахувати здійснену позивачем авансову оплату 22,555 куб.м гарячої води станом на 01.08.2022 за місцем проживання позивача за адресою АДРЕСА_1 шляхом відображення у черговому платіжному документі протягом місяця з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 11 лютого 2025 року справу №757/6181/25-ц передано на розгляд за підсудністю до Голосіївського районного суду міста Києва.

Не погодившись з постановленою ухвалою, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції надано помилкову оцінку змісту спірних правовідносин.

Вказує, що спір виник не у зв`язку із нерухомим майном, що належить позивачеві та знаходиться у Голосіївському районі міста Києва, а у зв`язку із порушенням відповідачем прав позивача як споживача внаслідок безпідставного завищення вартості комунальних послуг.

Стверджує, що вартість послуг з постачання гарячої води не пов`язана із нерухомим майном.

Мотивуючи наведеним, просить ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 11 лютого 2025 року скасувати, справу направити до Печерського районного суду міста Києва для продовження розгляду.

21 лютого 2025 року до Київського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення до апеляційної скарги. Наводить перелік судових справ, ініційованих ОСОБА_1 до різних відповідачів щодо захисту його прав як споживача комунальних послуг, та які розглядались судом першої інстанції за правилами загальної підсудності.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Відповідно до частини 2 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції вказав, що оскільки спір виник щодо нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вказаний позов не підсудний Печерському районному суду міста Києва у зв`язку із тим, що справа підлягає розгляду за правилами виключної підсудності за місцезнаходженням нерухомого майна.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає про таке.

Згідно статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Частиною 1 статті 17 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» указано, що судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності, що узгоджується із приписами Основного Закону.

Територіальна підсудність - це компетенція із розгляду справ однорідними судами залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція. Основними видами територіальної підсудності є, зокрема, загальна, альтернативна та виключна.

За загальним правилом у відповідності до статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Тобто, правило загальної територіальної підсудності щодо пред`явлення позову за місцезнаходженням відповідача застосовується лише у випадку, коли інші правила підсудності не встановлені положеннями ЦПК України.

За приписами частини 5 статті 28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Вказаний припис є прикладом альтернативної підсудності.

Статтею 30 ЦПК України, зокрема, частиною першою, визначені виключні підстави підсудності справ за позовами, що виникають із приводу нерухомого майна. Такі позови пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Виключна підсудність - особливий вид територіальної підсудності, який забороняє застосування інших видів територіальної підсудності, на приклад загальної чи альтернативної. Виключна підсудність означає, що деякі категорії справ не можуть розглядатися за загальними правилами підсудності, а також за правилами альтернативної підсудності. Це пояснюється особливостями справ, на які така підсудність поширюється, і направлено на створення сприятливих умов для розгляду справи й виконання судового рішення.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду міста Києва із позовом до КП «Київтеплоенерго» про захист прав споживачів, в якому просить: визнати такою, що порушує права позивача як споживача послуг відмову Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» врахувати здійснену позивачем авансову оплату 22,555 куб.м гарячої води станом на 01.08.2022 за місцем проживання позивача за адресою АДРЕСА_1 ; зобов`язати відповідача врахувати здійснену позивачем авансову оплату 22,555 куб.м гарячої води станом на 01.08.2022 за місцем проживання позивача за адресою АДРЕСА_1 шляхом відображення у черговому платіжному документі протягом місяця з дні набрання судовим рішенням законної сили.

Позов мотивовано відмовою відповідача врахувати здійснену позивачем авансову оплату за гарячу воду, яка призвела, на твердження позивача, до виникнення у нього заборгованості за отримані комунальні послуги та, як наслідок, завищення вартості послуг відповідача.

Тобто, звертаючись до суду із позовом, позивач вказує про порушення його прав як споживача комунальних послуг у зв`язку із завищенням, на його думку, вартості послуг відповідача.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції підставою визначення підсудності справи Голосіївському районному суду міста Києва вказав те, що спірні правовідносини виникли з приводу нерухомого майна.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані зверненням позивача до суду за правилами загальної підсудності в порядку частини 2 статті 27 ЦПК України за місцезнаходженням відповідача (юридичної особи).

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 є споживачем комунальних послуг Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго». Звертаючись до суду, позивач просить зарахувати авансову сплату послуг при нарахуванні оплати на отриманні комунальної послуги.

Споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Отже, предметом розгляду цієї справи є захист прав позивача, які, за твердженням позивача, порушено відмовою відповідача врахувати авансову плату.

Посилання суду першої інстанції в оскаржуваній ухвалі на висновки Верховного Суду, наведені у справах №№638/1988/17, 910/10647/18, 910/6644/18, 911/2390/18, є помилковим з огляду на відмінний характер спірних правовідносин у цих справах правовідносинам, що виникли у справі, яка переглядається апеляційним судом.

Місцезнаходження відповідача - Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» ? знаходиться за адресою: м. Київ, площа Івана Франка, 5, що відноситься до Печерського району міста Києва.

Аналіз приписів параграфу 3 глави 2 розділу 1 ЦПК України дає можливість зробити висновок про те, що підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це форма підсудності, за якої позивач наділений правом за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох вказаних у законі судів. Разом із тим, правила альтернативної підсудності не позбавляють позивача права звернутися із позовом за правилами загальної підсудності (стаття 27 ЦПК України), оскільки позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу (частина 16 статті 28 ЦПК України).

Отже, звертаючись до Печерського районного суду міста Києва, ОСОБА_1 скористався своїм правом на вибір суду, віддавши перевагу суду, передбаченого статтею 27 ЦПК України за місцезнаходженням відповідача.

При постановленні оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції не з`ясував правовідносин, що виникли між сторонами, не перевірив доводи позивача щодо його звернення до суду в порядку захисту прав споживача, відтак зробив передчасний висновок щодо підсудності справи іншому суду.

Статтею 379 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

У зв`язку із наведеним вище ухвала Печерського районного суду міста Києва від 11 лютого 2025 року підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 379, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 11 лютого 2025 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді С.М. Верланов

В.В. Соколова