Справа № 307/2906/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 травня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Кожух О.А.,

суддів Собослоя Г.Г., Джуги С.Д.

за участі секретаря Гусонька З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду від 19 вересня 2024 року (головуючий суддя Бобрушко В.І., повний текст рішення складено 24.09.2024) у справі №307/2906/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Позов мотивовано тим, що 11 лютого 1984 року позивач зареєстрував шлюб з відповідачкою ОСОБА_3 у виконавчому комітеті Бедевлянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, про що зроблено актовий запис №7.

Зазначив, що в даному шлюбі дітей у сторін немає. Підставою для розірвання шлюбу стало те, що між сторонами відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Вказує на те, що між сторонами втрачено почуття любові та поваги один до одного. Також зазначив, що з відповідачкою спільного господарства вони не ведуть та на протязі більше трьох років фактично перестали жити як чоловік з дружиною. Оскільки шлюб носить тільки формальний характер та фактично припинив своє існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому позивач наполягає на його розірванні.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 19.09.2024 позов ОСОБА_2 задоволено. Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який зареєстровано 11 лютого 1984 року у виконавчому комітеті Бедевлянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, актовий запис №7 розірвано.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду мотивоване тим, що судом було встановлено, що сторони тривалий час разом не проживають та розлад в сім`ї сторін має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін.

Узагальнені доводи апеляційної скарги та позиція інших сторін

Не погоджуючись із рішенням місцевого суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 19.09.2024 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Посилаючись на порушення норм процесуального права, просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскаржуване рішення ухвалено судом з порушенням норм процесуального права, оскільки ухвалене без участі відповідача, за відсутності відповідних доказів на підтвердження обставин справи. Зазначає, що судом безпідставно не було визначено строк для примирення.

Апелянт вказує, що не отримувала ні ухвалу про відкриття провадження у справі ні судові повістки про час судового розгляду, у зв`язку з чим було порушено її процесуальні права та позбавлено можливості заявити клопотання про надання судом строку для примирення.

Стверджує, що доводи позивача про не проживання сторін разом протягом трьох років не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки починаючи з весни до середини осені 2024 року сторони проживали разом в належному їм садовому будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1 . Вказує, що позивачем не робилося жодних натяків на розірвання шлюбу чи припинення спільного проживання, яке триває 40 років.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Межі розгляду апеляційної скарги та явка учасників

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Учасники справи та їх представники в судове засідання (третє судове сідання, яке призначалось судом апеляційної інстанції) не з?явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином (а.с. 87-91). Представником позивача адвокатом Поковба В.В. подавалась заява, в якій він просив розглянути справу без участі позивача та його представника. Рішення суду просив залишити без змін. За клопотанням апелянта та її представника судові засідання апеляційного суду двічі відкладались. Про причини неявки в судове засідання, призначене на 13.05.2025, суду не повідомили.

Зважаючи на те, що позиція відповідача апеляційному суду відома, оскільки викладена у апеляційній скарзі, колегія суддів, відповідно до ч. 2 ст 372 ЦПК України, розглянула справу за відсутності осіб, які не з?явились в судове засідання. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали даної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія дійшла таких висновків.

Фактичні обставини справи та застосовані норми права

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 11 лютого 1984 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Виконавчим комітетом Бедевлянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 (а.с.6). Прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінено на ОСОБА_4 .

Відповідно до копій паспорту ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , місце проживання сторін АДРЕСА_2 (а.с.9, 12).

Оскаржуване рішення було ухвалено місцевим судом у відсутності сторін.

Згідно з заявою від 19.08.2024 позивач просив розгляд справи провести без його участі та просив задовольнити позов (а.с.29).

Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, відповідачка була належним чином повідомлена про час судового засідання, яке відбулося 19.09.2024, про що свідчить розписка «Поп» про одержання судового повідомлення 12.09.2024 (а.с.32).

Сімейним кодексом визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану (ст. 21 СК України).

Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно з частиною першою статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до частини другої статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно із частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 СК України).

За положеннями статті 112 СК України при вирішенні питання про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Законом закріплено право подружжя на припинення шлюбу шляхом його розірвання у будь-який момент існування шлюбу. Існують випадки, коли рішення щодо розірвання шлюбу позитивно сприймається лише одним із подружжя у той час, як інший прагне зберегти шлюбні відносини та сім`ю. В Україні регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння.

Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч. 7 ст.240 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначила, що бажає примиритись із позивачем та у зв`язку з неповідомленням судом першої інстанції про судовий розгляд вказаної справи та неотриманням копії позовної заяви була позбавлена можливості заявити відповідне клопотання про надання судом строку для примирення.

З матеріалів справи вбачається, що до позовної заяви додано доказ направлення її копії відповідачці ОСОБА_1 , однак відстежуючи поштове відправлення №052 дані про відправлення відсутні, оскільки не зареєстровані (а.с.21).

Разом з тим у матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення адресату ОСОБА_1 , на якому в пункті розписка про одержання міститься підпис прізвище « ОСОБА_4 », що підтверджує отримання судової повістки вказаним адресатом або уповноваженою особою 12.09.2024 (а.с.32).

Апеляційний суд враховує, що з часу, коли відповідач зазначила, що дізналась про рішення суду з 22 липня 2024 року до часу розгляду справи апеляційним судом 13 травня 2025 року пройшло майже десять місяців, і на цей час сторони не примирилися.

Доказів того, що відповідачкою вживалися якісь заходи задля примирення із позивачем протягом часу до розгляду справи апеляційним судом відповідачкою ОСОБА_1 не надані.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про неналежне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, що призводить до порушення його процесуальних прав, оскільки такі спростовуються наявними у матеріалах справи розписками про отримання повістки про виклик до суду (а.с.32).

Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З моменту звернення позивача з даним позовом до моменту розгляду справи апеляційним судом пройшло більше десяти місяців, сторони мали достатньо часу для примирення.

За таких обставин висновок місцевого суду про наявність підстав для розірвання шлюбу є правильним, оскільки подальше збереження шлюбу суперечило інтересам позивача.

Висновки апеляційного суду

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують. Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством, тому, у відповідності до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - залишити без змін.

Керуючись ст. 368, п.1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 19 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 травня 2025 року.

Головуюча:

Судді: