БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 2/356/48/25
Справа № 356/718/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2025 року Березанський міський суд Київської області в складі:

Головуючого судді Лялик Р.М.

З участю секретарів Стрижак В.О., Хоменко Т.А.

Настич Н.А.

Представників позивача Перетятько І.С., Сонько М.М.,

Оксамита П.В.

Представника третьої особи Олійник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Березанського міського суду Київської області цивільну справу за позовом Броварської окружної прокуратури в інтересах держави, в особі Київської обласної державної адміністрації до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» про витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

Броварська окружна прокуратура в інтересах держави, в особі Київської обласної державної адміністрації звернулась до Березанського міського суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" про витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння.

Позовна заява обгрунтована тим, що відповідно до рішення Березанської міської ради Київської області № 152-15-VI від 30.12.2011 року «Про передачу у приватну власність земельних ділянок громадянам», зокрема п. 3, затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у приватну власність та надано ділянки у приватну власність 54 громадянам для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та для ведення особистого селянського господарства, згідно із додатком № 3.

На підставі вказаного рішення ОСОБА_1 отримала державні акти на право власності на дві земельні ділянки, яким присвоєно наступні кадастрові номери:

- :06:021:0037, площею 0,1 га із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) державний акт серії ЯМ № 762415, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею 07.06.2012 року;

- :06:021:0038, площею 0, 0498 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства державний акт серії ЯМ № 762416, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею 07.06.2012 року.

Згідно відомостей Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельні ділянки, а також Реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що ОСОБА_1 належні їй земельні ділянки не відчужувала та залишається їх власницею і на даний час. При цьому, відомості про реєстрацію речового права на належні відповідачці земельні ділянки до Реєстру речових прав на нерухоме майно не вносились.

Однак, за матеріалами лісовпорядкування 2003 та 2014 років земельні ділянки з кадастровими номерами :06:021:0037 та :06:021:0038 є земельними ділянками лісогосподарського призначення, яка розташована у 10 кварталі Березанського лісництва філії «Бориспільське лісове господарство» державного спеціалізованого підприємства «Ліси України».

Разом з тим, право постійного користування державним спеціалізованим господарським підприємством «Ліси України» землями лісогосподарського призначення 10 кварталу Березанського лісництва, відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування, погодженими Державним управлінням екології та природних ресурсів Київської області та затвердженими Київським обласним управлінням лісового та мисливського господарства.

Наказом державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» від 14.12.2022 року № 18 створено філії спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», зокрема, створено філію «Бориспільське лісове господарство».

Таким чином, спірні земельні ділянки передано у приватну власність за рахунок земель, що перебувають в постійному користуванні державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (як правонаступника ДП «Бориспільське лісове господарство») без виключення її з Державного лісового фонду України.

Отже, Березанською міською радою Київської області, на підставі вищезазначеного рішення, здійснено незаконне відведення двох земельних ділянок у приватну власність громадянина без згоди землекористувача, без вилучення з постійного користування ділянки, без зміни цільового призначення ділянки, у тому числі, за погодженням з постійним лісокористувачем, та відповідно, без розроблення і затвердження в установленому порядку проекту землеустрою щодо відведення ділянки (в порядку зміни цільового призначення), у зв`язку з чим набуття права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель в споруд (присадибна ділянка) та на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства відбулось із порушенням вимог земельного та лісового законодавства.

Так, за інформацією ДП «Бориспільське лісове господарство» від 27.12.2022 року № 512 та доданого викопіювання із планшету № 2 Березанського лісництва ДП «Бориспільський лісгосп» лісовпорядкування 2014 року установлено, що спірні земельні ділянки з кадастровими номерами :06:021:0037 та :06:021:0038 повністю накладаються на землі лісогосподарського призначення та розташовані в межах державного лісового фонду (квартал 10 Березанського лісництва).

