Справа № 569/4169/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.,

секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,

за участю представника позивача Голубєвої З.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за теплову енергію,

У С Т А Н О В И В:

ТОВ «Рівнетеплоенерго» (далі - позивач), діючи через свого представника Голубєву З.В., звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за теплову енергію в розмірі 36 853 грн 09 коп., пеню в розмірі 921 грн 40 коп., інфляційні втрати в розмірі 3 567 грн 24 коп., три відсотки річних в розмірі 806 грн 62 коп.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання до будинку, що по АДРЕСА_1 . Відповідач є власником приміщення офісу (цокольного поверху) у вказаному будинку, однак не оплачує послуги теплової енергії, внаслідок чого за ним станом на 27 лютого 2025 року утворилась заборгованість за теплову енергію.

18 березня 2025 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позовних вимог відмовити повністю, а також зобов`язати відповідача здійснити перерахунок нарахованих коштів згідно фактичних спожитих обсягів теплової енергії, зафіксованих лічильником обліку, прибравши нарахування за мінімальну частку споживання, зобов`язати відповідача підписати Додаткову угоду як невід`ємну частину Договору та виплатити йому компенсацію за спричинення моральної шкоди в розмірі 12 000 грн.

У відзиві вказав, що частково погоджується із наявною заборгованістю, але не погоджується із сумою заборгованості, пенею, інфляційними втратами, відсотками річних, оскільки має претензії до наданих послуг з постачання теплової енергії, і нараховані кошти не відповідають умовам Договору і фактичним спожитим обсягам теплової енергії.

Він ніколи не відмовлявся від оплати за теплову енергію, але його численні листи, прохання і намагання обговорити неправомірні нарахування отримували повне ігнорування з боку представників і керівництва ТОВ «Рівнетеплоенерго».

Його офісне приміщення розташоване на цокольному (напівпідвальному) поверсі житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . У 2014 році у вказаному приміщенні було встановлено лічильник обліку тепла, який належним чином прийнятий на облік у ТОВ «Рівнетеплоенерго». З моменту встановлення лічильника тепло фактично не споживалося, показання лічильника були нульові, оплачувалася лише певна сума за так званий транзит тепла. Тепло практично не поступало у приміщення, при тому, що коштувало у кілька разів дорожче, ніж тепло від альтернативних джерел енергії. Він не звертався зі скаргою до постачальника, так як приміщення обігрівалося і обігрівається завдяки економним електричним панелям, встановлення яких не потребує спеціальних дозволів. Крім того, значна частина приміщення знаходиться нижче рівня поверхні землі, усі стіни, підлога, стеля додатково утеплені мінеральними плитами. Про автономний обігрів приміщення позивачу відомо.

У вересні 2022 року в офісі ТОВ «Рівнетеплоенерго» йому було запропоновано підписати Індивідуальний договір № 1951 про надання послуги з постачання теплової енергії від 30 серпня 2022 року. Уважно вивчивши умови Договору, він визначив, що має право внести деякі зміни і уточнення. Відповідно запропонував Додаткову угоду до даного Договору. Додаткову угоду ним подано у кабінеті №7 13 вересня 2022 року, її отримав інженер-інспектор Кнап В.О. 06 жовтня 2022 року він надіслав повідомлення, в якому нагадав, що умови запропонованого Договору № 1951 неприйнятні до виконання без підписання Додаткової угоди, що є невід`ємною частиною Договору.

12 жовтня 2022 року повторно надав Додаткову угоду до індивідуального Договору № 1951, яку отримав начальник сектору по роботі з дебіторською заборгованістю Рудик О.А., зробивши відмітку про отримання.

Оскільки опалювальний сезон розпочався і жодний представник ТОВ «Рівнетеплоенерго» не зв`язувався з ним для підписання Додаткової угоди, 22 листопада 2022 року він надіслав повторне повідомлення, в якому нагадав, що умови запропонованого Договору неприйнятні до виконання без підписаної Додаткової угоди, що є невід`ємною частиною Договору.

Зазначає, що оскільки через його приміщення проходить транзитна труба-теплоносій подачі тепла, він протягом листопада багато разів фіксував, що вона ледь тепла або холодна. Відповідно прилад обліку теплової енергії, встановлений в його приміщенні, споживав 0 Гкал, про що він вказав у звіті про використану теплову енергію. Приміщення фізично не могло спожити тепло, яке не надходило. Приміщення обігрівалося завдяки електричним приладам.

