Справа № 283/752/14-ц
Провадження №2-др/283/1/25
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(додаткове)

15 травня 2025 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Хомич В.М., секретар судового засідання Ільніцька С.В., за участю відповідача, розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Малинського районного суду Житомирської області перебуває цивільна справа №283/752/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 26 травня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітної плати, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи проводити стягнення з 14.03.2014, допустивши негайне виконання в межах платежу за один місяць. Стягнуто з ОСОБА_2 судові витрати в сумі 243,60 грн.

28.02.2025 до Малинського районного суду Житомирської області надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 аліментів.

В обґрунтування заяви позивач зазначила, що в березні 2014 року вона звернулася до Малинського районного суду Житомирської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, у якому просила стягувати з ОСОБА_2 аліменти на свою користь на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 26 травня 2014 року Малинським районним судом Житомирської області було оголошено вступну та резолютивну частину рішення, яким вирішено стягувати з ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи проводити стягнення з 14.03.2014. Проте зазначає, що при виготовлені повного тексту рішення судом першої інстанції було допущено описку, а саме зазначено про стягнення з ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/4 частини заробітної плати. Вказує, що на даний час ОСОБА_2 крім заробітної плати отримує і пенсію, однак аліменти з пенсії останнього державним виконавцем не стягуються, оскільки у повному тексті рішення суду від 26.05.2014 зазначено про стягнення аліментів лише із заробітної плати.

Враховуючи викладене просила задовольнити заяву та ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , у розмірі частки заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 14 березня 2014 року, до досягнення дитиною повноліття. Розгляд заяви проводити без її участі.

ОСОБА_2 заперечив проти винесення судом додаткового рішення, звернувся до суду із запереченнями та письмовими поясненнями, в яких вказав, що розгорнуте рішення Малинського районного суду Житомирської області від 26 травня 2014 року, винесене на підставі ретельного аналізу всіх фактичних обставин справи та аргументів учасників, з урахуванням правових підстав і мотивів, відобразив повну позицію суду, має вищу юридичну силу, оскільки є деталізованим і обґрунтованим викладенням судової волі, є остаточним джерелом, що пояснює висновки суду у разі виникнення питань або суперечностей, а також використовується для примусового виконання через виконавчі органи. Починаючи з березня 2014 року і по теперішній час він систематично та своєчасно сплачує аліменти на утримання сина та не має заборгованостей. Зокрема щомісячний платіж сплачених ним аліментів становить частину заробітної плати, що залежно від суми, в середньому складає від 70 % до 120 % прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років. Тому просив відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 від 28 лютого 2025 року про ухвалення додаткового рішення.

У судовому засіданні відповідач підтримав свою позицію, викладену у запереченні, просив відмовити в ухваленні додаткового рішення.

Дослідивши матеріали справи в межах питання, яке розглядається, суд приходить до висновку про наступне.

Як встановлено з матеріалів справи, що 14 березня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила стягувати з ОСОБА_2 аліменти на свою користь на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття (а.с.1-2).

У вступній та резолютивній частинах рішення Малинського районного суду Житомирської області від 26 травня 2014 року, які були оголошені у судовому засіданні зазначено наступне: «Позов задовольнити. Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,ід. н. НОМЕР_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ід.н. НОМЕР_2 , на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частини від всіх його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи проводити стягнення з 14.03.2014, допустивши негайне виконання в межах платежу за один місяць»(а.с.31).

У повному тексті рішення Малинського районного суду Житомирської області від 26 травня 2014 року зазначено наступне: «Позов задовольнити. Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ід. н. НОМЕР_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ід.н. НОМЕР_2 , на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частини заробітної плати, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи проводити стягнення з 14.03.2014, допустивши негайне виконання в межах платежу за один місяць» (а.с.32).

Відповідно до ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти.

У наведеній правовій нормі міститься виключний перелік умов, за наявності яких суд, що ухвалив рішення, може ухвалити додаткове рішення. Тлумачення частин першої та другої статті 270 ЦПК України дозволяє дійти висновку, що головне значення додаткового рішення полягає у забезпеченні повного та всебічного розгляду справи шляхом процесуального виправлення недоліків, допущених судом внаслідок неналежного виконання вимог частини першої статті 264 цього Кодексу.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 липня 2023 року у справі №911/3312/21 (провадження № 12-43гс22) вказала, що неповнота судового рішення може полягати в невирішеності деяких питань, що стояли перед судом. Однак, через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі при прийнятті додаткового рішення скасовувати чи змінити первісне рішення, проте він має право виправити деякі його недоліки.

Велика Палата Верховного Суду висновує, що термін «ухвалення» додаткового судового рішення, а не термін «розгляд» законодавцем застосовано з метою, щоб підкреслити необхідність буквального тлумачення такого поняття відповідно до статті 259 ЦПК України (статті 233 ГПК України). Таке тлумачення є релевантним для з`ясування змісту положення другого речення частини третьої статті 270 ЦПК України (частини третьої статті 244 ГПК України), коли йдеться про усунення неповноти судового рішення, тобто відсутності у резолютивній частині рішення висновків щодо результатів розгляду справи. При цьому презюмується, що позовні вимоги та заперечення, докази, подані на їх обґрунтування, судом розглянуті згідно з вимогами статей 209 - 246 ЦПК України (статей 201 - 221 ГПК України), а розгляд справи належним чином відображений в описовій та мотивувальній частинах рішення. У протилежному випадку неповнота судового рішення може бути усунута шляхом його перегляду в апеляційному (касаційному) порядку, а не через ухвалення додаткового рішення.

Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі №1540/4122/18 (адміністративне провадження №К/9901/36261/19) зазначив, що процесуальний інститут додаткового рішення дозволяє виправляти помилки суду, спричинені недотриманням обов`язку, зокрема, про необхідність надання судом відповідей на всі заявлені позивачем вимоги.

Отже, додатковим судовим рішенням вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази.

У даній справі встановлено, що ОСОБА_1 , звертаючись 14 березня 2014 року до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, заявляла вимогу про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача.

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 26 травня 2014 року фактично вимога ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволена, проте така вимога не вирішена судом у відповідності до ст. 183 СК України.

Статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Проте, 26 травня 2014 року судом не були вирішені вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів у відповідності до вимог ст. 183 СК України у редакції, що діяла станом на день розгляду позову, яка передбачала чітке зазначення словосполучення «частка заробітку (доходу)», натомість суд у повному тексті судового рішення вказав визначення «заробітна плата», що не є тотожним «заробітку (доходу)».

Заява про ухвалення додаткового рішення подана в межах строку виконання рішення, оскільки аліменти за рішенням суду від 26.05.2014 визначено стягувати до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Таким чином, суд вважає можливим задовольнити вимоги ОСОБА_1 , в зв`язку з чим у даній справі необхідно ухвалити додаткове рішення суду.

Керуючись ст.ст.270,354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити та ухвалити додаткове рішення у цивільній справі №283/752/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_3 , на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 14 березня 2014 року, до досягнення дитиною повноліття.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя В. М. Хомич