Справа № 703/4330/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Биченка І.Я.,

за участю секретаря судового засідання Харченко М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

установив:

АТ «Ідея Банк» звернулось до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 145390,28 грн заборгованості за договором від 11 травня 2021 року з підстав невиконання умов договору.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11 травня 2021 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту та страхування №Е07.21790.008010983.

Пунктом 3 Кредитного договору визначено, що нанесення власноручного підпису цим договором, позичальник акцептує публічну пропозицію про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «Ідея Банк», яка розміщена на офіційному веб-сайті Банку www.ideabank.ua.

Згідно кредитного договору відповідач отримала кредит в розмірі 72337 гривень зі сплатою 0,01% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів.

Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно кредитного договору.

Станом на день звернення до суду з цією заявою відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений кредитним договором термін та не сплатив нараховані інші платежі, у тому числі проценти за кредитним договором.

Остання сплата відповідачем/зарахування по кредитному договору здійснено 24 грудня 2021 року. Отже, сума боргу відповідача за кредитним договором станом на 06 червня 2024 року становить: прострочений борг 69207 грн 27 коп.; прострочені проценти 15 грн 75 коп.; прострочена плата за обслуговування кредиту 76167 грн 26 коп., а всього 145390 грн 28 коп.

Відповідач свої зобов`язання перед позивачем щодо повернення, сплати кредиту та нарахованих інших платежів, у тому числі процентів, не дотримується, тим самим порушує істотні умови кредитного договору.

У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору, на адресу відповідача банком направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань від 02 квітня 2024 року. Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 календарних днів з дня направлення вказаної вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити процентним за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нараховану на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцяти денний строк з дня направлення цієї вимоги АТ «Ідея Банк» будуть здійснені заходи щодо примусового стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором на власний вибір банку.

Оскільки відповідач у добровільному порядку не сплатила заборгованість за кредитним договором, в тому числі кредит, відсотки за користування кредитом та інші обов`язкові платежі, позивач АТ «Ідея Банк» звернулося до суду з даним позовом.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12 серпня 2024 року відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Заочним рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 23 жовтня 2024 року позов Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 145390 грн 28 коп., а також витрати по сплаті судового збору у сумі 3028 грн 00 коп., а всього 148418 гривень 28 копійок.

Ухвалою суду від 25 березня 2025 року скасовано заочне рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 23 жовтня 2024 року, ухвалене у справі № 703/4330/24 за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного провадження з викликом сторін.

У наданому суду відзиві представник відповідачки проти задоволення позову заперечував. Зазначив, що пункти кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни, та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Надання послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, умовами договору не передбачено.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду письмові пояснення в яких зазначив, що ОСОБА_1 , підписуючи кредитний договір, погодилася з усіма його умовами та на власний розсуд взяла на себе зобов`язання їх виконувати. Між сторонами було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов кредитного договору, які підлягають виконанню сторонами. Крім того представник позивача зазначив, що посилання відповідачки на безпідставність нарахування їй плати за обслуговування кредиту є необґрунтованими, оскільки таке нарахування було передбачено законодавством, чинним на момент укладення кредитного договору.

Разом з тим, в разі, якщо суд дійде до висновку про нікчемність умов кредитного договору в частині нарахування плати за обслуговування кредитної заборгованості, просив врахувати наданий ним розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитом без плати за обслуговування кредитної заборгованості та із врахуванням раніше сплаченої відповідачем такої плати, що становить 50220 грн 63 коп. Вказану заборгованість представник позивача просить стягнути з відповідача в повному обсязі.

Відповідачка та її представник в судове засідання не з`явилися. Представник відповідачки надав суду заяву в якій розгляд справи просив проводити без його участі та участі відповідача. Проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві.

За таких обставин суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Врахувавши надані учасниками справи письмові пояснення та відзив, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд доходить наступного.