12 грудня 2022 року йому на електронну пошту прийшов рахунок за тепло, де замість того, щоб врахувати покази теплового лічильника, йому нарахували так звану мінімальну частку споживання.

Вважає, що постачальник проігнорував статтю 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», так як від часу подання Додаткової угоди 13 вересня 2022 року до початку подачі опалення минуло більше ніж 30 днів і жодних заперечень в цей період з боку виконавця не було, автоматично ТОВ «Рівнетеплоенерго» прийняло умови Додаткової угоди, подаючи теплову енергію, відповідно, нарахування повинні здійснюватися за фактичне спожите тепло, в тому числі нарахування МЗК і ФС, проти яких він не заперечує.

27 березня 2025 року представник позивача Голубєва З.В. подала відповідь на відзив, в якій вказала, що з усіма фізичними або юридичними особами, які є власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та станом на 29 жовтня 2021 року не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, вважається укладеним публічний договір приєднання за формою, встановленою Правилами, затвердженими Постановою КМУ від 21 серпня 2019 року № 830, з урахуванням змін, внесених КМУ від 08 вересня 2021 року № 1022. Якщо у фізичної особи, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи у юридичної особи, яка використовує теплову енергію відповідно до договору на поставку (купівліпродажу) теплової енергії, укладеного відповідно до вимог Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою КМУ від 03 жовтня 2007 року № 1198, є одночасно житлове чи/або нежитлове приміщення у багатоквартирному будинку, до яких поставляється теплова енергія за цим договором, такий договір вважається припиненим, в частині постачання теплової енергії, а замість нього вважатиметься укладеним типовий публічний договір приєднання про надання комунальної послуги постачання теплової енергії.

В серпні 2022 року, у зв`язку із отриманням інформації про припинення господарської діяльності ПП «Дахбуд Рівне», власником та директором якого є ОСОБА_1 , ТОВ «Рівнетеплоенерго» запропонувало відповідачу укласти Індивідуальний договір №1951 про надання послуги з постачання теплової енергії від 30 серпня 2022 року у редакції, передбаченій типовими договорами, передбаченими Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими Постановою КМУ від 21 серпня 2019 року №830. При цьому, тексти типових договорів було розміщено на офіційному сайті ТОВ «Рівнетеплоенерго» http://rivneteploenergo.com/ 20 вересня 2021 року, 28 вересня 2021 року та 01 жовтня 2021 року, а також з вересня 2021 року дотепер розміщені на інформаційних стендах усіх дільниць та головному приміщенні ТОВ «Рівнетеплоенерго».

ОСОБА_1 відмовився від підписання вищевказаного договору та запропонував позивачу укласти Додаткову угоду до Індивідуального договору №1951 про надання послуги з постачання теплової енергії від 30 серпня 2022 року, направивши проект даної угоди листом, зареєстрованим ТОВ «Рівнетеплоенерго» за вх. №1837/2230 від 06 жовтня 2022 року, згідно якої пропонувалось внести до запропонованого Індивідуального договору №1951 про надання послуги з постачання теплової енергії від 30 серпня 2022 року ряд уточнень. Запропоновані уточнення, викладені проектом Додаткової угоди до Індивідуального договору №1951 про надання послуги з постачання теплової енергії від 30 серпня 2022 року, були відхилені ТОВ «Рівнетеплоенерго», так як вони суперечили законодавству України в сфері надання послуг теплопостачання, а саме Правилам надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830 та Методиці розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 року № 315.

Отже, договірні відносини між сторонами регулюються умовами типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими Постановою КМУ від 08 вересня 2021 року №1022.

Нежитлові приміщення відповідача мають індивідуальний лічильник, однак через передачу показів лічильника із показником використання теплової енергії менше мінімальної частки питомого споживання теплової енергії, розрахунок проводився на мінімальну частку використання теплової енергії котра передбачена відповідно до п. 1 р. VІ «Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг». У випадку використання у приміщенні офісу відповідача систем комбінованого опалення (альтернативних джерел опалення) відповідачу необхідно було надати до ТОВ «Рівнетеплоенерго» відповідний проект для уникнення в майбутніх періодах нарахувань послуг з постачання теплової енергії. Станом на дату подачі позову до суду у ТОВ «Рівнетеплоенерго» відсутній проект систем комбінованого опалення.

