Справа № 548/1186/24
Номер провадження № 2/194/394/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року м.Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Корягіна В.О.,

за участю секретаря судового засідання Коркіної Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Тернівка Дніпропетровської області в спрощеному провадженні цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача Грибанов Д.В. звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 07 серпня 2017 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № . 13 травня 2021 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», було укладено договір договір відступлення прав вимоги № 20210513, у відповідності до якого ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» відступив позивачу право вимоги до відповідача коштів, право на одержання яких належить первісному кредитору. Відповідно до додатку №1 до договору відступлення прав вимоги № 20210513 від 13 травня 2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 29952,51 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу 6848,48 грн., заборгованість за річними відсотками 1108,52 грн., заборгованість по щомісячним відсоткам 13887,38 грн., заборгованість за пенею 8108,13 грн. Стверджує, що в порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, тому позичальник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» вимушений звернутися до суду з відповідною позовною заявою. Зазначає, що з моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Зазначає, що 08 липня 2023 року з відповідача на користь позивача було стягнуто грошові кошти у розмірі 14016,47 грн. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем у розмірі 15936,04 грн, з яких: заборгованість за основною сумою боргу 6848,48 грн., заборгованість по щомісячним відсоткам 979,43 грн., заборгованість за пенею 8108,13 грн. Просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № від 07 серпня 2017 року у розмірі 15936,04 грн., та судовий збір.

Представник відповідача в заяві про перегляд заочного рішення позовні вимоги не визнала з наступних підстав. Суду не надано доказів перерахування коштів відповідачу у розмірі 27 000 грн. Із наданої виписки з рахунку неможливо встановити суму боргу та його складові. Також, виписка оформлена з грубим порушенням чинного законодавства та не засвідчена належним чином. Розрахунки заборгованості не є первинними бухгалтерськими документами. Також, з відповідача вже була стягнута заборгованість за цим кредитним договором, ще 08 липня 2023 року у розмірі 14061,47 грн. Отже, є подвійне стягнення заборгованості. Крім того, відповідач є військовослужбовцем, а тому з нього не підлягають стягненню відсотки та пені. Розмір витрат на правничу допомогу складає 3500 грн.

Представник позивача надав заперечення на заяву про перегляд заочного рішення та просив відмовити у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення з наступних підстав. Стороною відповідача не надано суду доказів, які підтверджують звільнення відповідача від сплати відсотків та пені як військовослужбовця. Розмір витрат на правничу допомогу є завищеним та в ньому слід відмовити, оскільки підлягають задоволенню їх вимоги.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, але надав суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, однак представник відповідача подала заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 07 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» з заявою № , згідно умов якої ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» зобов`язалося надати ОСОБА_1 споживчий кредит на суму 27000,00 грн. У договорі № зазначено, що цей договір та паспорт кредиту № 1979618 та Умови отримання фінансових кредитів складають єдиний кредитний договір.

Також, ОСОБА_1 07 серпня 2017 року підписав паспорт кредиту №1979618, згідно умов якого ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» зобов`язалося надати ОСОБА_1 споживчий кредит на суму 27000,00 грн. строком на 36 місяців, з процентною ставкою 2,99% щомісяця, 11,99% річних.

Відповідно до розрахунку за кредитним договором № від 07 серпня 2017 року заборгованість станом на 13 травня 2021 року складає 29952,51 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу 6848,48 грн., заборгованість за річними відсотками 1108,52 грн., заборгованість по щомісячним відсоткам 13887,38 грн., заборгованість за пенею 8108,13 грн.

З довідки ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» від 11 червня 2021 року вбачається, що ОСОБА_1 оформив кредит у ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень», кредитний договір № від 07 серпня 2017 року на загальну суму 27000,00 грн. З графіку руху коштів вбачається, що ОСОБА_1 погашалася заборгованість та сплачувалися проценти за кредитним договором. Станом на 13 травня 2021 року загальна сума до сплати 29952,51 грн.

На підставі договору про відступлення прав вимоги № 20210513 від 13 травня 2021 року, укладеного між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», первісний кредитор відступив ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги до відповідача коштів, право на одержання яких належить ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень».

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги до договору про відступлення прав вимоги № 20210513 від 13 травня 2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги за кредитним договором № від 07 серпня 2017 року, боржник ОСОБА_1 . Сума заборгованості 29952,51 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу 6848,48 грн., заборгованість за річними відсотками 1108,52 грн., заборгованість по щомісячним відсоткам 13887,38 грн., заборгованість за пенею 8108,13 грн.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Після підписання заяви № від 07 серпня 2017 року у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у банку виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання повернути кредит.

На підставі укладеного договору відповідачу надано кредит у розмірі до 27000,00 грн.

Щодо вимог банку по процентах за користування кредитом, то їх розмір та порядок сплати не було погоджено сторонами 07.08.2017 року, а наданий паспорт споживчого кредиту не може бути прийнятий як доказ для підтвердження протилежного з наступних підстав.

Так, в заяві № , яку підписав 07.08.2017 року ОСОБА_1 , не визначено розмір процентів, які останні повинен сплачувати за користування кредитними коштами.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює кредитодавець.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються кредитодавцем, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 указаного Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року №1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII).

Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону №1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Пересічний споживач банківських послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти, та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви, про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки, Умови та правила надання банківських послуг, це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує, як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше, співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Такі висновки відповідають правовим висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17-ц.

Оскільки без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного кредитного договору.