Окрім того, відповідно до інформації філії «Бориспільський лісгосп» від 03.09.2024 року № 989/20.23-2024 дві спірні земельні ділянки орієнтовно накладаються на землі лісогосподарського призначення в кварталі 10 Березанського лісництва, як за матеріалами лісовпорядкування 2003 року, так і за матеріалами лісовпорядкування 2014 року.

Також спірні земельні ділянки, відповідно до проекту організації та розвитку лісового господарства, мають наступні таксаційні характеристики: лісові культури, природного походження, якість лісових культур 2 клас, рік створення 2002.

Таким чином, факт віднесення спірних земельних ділянок до земель лісогосподарського призначення підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування 2003, 2014 років, в тому числі проектами організації та розвитку лісового господарства ДП «Переяслав-Хмельницького державного лісового господарства», таксаційними описами, планами лісонасаджень, протоколами лісовпорядних нарад.

Окрім того, за інформацією Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання «Укрдержліспроект» від 16.03.2023 року № 206 вбачається, що земельні ділянки з кадастровими номерами :06:021:0037 та :06:021:0038 відповідно до матеріалів лісовпорядкування 2014 року відносяться до лісів Березанського лісництва ДП «Переяслав-Хмельницького лісгоспу» і повністю розташовані у кварталі 10 вказаного лісництва.

Таким чином, наведені вище докази у своїй сукупності вказують на приналежність двох спірних земельних ділянок до земель лісогосподарського призначення.

Відтак, Броварська окружна прокуратура в інтересах держави, в особі Київської обласної державної адміністрації, просить суд витребувати на користь держави, в особі Київської обласної державної адміністрації в категорію земель лісогосподарського призначення із незаконного володіння ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0, 1 га з кадастровим номером :06:021:0037 та земельну ділянку площею 0,0498 га з кадастровим номером :06:021:0038. Судові витрати покласти на відповідачку.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просила задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась. 04.02.2025 року від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі.

Представник третьої державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» позов просила задовольнити.

Заслухавши представника позивача, представника третьої особи, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з`ясованих обставин дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що рішенням Березанської міської ради Київської області № 152-15-VI від 30.12.2011 року «Про передачу у приватну власність земельних ділянок громадянам», затверджено технічні документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності та надано земельні ділянки у приватну власність громадянам для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та для ведення особистого селянського господарства, згідно із додатком № 1. В зв`язку з переходом права власності на житловий будинок та відповідно до розробленої технічної документації із землеустрою вилучити земельні ділянки у громадян та передати їх до земель запасу міської ради, згідно із додатком № 2. Затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у приватну власність громадянам для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та для ведення особистого селянського господарства, згідно із додатком № 3. Затверджено технічні документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності та надано земельні ділянки у приватну власність громадянам для будівництва індивідуальних гаражів, згідно із додатком № 4. Дано дозвіл на виготовлення державних актів на право приватної власності на земельні ділянки, згідно із даним рішенням (а.с. 24).

До матеріалів справи долучено додаток № 3 до рішення міської ради 152-15-VI від 30.12.2011 року список громадян, яким затверджено проекти землеустрою та надані земельні ділянки у приватну власність, згідно з яким ОСОБА_1 надано у приватну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд земельну ділянку площею 0, 1 га та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0, 0498 га (а.с. 25-26).

Відповідно до інформації ДП «Бориспільський лісгосп» від 27.12.2022 року № 512 та доданого викопіювання із планшету № 2 Березанського лісництва ДП «Бориспільський лісгосп» лісовпорядкування 2014 року, спірні земельні ділянки з кадастровими номерами :06:021:0037 та :06:021:0038 повністю накладаються на землі лісогосподарського призначення та розташовані в межах державного лісового фонду (квартал 10 Березанського лісництва) (а.с. 31-32).

Як вбачається з матеріалів справи 07.06.2012 року ОСОБА_1 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 762415, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею з кадастровим номером :06:021:0037, площею 0,1 га із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Земельна ділянка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 77).