27 листопада 2024 року від відповідача надійшли заперечення, в яких вказано, що у позовній заяві ТОВ «Рівнетеплоенерго» приховало факт укладення з ним Індивідуального договору № 1951 про надання послуги з постачання теплової енергії від 30 серпня 2022 року. Позивач приховав факт отримання примірника Додаткової угоди від 13 вересня 2022 року з відміткою ОСОБА_2 . Позивач приховав численні факти отримання актів-претензій, які свідчать про непостачання теплової енергії. При цьому, позивач стверджує, що з ним укладений публічний договір приєднання, проти чого він заперечує та зазначає, що свідомо обрав модель індивідуального договору, примірники якого є у нього з печатками і підписами ТОВ «Рівнетеплоенерго». Також він скористався правом внесення додаткових уточнень, надавши у межах прийнятних термінів - 13 вересня 2022 року Додаткову угоду.

Позивач стверджує, що він відмовився від підписання Індивідуального договору № 1951, однак він з цим не погоджується, оскільки жодних листів, повідомлень, у яких він відмовлявся від підписання договору не надано.

Вважає, що Індивідуальний договір № 1951 з Додатковою угодою є дійсними на підставі п. 4 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Стосовно надсилання певних листів позивачем, вказує, що не отримував листи за вих. № 04-05/2591 від 05 грудня 2023 року, за вих. № 04-05/328 від 09 лютого 2024 року, № 04-05/622 від 07 березня 2024 року. Також він не отримував лист за № 04-05/2498 від 31 жовтня 2022 року, який не вказаний у додатках до позовної заяви, а з`явився в переліку додатків лише до відповіді на відзив.

Представник позивача Голубєва З.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судову засіданні позовні вимоги не визнав, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та запереченнях, просив відмовити в задоволенні позову та стягнути з позивача моральну шкоду в розмірі 12 000 грн.

Заслухавши представника позивача Голубєву З.В., відповідача ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом, ТОВ «Рівнетеплоенерго» здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 .

Як слідує з Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Рівненської міської ради 09 квітня 2012 року, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить приміщення офісу (цокольний поверх) за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку із отриманням інформації про припинення господарської діяльності ПП «Дахбуд Рівне», власником та директором якого був ОСОБА_1 , що не заперечувалося сторонам, ТОВ «Рівнетеплоенерго» запропонувало відповідачу укласти Індивідуальний договір №1951 про надання послуги з постачання теплової енергії від 30 серпня 2022 року.

06 жовтня 2022 року та 22 листопада 2022 року ТОВ «Рівнетеплоенерго» отримало від відповідача повідомлення, в яких зазначено, що умови запропонованого Договору № 1951 неприйнятні до виконання без підписання Додаткової угоди, що є невід`ємною частиною договору. Індивідуальний договір № 1951 про надання послуги з постачання теплової енергії від 30 серпня 2022 року, що мав вступити в дію з 01 вересня 2022 року, відповідачем не підписаний і вважається таким, що не вступив у дію. Жодних договірних відносин між ОСОБА_1 та ТОВ «Рівнетеплоенерго» не існує. До повідомлення від 06 жовтня 2022 року було приєднано Додаткову угоду до Індивідуального договору №1951 про надання послуги з постачання теплової енергії від 30 серпня 2022 року.

Як слідує з листів № 04/05/2492/2501 від 31 жовтня 2022 року та № 04/05/2731/2734 від 23 листопада 2022 року позивач відхилив проект Додаткової угоди, запропонованої відповідачем, оскільки умови запропонованого до підписання Індивідуального договору повністю відповідають вимогам Правил № 830 та умовам затверджених ними типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії.

15 грудня 2022 року, 11 січня 2023 року ТОВ «Рівнетеплоенерго» отримало повідомлення ОСОБА_1 , в яких зазначено, що позивачем не постачається теплова енергія до його офісного приміщення та ігноруються листи-претензії, акти-претензії.

Як слідує з Актів-претензії від 11 січня 2023 року та 12 січня 2023 року ОСОБА_1 висловив претензію ТОВ «Рівнетеплоенерго» щодо якості та кількості надання послуг з постачання теплової енергії.

12 січня 2023 року представниками ТОВ «Рівнетеплоенрего» проведено огляд вузла обліку теплової енергії та встановлено, що обладнання справне та придатне, цілісність пломб не порушено, зауважень не виявлено.

