Справа №295/6211/25
УХВАЛА

(про повернення заяви без розгляду)

13.05.2025 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду міста Житомира Єригіна І.М., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про затвердження мирової угоди в процесі виконання рішення суду по цивільній справі № 2-803/12, №295/7408/14-ц, №295/14000/15-ц, №295/7177/24,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Богунського районного суду м. Житомира із заявою, про затвердження мирової угоди між стягувачем ОСОБА_2 та боржником ОСОБА_1 , в процесі виконання судових рішень Богунського районного суду м. Житомира № 2-803/12, №295/7408/14-ц, №295/14000/15-ц, №295/7177/24.

Суддя, дослідивши доводи заяви, дійшов такого висновку.

Загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви встановлені ст. 183 ЦПК України.

Так, частиною 1 статті 183 ЦПК України передбачено, що будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити: 1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); 2) найменування суду, до якого вона подається; 3)номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання,заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі; 4)зміст питання,яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника; 5) підстави заяви (клопотання, заперечення); 6) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви (клопотання, заперечення); 7) інші відомості, що вимагаються цим Кодексом.

Разом із тим, подана заява про затвердження мирової угоди в процесі виконання рішення суду вищевказаним вимогам не відповідає.

Відповідно до ст. 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи необмежені представники сторін вчинити відповідні дії. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Разом з тим, заява про затвердження мирової угоди подана 09.05.2025, тобто вже після ухвалення судового рішення та набрання ним законної сили на стадії його виконання, отже зазначена заява має розглядатися за правилами Розділу VІ Цивільного процесуального кодексу України «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)».

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони у процесі виконання рішення відповідно до процесуального законодавства мають право укласти мирову угоду, що затверджується (визнається) судом, який видав виконавчий документ.

За приписами ст. 434 ЦПК України мирова угода, укладена між сторонами, або заява про відмову стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному або приватному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її для затвердження до суду, який видав виконавчий документ.

Питання затвердження мирової угоди у процесі виконання рішення, задоволення заяви про відмову стягувача від примусового виконання рішення вирішується судом протягом десяти днів з дня надходження до суду відповідної заяви, про що постановляється ухвала.

Суд має право відмовити у затвердженні мирової угоди у процесі виконання рішення з підстав, визначених статтею 207 цього Кодексу, а у задоволенні заяви про відмову від примусового виконання рішення - з підстав, визначених статтею 206 цього Кодексу.

Таким чином, приписами діючого цивільного процесуального законодавства визначений певний порядок звернення до суду з заявою про затвердження мирової угоди в процесі виконання рішення, який не дотриманий сторонами по справі.

Отже, заявником порушено вимогу ч.1 ст. 434 ЦПК України та не подано заяву про затвердження мирової угоди на стадії виконання рішень Богунського районного суду м. Житомира № 2-803/12, №295/7408/14-ц, №295/14000/15-ц, №295/7177/24 до приватного чи державного виконавця, а подано таку заяву безпосередньо до Богунського районного суду м. Житомира поза межами виконавчого провадження.

Крім того, у заяві не зазначено про неможливість виконання вимог ст. 434 ЦПК України щодо подання мирової угоди державному або приватному виконавцю для передачі її до суду.

Відповідно до ч. 4 ст.183ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Враховуючи вищенаведене, заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про затвердження мирової угоди в процесі виконання рішення суду по цивільній справі № 2-803/12, №295/7408/14-ц, №295/14000/15-ц, №295/7177/24 підлягає поверненню без розгляду у зв`язку із недотриманням вимог ч. 1 ст. 434 ЦПК України.

При цьому суддя зауважує, що повернення заяви не є обмеженням права заявника на доступ до правосуддя.

Так, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, сформульованою, зокрема, в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України» (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 31), в яких зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою; регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, у пункті 55 справи «Креуз проти Польщі» про те, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом першим статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти («Kreuz v. Poland» № 28249/95).

Отже, встановлюючи конкретні вимоги до змісту та форми заяви, а також до документів, які мають бути до неї додані, ЦПК України при цьому покладає обов`язок на суд перевірити виконання заявником цих вимог.

Одночасно суд роз`яснює, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.183, 260, 261,353-355, 434ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про затвердження мирової угоди в процесі виконання рішення суду по цивільній справі № 2-803/12, №295/7408/14-ц, №295/14000/15-ц, №295/7177/24 - повернути заявнику без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання суддею.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.М. Єригіна