Окрім того, 07.06.2012 року ОСОБА_1 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 762416, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею з кадастровим номером :06:021:0038, площею 0, 0498 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Земельна ділянка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 76).

Відповідно до статей 13, 14 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

За змістом ст. 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно ч. 2, 3 ст. 78 Земельного кодексу України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Відповідно до ч. 5 ст. 122 ЗК України обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду цільового призначення. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч. 7 ст. 20 ЗК України зміна цільового призначення земельних ділянок погоджується у разі зміни цільового призначення земельних ділянок державної та комунальної власності природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, історико-культурного, лісогосподарського призначення, внаслідок якої земельні ділянки виводяться із складу таких категорій, а також зміни цільового призначення земель, визначених пунктом «б» частини першої статті 150 цього Кодексу - з Кабінетом Міністрів України. Зміни цільового призначення земельних ділянок державної та комунальної власності природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, історико-культурного, лісогосподарського призначення, внаслідок яких земельні ділянки виводяться із складу таких категорій (крім зміни цільового призначення земельних ділянок лісогосподарського призначення для розміщення на них лінійних об`єктів енергетичної інфраструктури), а також зміни цільового призначення земель, визначених пунктом «б» частини першої статті 150 цього Кодексу, здійснюються за погодженням з Кабінетом Міністрів України.

Статтею 55 ЗК України визначено, що до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства.

Відповідно до ст. 84 ЗК України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, державних органів приватизації відповідно до закону. До земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі лісогосподарського призначення, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Згідно статті 57 ЗК України земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства. Порядок використання земель лісогосподарського призначення визначається законом.

Стеттею 7 Лісового кодексу України визначено, що ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.

За статтями 45, 47, 48, 54 ЛК України облік лісів включає збір та узагальнення відомостей, які характеризують кожну лісову ділянку за площею, кількісними та якісними показниками. Основою ведення обліку лісів є матеріали лісовпорядкування.

Лісовпорядкування включає комплекс заходів, спрямованих на забезпечення ефективної організації та науково обґрунтованого ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання, підвищення екологічного та ресурсного потенціалу лісів, культури ведення лісового господарства, отримання достовірної і всебічної інформації про лісовий фонд України.

Лісовпорядкування є обов`язковим на всій території України та ведеться державними лісовпорядними організаціями за єдиною системою в порядку, установленому центральним органом виконавчої влади з питань лісового господарства.

У матеріалах лісовпорядкування дається якісна і кількісна характеристика кожної лісової ділянки, комплексна оцінка ведення лісового господарства, що є основою для розроблення на засадах сталого розвитку проекту організації та розвитку лісового господарства відповідного об`єкта лісовпорядкування.

Проект організації та розвитку лісового господарства передбачає екологічно обґрунтоване ведення лісового господарства і розробляється відповідно до нормативно-правових актів, що регулюють організацію лісовпорядкування.

Матеріали лісовпорядкування затверджуються в установленому порядку органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, територіальними органами центрального органу виконавчої влади з питань лісового господарства за погодженням відповідно органом виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, територіальними органами центрального органу виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища.

Затверджені матеріали лісовпорядкування є обов`язковими для ведення лісового господарства, планування і прогнозування використання лісових ресурсів.

Відповідно до ч. 7 ст. 1 Лісового кодексу України лісові ділянки можуть бути вкриті лісовою рослинністю, а також постійно або тимчасово не вкриті лісовою рослинністю (внаслідок неоднорідності лісових природних комплексів, лісогосподарської діяльності або стихійного лиха тощо). До не вкритих лісовою рослинністю лісових ділянок належать лісові ділянки, зайняті незімкнутими лісовими культурами, лісовими розсадниками і плантаціями, а також лісовими шляхами та просіками, лісовими протипожежними розривами, лісовими осушувальними канавами і дренажними системами.