Як слідує з відповіді від 18 січня 2023 року за №02-05/143 ТОВ «Рівнетеплоенерго» розглянуло Акт-претензію ОСОБА_1 та повідомило, що договір на обслуговування внутрішньобудинкової системи опалення з будинком за адресою: АДРЕСА_1 , не укладався. Технічне обслуговування, поточний та капітальний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку здійснюється співвласниками чи залученими ними уповноваженими на виконання таких робіт особами за рахунок співвласників. Згідно акта експлуатаційної перевірки вузла обліку від 12 січня 2023 року на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , теплоносій подається згідно температурного графіку та в повному обсязі. Для вирішення питання необхідно надати проектну документацію на реконструкцію системи опалення з встановленням вузла обліку теплової енергії приміщення.

15 листопада 2023 року, 11 січня 2024 року ТОВ «Рівнетеплоенерго» отримало повідомлення ОСОБА_1 , в яких зазначено, що позивачем не постачається теплова енергія.

Як слідує з рахунків ТОВ «Рівнетеплоенерго» відповідачу нараховувалось МЗК+ФС, мінімальна частка споживання та абонентська плата.

Згідно розрахунку заборгованості за теплопостачання, складеного позивачем, відповідачем не здійснювалась оплата послуг, внаслідок чого за ним за період з листопада 2022 року до січня 2025 року станом на 01 лютого 2025 року утворилася заборгованість в розмірі 36 853 грн 09 коп.

Згідно зі статтею 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до статті 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власність зобов`язує.

Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Згідно статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, і яке, згідно ст. 11 ЦК України, виникає в тому числі і з договорів.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Надання послуг з постачання теплової енергії здійснюється у відповідності до положень Закону України «Про теплопостачання», Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2021 року № 1022), Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315 (у редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 грудня 2021 року № 358).

Згідно пункту 6 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої статті 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Рішенням виконавчого комітету Рівненської міської ради «Про встановлення тарифів ТОВ «Рівнетеплоенерго» № 98 від 12 жовтня 2021 року для категорії споживачів «інші споживачі» за послугу з постачання теплової енергії був встановлений тариф 4 704 грн 48 коп./Гкал (з ПДВ). Відповідно до рішення виконавчого комітету Рівненської міської ради № 127 від 21 грудня 2021 року буди внесені зміни до рішення виконавчого комітету Рівненської міської ради «Про встановлення тарифів ТОВ «Рівнетеплоенерго» № 98 від 12 жовтня 2021 року та встановлені тарифи для категорії споживачів «інші споживачі» за послугу з постачання теплової енергії 8 526 грн 96 коп./Гкал (з ПДВ). Рішенням виконавчого комітету Рівненської міської ради № 151 від 28 жовтня 2022 року, протягом дії воєнного стану та шести місяців після місяця в якому воєнний стан буде припинено чи скасовано було накладено мораторій на підвищення тарифів та застосовано тарифи встановлені рішенням виконавчого комітету Рівненської міської ради «Про встановлення тарифів ТОВ «Рівнетеплоенерго» № 98 від 12 жовтня 2021 року для категорії споживачів «інші споживачі» за послугу з постачання теплової енергії - 8 526 грн/Гкал (з ПДВ). Рішенням виконавчого комітету Рівненської міської ради № 125 від 19 грудня 2023 року строком дії з 01 жовтня 2023 року по 30 вересня 2024 року установлено тариф для категорії споживачів «інші споживачі» за послугу з постачання теплової енергії 5 347 грн 07 коп./Гкал (з ПДВ). Рішенням виконавчого комітету Рівненської міської ради № 140 від 05 листопада 2024 року строком дії з 01 жовтня 2024 року по 30 вересня 2025 року установлено тариф для категорії споживачів «інші споживачі» за послугу з постачання теплової енергії 5 603 грн 18 коп./Гкал (з ПДВ).

Спір у цій справі стосується питання щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту теплову енергію. Позивач вважає, що обсяг спожитої відповідачем теплової енергії має визначатись за Типовим індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії, укладеним між позивачем та відповідачем, тоді як останній вказує, що обсяг споживання теплової енергії має визначатися відповідно до Індивідуального договору № 1951 про надання послуги з постачання теплової енергії від 30 серпня 2022 року та Додаткової угоди до Індивідуального Договору № 1951 про надання послуги з постачання теплової енергії від 30 серпня 2022 року за показаннями теплового лічильника.

