490/3487/25
н/п 2-н/490/952/2025
У Х В А Л А

09 травня 2025 року м. Миколаїв

Суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Чулуп О.С. розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Колективного підприємства «Миколаївліфт» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник, ОСОБА_1 звернувся із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Колективного підприємства «Миколаївліфт» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 92774 грн.

З наданої позивачем довідки про розмір заборгованості по виплаті заробітної плати вбачається, що до вказаної суми входить також компенсація невикористаної відпустки 34 дні в розмірі 11147 грн.

Суд, розглянувши подану заяву, вважає, що заявнику слід відмовити у частині видачі судового наказу в частині компенсації за невикористану відпустку з наступних підстав.

Частиною 1ст. 160 ЦПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбаченихстаттею 161 цього Кодексу. Згідно п. 1 ч. 1ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Згідно зіст. 2 Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата є винагородою за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки ). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Відповідно до вимог ст. 94 Кодексу законів про працю України, заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

Таким чином, інші платежі: зокрема, компенсація за невикористану відпустку, вихідна допомога, добові тощо, не є заробітною платою і тому, в разі заявлення таких вимог, останні не підлягають розгляду в порядку наказного провадження та щодо вказаних виплат не може видаватися судовий наказ.

Згідно ч. 3 ст. 165 ЦПК України у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу у частині вимог про стягнення з боржника нарахованої, але не виплаченої компенсації за 34 дні невикористаної відпустки у розмірі 11147 грн. 00 коп., та необхідності видачі судового наказу в іншій частині вимог щодо стягнення заробітної плати оскільки таки вимоги хоча і є взаємопов`язаними, але їх окремий розгляд є можливим.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.160-165 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу в частині вимог про стягнення з Колективного підприємства «Миколаївліфт» нарахованої, але не виплаченої компенсації за 34 дні невикористаної відпустки у розмірі 11147 грн.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст. 273 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя

.