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

При цьому, виходячи з положень ст.16 ЦК України особа звертається до суду за захистом свого порушеного права.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Судом встановлено, що між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу виконання договірних зобов`язань.

11 травня 2021 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено Договір кредиту та страхування №Е07.21790.008010983.

Відповідно до п.1.1-1.4 вказаного Договору, банк відкриває рахунок та надає позичальнику кредит, а позичальник отримує його на наступних умовах: тип кредиту єдиний; сума кредиту 72337 гривень 00 копійок; процентна ставка та тип 0,01% фіксована; строк кредиту 60 місяців.

Пунктом 1.5 вказаного Договору встановлено, що строк дії договору до 11 травня 2026 року.

Згідно п.1.7 зазначеного Договору, під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (надалі ДКБОФО), за надання яких встановлена плата, відповідно до Додатку №1 як «Обслуговування кредитної заборгованості». Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в банку, інші комісії за відкриття і ведення рахунку, сплачується згідно діючих Тарифів банку. Тарифи є невід`ємною частиною ДКБФО, та розміщені на веб-сайті банку: https://ideabank.ua.

Відповідно до п.1.8 вказаного Договору, дата повернення кредиту 11 травня 2026 року. Повернення заборгованості за договором здійснюється через рахунок НОМЕР_1 , відкритий у банку, відповідно до порядку повернення кредиту Графіку, щомісячних платежів за цим Договором.

Згідно п.1.9 зазначеного Договору, банк надає кредит клієнту для власних потреб шляхом переказу коштів в розмірі 61302 грн 54 коп. на рахунок НОМЕР_2 клієнта, який відкритий в АТ «Ідея Банк», та Клієнт доручає банку оплатити страховий внесок за рахунок кредиту у розмірі 11034 грн 46 коп. згідно з умовами Договору добровільного страхування життя, укладеного відповідно до п.2 цього договору.

Крім того, відповідачем ОСОБА_1 11 травня 2021 року підписано Паспорт споживчого кредиту, який є Додатком №1 до Договору кредиту та страхування №Е07.21790.008010983 від 11 травня 2021 року, в якому викладені умови надання відповідачу ОСОБА_1 кредиту, які є аналогічними умовам, які викладені у вказаному кредитному договорі.

У пункті 5 зазначеного Паспорта споживчого кредиту сторони погодили порядок повернення кредиту, кількість та розмір платежів, періодичність внесення та визначили, що реальна річна процентна ставка складає 92,28%, а загальна вартість кредиту складає 230523 гривень 10 копійок.

Також, відповідачем ОСОБА_1 , 11 травня 2021 року, підписано графік щомісячних платежів, в якому викладені суми грошових коштів, які ОСОБА_1 щомісячно повертає АТ «Ідея Банк» з метою належного виконання взятих на себе зобов`язань за вищевказаним кредитним договором.

Як вбачається з меморіальних ордерів №3442409, №3442414 та №3442406 від 11 травня 2021 року, АТ «Ідея Банк» у повному обсязі виконав взяті на себе зобов`язання за договором №Е07.21790.008010983 від 11 травня 2021 року та видав ОСОБА_1 кредитні кошти у сумі 72337 гривень 00 копійок, а також сплатив за ОСОБА_1 страховий внесок у сумі 11034 гривень 46 копійок.

Відповідно до виписки по рахунку НОМЕР_3 , який відкритий на ім`я ОСОБА_1 за кредитним договором №Е07.21790.008010983 від 11 травня 2021 року, остання, починаючи з 23 червня 2021 року по 24 грудня 2021 року, щомісячно здійснювала платежі за кредитним договором.

Згідно довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором №Е07.21790.008010983 від 11 травня 2021 року, складеного представником АТ «Ідея Банк», відповідач ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором станом на 06 червня 2024 року, яка становить: прострочений борг 69207 грн 27 коп.; прострочені проценти 15 грн 75 коп.; прострочена плата за обслуговування кредиту 76167 грн 26 коп., а всього 145390 грн 28 коп.