01 травня 2021 року набрав чинності Закон України від 03 грудня 2020 № 1060 «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг» (далі Закон № 1060). Законом № 1060 внесені зміни до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», зокрема, до статті 13, якими передбачено запровадження публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг. Пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції Закону № 1060 визначено, що договори про надання комунальних послуг, у тому числі із співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності рішення Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2021 року № 1022 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії». Постанова опублікована в офіційному виданні «Урядовий кур`єр» 2021, №190 від 01 жовтня 2021 року. Текст типового договору було розміщено на офіційному сайті ТОВ «Рівнетеплоенерго» http://rivneteploenergo.com/ 28 вересня 2021 року. Відтак, з набранням чинності постанови КМУ від 08 вересня 2021 року № 1022, типові договори з індивідуальними споживачами про надання послуги з постачання теплової енергії вважаються укладеними з відповідною категорією споживачів.

Отже, з усіма фізичними або юридичними особами, які є власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та станом на 29 жовтня 2021 року не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, вважається укладеним публічний договір приєднання за формою, встановленою Правилами затвердженими постановою КМУ від 21 серпня 2019 року № 830, з урахуванням змін, внесених КМУ від 08 вересня 2021 року № 1022.

Якщо у фізичної особи, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридичної особи, яка використовує теплову енергію відповідно до договору на поставку (купівлі продажу) теплової енергії, укладеного відповідно до вимог Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою КМУ від 03 жовтня 2007 року № 1198, є одночасно житлове чи/або нежитлове приміщення у багатоквартирному будинку, до яких поставляється теплова енергія за цим договором, такий договір вважається припиненим, в частині постачання теплової енергії, а замість нього вважатиметься укладеним типовий публічний договір приєднання про надання комунальної послуги постачання теплової енергії.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.

Якщо протягом 30 днів після отримання проекту договору (змін до нього) виконавець комунальної послуги, який одержав проект договору (змін до договору) від споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), не повідомив про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього і при цьому не припинив надання комунальної послуги цьому споживачу (або в інший спосіб засвідчив свою волю до надання відповідної комунальної послуги споживачу), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій споживачем (іншою особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), якщо інше не передбачено цим Законом.

Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом.

Необґрунтована відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає договір в інтересах споживача) від укладання договору є підставою для припинення в односторонньому порядку виконавцем надання відповідної комунальної послуги такому споживачу.

Відмова будь-якої із сторін від укладання запропонованого другою стороною договору не позбавляє її права звернутися з повторною пропозицією про укладання договору в порядку, визначеному цією частиною.

Судом встановлено, що у зв`язку із отриманням інформації про припинення господарської діяльності ПП «Дахбуд Рівне», власником та директором якого був ОСОБА_1 , ТОВ «Рівнетеплоенерго» запропонувало відповідачу укласти Індивідуальний договір №1951 про надання послуги з постачання теплової енергії від 30 серпня 2022 року.

Відповідач не підписав запропонований позивачем договір та запропонував позивачу укласти Додаткову угоду до Індивідуального договору №1951 про надання послуги з постачання теплової енергії від 30 серпня 2022 року, зокрема, згідно якої запропонував пункт 1 Договору № 1951 доповнити абзацом наступного змісту: «Якщо споживач не споживає або споживає частку теплової енергії, що кількісно менша, ніж мінімальна частка середнього питомого споживання, виконавець при нарахуванні обсягів спожитої теплової енергії керується лише показами теплового лічильника. Мінімальна частка середнього питомого споживання не нараховується, оскільки приміщення додатково обладнане індивідуальною системою опалення і спроектоване з використанням енергоефективних технологій». Додаткову угоду відповідач подав позивачу 06 жовтня 2022 року.

Запропоновані уточнення викладені проектом Додаткової угоди до Індивідуального договору №1951 про надання послуги з постачання теплової енергії від 30 серпня 2022 року були відхилені ТОВ «Рівнетеплоенрго», так як вони суперечили Правилам надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830 та Методиці розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 року № 315, яка передбачає саме нарахування мінімальної частки середнього питомого споживання теплової енергії при споживанні меншого обсягу теплової енергії. (вих. №04-05/2498/2501 від 31 жовтня 2022 року та вих. №04- 05/2731/2734 від 23 листопада 2022 року).