В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання послуг, що розміщені на офіційному сайті можуть неодноразово змінюватися в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 651 ЦК зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Вбачається, що заява № від 07.08.2017 року містить лише анкетні дані позичальника, суму кредиту, при цьому в ній взагалі відсутні дані про розмір відсоткової ставки та розмір пені.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та правила послуг, відсутність у заяві № від 07.08.2017 року домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, Умови не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію») із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.

Згідно ч. 6 цієї статті Закону споживач зобов`язаний надати кредитодавцю підтвердження про ознайомлення з інформацією, надання якої передбачено частинами другою та третьою цієї статті, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Згідно ч. 12 вказаної статті Закону у разі ненадання визначеної у цій статті інформації або надання її в неповному обсязі чи надання недостовірної інформації кредитодавець або кредитний посередник несе відповідальність у порядку та розмірі, визначених законом.

Споживач, який внаслідок ненадання йому визначеної у цій статті інформації або надання її в неповному обсязі чи надання недостовірної інформації уклав договір на менш сприятливих для себе умовах, ніж ті, що передбачені у цій інформації, має право вимагати приведення укладеного договору у відповідність із зазначеною інформацією шляхом направлення кредитодавцю відповідного письмового повідомлення. Кредитодавець зобов`язаний привести договір у відповідність з умовами, зазначеними у наданій інформації, протягом 14 днів з дати отримання такого повідомлення.

Таким чином, наданий банком паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про можливі умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки, зокрема, передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача.

За таких обставин, саме по собі підписання відповідачем паспорта споживчого кредиту без підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві умови та правила банківських послуг не спростовує висновку суду першої інстанції про те, що нараховані відсотки за користування кредитними коштами не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у зв`язку з безпідставністю даних вимог.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 вказано, що потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Розмір пені нарахований за період з 06 вересня 2019 року по 06 серпня 2020 року.

Згідно п.15 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 № 211 карантин було встановлено з 12 березня 2020 р. до 22 травня 2020 р. на всій території України.

Постановою Кабінету Міністрів України "'«Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09.12.2020 № 1236 «з метою запобігання поширенню на України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-, з 19 грудня 2020 р. до 28 лютого 2021 р. на території країни діяв карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом» та наступними постановами КМУ з цього ж питання. В подальшому Кабінет Міністрів України постановою № 1336 від 15.12.2021 продовжив дію адаптивного карантину на території України до 31 березня 2022 року продовжено внесення змін до постанови № 1236 від 9 грудня 2020 р., постановою від 09.12.2020 №1236 продовжено дію до 30.04.2023 року. Постановою від 27.04.2023 №383 продовжено дію до 30.06.2023 року. Отже Карантин в Україні безперервно встановлено з 12.03.2020 до 30.06.2023 року.

Таким чином нарахування пені в період дії карантину з 12.03.2020 року по 06 серпня 2020 рокує неправомірним.

Отже, в частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 щодо стягнення заборгованості за відсотками в розмірі 979,43 грн. та пені у розмірі 8108,13 грн., слід відмовити.

Щодо стягнення тіла кредиту у розмірі 6848,48 грн. суду зазначає наступне.

Як визнано сторонами у порядку примусового стягнення за виконавчим написом 08 липня 2023 року з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» була стягнута заборгованість за цим кредитним договором у розмірі 14016,47 грн. Таким чином, підстав для стягнення тіла кредиту суд не вбачає, оскільки сума за тілом кредиту боржником була фактично погашена 08 липня 2023 року.

Доводи сторона відповідача щодо неправомірності нарахування відсотків за кредитним договором, оскільки відповідач є учасником бойових дій суд не розглядає, так як відсотки нараховані неправомірно за кредитним договором.

На підставі викладеного, розглядаючи позов в межах заявлених позовних вимог, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд відмовляє у стягненні з відповідача на користь позивача, сплаченого останнім судового збору у сумі 3028,00 грн., оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу суд приходить до наступного.

24 вересня 2024 року між ОСОБА_1 та адвокатським об`єднанням «Захист» укладено договір № 23/1 про надання правової допомоги.

Відповідно до Акту прийму-передачі надання послуг від 24 вересня 2024 року згідно договору № 23/1 від 24 вересня 2024 року, розмір гонорару за надання клієнту адвокатом правової допомоги по справі №548/1186/24, встановлено та погоджено у фіксованому розмірі, що становить 3750,00 грн.

Згідно платіжного інструкції від 24 вересня 2024 року ОСОБА_1 сплатив юридичні послуги на користь АО «Захист» у розмірі 3750 грн.

Позивач не довів суду неспівмірність витрат на правову допомогу в розмірі 3750,00 грн.

В Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 у справі №922/1964/21 викладена правова позиція, в якій зазначено, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Така правова позиція узгоджується із постановою Верховного Суду від 13 січня 2021 по справі № 596/2305/18.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу у сумі 3750 грн., оскільки судом було відмовлено у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в повному обсязі та вони є пропорційними акту виконаних послуг від 24 вересня 2024 року.

Керуючись ст.ст. 13, 19, 76, 77, 81, 131, 141, 247, 256, 280, 281 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (ЄРДПОУ 35625014, реквізити IBAN № НОМЕР_1 у АТ «ТАСкомбанк», адреса: 01032, м. Київ вул. Симона Петлюри буд. 30) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , витрати на правничу допомогу у розмірі 3750,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повне судове рішення складено 16 травня 2025 року.

Головуючий суддя: В.О. Корягін