Заборгованість відповідача також підтверджується випискою по рахунку № НОМЕР_4 .

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом.

Відповідно до ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом ст.1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Враховуючи викладене, суд вважає, що отримання у кредит грошових коштів відповідачкою підтверджено належними доказами по справі, а відтак у неї, в силу укладеного договору, виникло зобов`язання повернути такі кошти у розмірах та у строки, зазначені у кредитному договорі.

Відповідачка доказів виконання своїх договірних зобов`язань в частині повернення фактично отриманих кредитних коштів за вказаним кредитним договором суду не надала.

Також відповідачкою не надано суду жодного альтернативного розрахунку заборгованості за кредитним договором чи доказів відсутності такої.

Разом з тим, згідно із ч.1-3, 5 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до абз.3 ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року, остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування»), кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Згідно із ч.5 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування»), до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Відповідно до ч.1,2,5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування»), продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Згідно із п.3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168 ,банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин(укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», в зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення ч.1,2,5 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (провадження №14-44цс21) відступила від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі №583/3343/19 (провадження № 61-22778св19) й постанові Верховного Суду від 15 березня 2021 року в справі №361/392/20 (провадження №61-16470св20) та зазначила, що умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Щодо наслідків включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації, що за законом повинна надаватися безоплатно, має застосовуватися той нормативно-правовий акт, який набув чинності на момент виникнення спірних правовідносин та в цій частині відміняє дію попереднього нормативно-правового акта, тобто застосуванню підлягає Закон України «Про споживче кредитування».

Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше ніж один раз на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1, 2 ст.11, ч. 5 ст.12 цього Закону.

Зокрема, оскільки позивачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що положення пунктів кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними.

Вказаний висновок Великої Палати Верховного Суду має бути врахований під час розгляду даної справи.

З врахуванням вищенаведеного, аналізуючи зміст кредитного договору, укладеного між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 , суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно, а надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено, пункти кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними, а відтак частина заборгованості, яка є предметом спору та нарахована на підставі умов договору, які є нікчемними, прострочена плата за обслуговування кредиту в розмірі 76167 грн 26 коп., відтак такі не підлягають стягненню з відповідача.

Разом з тим, згідно з проведеним банком перерахунком, з урахуванням нікчемності такої умови кредитного договору, як плати за обслуговування кредитної заборгованості, та із зарахуванням вже сплачених відповідачем платежів по платі за обслуговування кредитної заборгованості в рахунок погашення заборгованості по тілу кредиту та процентам за користування кредитними коштами (довідка-розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 06.06.2024), загальна заборгованість відповідача за кредитним договором становить 50220 грн 63 коп. з яких: 50217 грн 59 коп. заборгованість по тілу кредиту, а 3 грн 04 коп. заборгованість по процентам за користування кредитними коштами.

Оскільки фактично отримані та використані позичальником кредитні кошти в повному обсязі повернуті не були, банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що дійсно у ОСОБА_1 наявна заборгованість за договором кредиту. Дані обставини справи стверджуються матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх об`єктивності.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог АТ «Ідея банк» та стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 50220 грн 63 коп.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1045 грн 93 коп.

На підставі наведеного, керуючись ст. 4, 5, 12, 13, 141, 247, 263, 265, 268, 280-282 ЦПК України суд

вирішив:

Позов Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк», заборгованість за кредитним договором в сумі 50220 грн 63 коп., а також витрати по сплаті судового збору у сумі 1045 грн 93 коп., а всього 51266 (п`ятдесят одна тисяча двісті шістдесят шість) гривень 56 (п`ятдесят шість) копійок.

У решті вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене сторонами до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом цих строків не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи

Повне судове рішення складено 19 травня 2025 року

Позивач Акціонерне товариство «Ідея Банк», адреса: 79008, м. Львів, вул. Валова, буд.11, .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Суддя І.Я. Биченко