Оскільки позивач відхилив запропоновану відповідачем Додаткову угоду до Індивідуального договору №1951 про надання послуги з постачання теплової енергії від 30 серпня 2022 року, а відповідач повідомив про свою відмову від укладання Індивідуального договору №1951 про надання послуги з постачання теплової енергії від 30 серпня 2022 року, без відповідних змін, тому ОСОБА_1 приєднався до умов типового Індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів від 09 вересня 2021 року №1022).

Доводи відповідача, що ТОВ «Рівнетеплоенерго» прийняло умови Додаткової угоди, поданої позивачу 13 вересня 2022 року, оскільки протягом тридцяти днів після отримання проекту договору не подало своїх заперечень, не заслуговують на увагу, оскільки відповідачем не доведено, що позивачем було отримано саме 13 вересня 2022 року Додаткову угоду до Індивідуального договору № 1951 про надання послуги з постачання теплової енергії від 30 серпня 2022 року, а не 06 жовтня 2022 року, так як примірник Додаткової угоди, приєднаної відповідачем до відзиву на позовну заяву з позначкою «отримав ОСОБА_2 13.09.2022», не містить доказів їх реєстрації позивачем та підпису особи, яка його прийняла.

Отже, суд доходить висновку про те, що відповідач приєднався до умов типового Індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії і отримавши за спірний період теплову енергію, зобов`язаний був оплатити її вартість у повному розмірі, розрахованому на підставі діючих тарифів. Однак, відповідач користуючись тепловою енергією, не здійснював оплату, в результаті чого станом на 01 лютого 2025 року утворилася заборгованість в розмірі 36 853 грн 09 коп., яку слід стягнути з останнього на користь позивача.

Щодо позовної вимоги про стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних суд зазначає таке.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За положеннями пункту 45 типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженого постановою КМУ від 21 серпня 2019 року №830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 року №1022), у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.

Згідно з розрахунком позивача, який перевірений судом, за період з 01 лютого 2024 року по 01 січня 2025 року інфляційні нарахування на суму боргу становлять 3 567 грн 24 коп., 3 % річних 806 грн 62 коп., пеня 921 грн 40 коп., які слід стягнути з відповідача на користь позивача.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені дослідженими доказами у справі, а відтак, позов підлягає до задоволення.

Щодо твердження відповідача, що нарахування за надані послуги необхідно здійснювати лише за показами теплового лічильника без нарахування мінімальної частки питомого споживання слід зазначити таке.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» споживачам, приміщення яких оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії/приладами - розподілювачами теплової енергії/вузлами розподільного обліку витрати теплоносія (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), обсяг спожитої теплової енергії визначається за їхніми показаннями відповідно до методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, але не менше мінімальної частки середнього питомого споживання теплової енергії серед інших споживачів у будівлі відповідно до пункту 5 частини другої цієї статті;

показання приладів - розподілювачів теплової енергії використовуються при розподілі виключно за умови, що такими приладами оснащено не менш як 50 відсотків опалювальних приладів (крім розташованих у приміщеннях (місцях) загального користування багатоквартирних будинків) у будівлі;

для споживачів, приміщення яких оснащені вузлами розподільного обліку, розподілене питоме споживання теплової енергії в розрахунку на 1 квадратний метр площі (1 кубічний метр об`єму) квартири (іншого приміщення) не може становити менше мінімальної частки питомого споживання теплової енергії, яка визначається згідно з методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства;

обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, визначається за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого нежитлового приміщення, яке є самостійним об`єктом нерухомого майна) або за рішенням співвласників будівлі - за іншим принципом, визначеним цією методикою.

Обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання.

Розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби здійснюється відповідно до Розділу IV Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої Наказом Мінрегіонбуду №315 від 22 листопада 2018 року.

Обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалювальних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень.

У разі відсутності у виконавця розподілу комунальних послуг даних щодо площ МЗК та допоміжних приміщень та/або даних щодо трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах, то обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення, може бути визначений спрощено: як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі/будинку (п. 8 розділу).