Отже, в силу зовнішніх, об`єктивних, явних і видимих природних ознак таких земельних ділянок (якщо такі ознаки наявні) особа, проявивши розумну обачність, може і повинна знати про те, що земельна ділянка є лісовою земельною ділянкою. Це може свідчити про недобросовісність такої особи і впливати на вирішення спору, зокрема про витребування лісової земельної ділянки, але не може свідчити про неможливість володіння (законного чи незаконного) приватною особою такою земельною ділянкою.

Отже, особа, за якою зареєстроване право власності на нерухоме майно, є його володільцем. У випадку незаконного, без відповідної правової підстави заволодіння нею таким майном, право власності (включаючи права володіння, користування та розпорядження) насправді і далі належатиме іншій особі - власникові. Останній має право витребувати це майно з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності.

Тому заволодіння нерухомим майном шляхом державної реєстрації права власності на нього ще не означає, що такий володілець набув право власності (права володіння, користування та розпорядження) на це майно. Власник, якого незаконно, без відповідної правової підстави, позбавили володіння нерухомим майном шляхом державної реєстрації права власності на це майно за іншою особою, не втрачає право володіння нерухомим майном. Така інша особа внаслідок державної реєстрації за нею права власності на нерухоме майно стає його фактичним володільцем (бо про неї є відповідний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно). Але не набуває право володіння на відповідне майно, бо воно, будучи складовою права власності, і далі належить власникові. Саме тому він має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави, ним заволоділа.

З огляду на викладене володіння нерухомим майном, яке посвідчується державною реєстрацією права власності, може бути правомірним або неправомірним (законним або незаконним). Натомість право володіння як складова права власності неправомірним (незаконним) бути не може. Право володіння як складова права власності на нерухоме майно завжди належить власникові майна.

Отже, особа, за якою зареєстроване право власності, є володільцем нерухомого майна, але право власності (включаючи право володіння як складову права власності) може насправді належати іншій особі. Тому заволодіння земельною ділянкою шляхом державної реєстрації права власності є можливим незалежно від того, набув володілець право власності (і право володіння) на таку ділянку чи ні.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Відповідно до статті 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Оскільки земельна ділянка з кадастровим номером :06:021:0037, площею 0,1 га та земельна ділянка з кадастровим номером :06:021:0038, площею 0, 0498 га, вибули з власності держави поза їх волею та без правової на те підстави, вони підлягають поверненню та передачі на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації.

Згідно з ч. 3 ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Враховуючи те, що уповноважений орган не вчинив дій на захист інтересів держави у спірних правовідносинах, тому суд вважає, що існують підстави для звернення прокурора до суду з вказаним позовом в межах своєї компетенції, передбаченої статтями 23,24 ЗУ «Про прокуратуру», ст. 56 ЦПК України.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частинами 1 та 2 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відтак, з огляду на наведені вище норми права, встановлені фактичні обставини справи, досліджені докази, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 4-5, 12-13, 76-83, 258-259, 263-265, 268, 352, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 15, 16, 387, 388, 396 Цивільного кодексу України, ст. ст. 7, 8, 45, 47, 48, 54 Лісового кодексу України, ст. ст. 19, 20, 55, 57, 84, 116, 122, 141, 142, 149 Земельного кодексу України, ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру»,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Витребувати на користь держави, в особі Київської обласної державної адміністрації () в категорію земель лісогосподарського призначення із незаконного володіння ОСОБА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , земельну ділянку площею 0, 1 га з кадастровим номером :06:021:0037 та земельну ділянку площею 0,0498 га з кадастровим номером :06:021:0038.

Стягнути з ОСОБА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , на користь Київської обласної прокуратури (місцезнаходження: бульвар Лесі Українки, 27/2, м. Київ, на р/р отримувача UA 43 15 641, банк отримувача Держказначейська служба України м. Київ, МФО 820172, отримувач прокуратура Київської області, ) судові витрати в розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Київського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Повний текст рішення складено та підписано 20.05.2025 року.

Суддя Р. М. Лялик