Розділом VI Методики встановлено вимогу щодо мінімального споживання теплової енергії у опалювальному приміщенні з приладом обліку, а саме для споживачів, приміщення яких оснащені приладами розподільного обліку теплової енергії, розподілене питоме споживання теплової енергії в рахунку на 1 квадратний метр площі (1 кубічний метр об`єму) квартири (іншого приміщення) не може становити менше мінімальної частки питомого споживання теплової енергії. Мінімальна частка середнього питомого споживання теплової енергії на опалення визначається для опалювальних приміщень, оснащених приладами розподільного обліку теплової енергії. Цією часткою перевіряються додержання теплового режиму в цих приміщеннях протягом опалювального періоду, в яких не допускається зниження температури повітря більше ніж на 4°С від нормативної температури внутрішнього повітря. Якщо опалювальне приміщення спожило менший осяг теплової енергії, визначений за показаннями приладів обліку теплової енергії, ніж визначений за мінімальною часткою середнього питомого споживання, такому приміщенню донараховується обсяг спожитої теплової енергії.

Відповідно до п. 3 Розділу VI Методики приміщенню з комбінованою системою опалення, яке оснащене вузлом розподільного обліку теплової енергії або вузлом розподільного обліку витрати теплоносія (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), здійснюється донарахування обсягу теплової енергії з урахуванням особливостей влаштування такої системи опалення відповідно до таких умов:

додатковими до внутрішньобудинкової системи опалення є місцеві рекуператори повітря або місцеві теплові насоси, у тому числі кондиціонери в режимі підігріву приміщень, або місцеві стаціонарні системи електроопалення за умови їх переважного використання у години мінімального навантаження енергосистеми, або комбінація зазначеного(их) обладнання/систем;

на додаткове місцеве обладнання/систему є відповідний проект;

енергетичним аудитом визначений за кожний розрахунковий період опалювального періоду базовий обсяг споживання електроенергії таким приміщенням без застосування додаткового(ої) місцевого(ої) обладнання/системи, а також обсяг споживання електроенергії кожним(ою) таким(ою) обладнанням/системою, їх коефіцієнт трансформації електроенергії у теплову енергію й замінюваний ним/нею обсяг теплової енергії за різних температур опалювального періоду з кроком 1 °C;

надання споживачем у такому приміщенні виконавцю розподілу комунальної послуги підтвердження роботи додаткового(их) обладнання/систем кожного розрахункового періоду у вигляді інформації щодо збільшених обсягів спожитої електроенергії порівняно з базовим її споживанням.

Отже у випадку використання комбінованого опалення (альтернативних джерел опалення) відповідачу слід було подати ТОВ «Рівнетеплоенерго» відповідний проект для врахування при нарахуванні вартості отриманих послуг. Вказаний проект ОСОБА_1 до ТОВ «Рівнетеплоенерго» не подавав. Заборгованість, яка утворилась за підсумками спірного опалювального періоду виникла за обсяги, які розподіляються на приміщення від частини обсягу на задоволення загальнобудинкових потреб та обсягу донарахованому на приміщення, згідно до розділу VI Методики.

Щодо доводів відповідача про те, що Акти-претензії та Акти експлуатаційної перевірки приладів обліку теплової енергії свідчать про непостачання теплової енергії, суд зазначає, що у спірному періоді, а саме з листопада 2022 року по січень 2025 року включно відповідачем були двічі подані Акти-претензії про неналежне надання або ненадання послуг від 11 та 12 січня 2023 року. 12 січня 2023 року представником позивача проведено огляд приладів обліку теплової енергії та встановлено в Акті експлуатаційної перевірки приладів обліку теплової енергії від 12 січня 2023 року, що обладнання справне та придатне, цілісність пломб не порушено. У даному акті відсутня констатація факту, що подача теплоносія на приміщення не здійснюється, в приміщенні наявні електричні нагрівальні панелі, як про це стверджує відповідач. А у відповіді позивача від №02-05/143 віл 18 січня 2023 року вказано, що на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , теплоносій подається згідно температурного графіку та у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 028 грн 00 коп.

Керуючись ст. 3, 12, 13, 81, 82, 141, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за теплову енергію задовольнити.

Стягнути ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» заборгованість за теплову енергію в розмірі 36 853 (тридцять шість тисяч вісімсот п`ятдесят три) грн 09 коп., пеню в розмірі 921 (дев`ятсот двадцять одна) грн 40 коп., інфляційні нарахування на суму боргу в розмірі 3 567 (три тисячі п`ятсот шістдесят сім) грн 24 коп., 3 % річних в розмірі 806 (вісімсот шість) грн 62 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» судовий збір в розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо в Рівненський апеляційний суд протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго», місцезнаходження: вул. Д. Галицького, буд. 27, м. Рівне, .

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повне судове рішення складено 12 травня 2025 року.

Суддя О.О. Першко