печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 року суддя Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Національного антикорупційного бюро України про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України (далі - відповідач, ДКСУ), Національного антикорупційного бюро України (далі - відповідач, НАБУ) про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24.04.2023 року відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Національного антикорупційного бюро України про відшкодування моральної шкоди.

Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.04.2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, скасовано ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 24.04.2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 20.02.2024 року, справу направлено до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 30.04.2025 року матеріали справи передано головуючому судді Григоренко І.В. 13.05.2025 року.

Перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 з доданими до неї матеріалами, судом встановлено наступне.

Зі змісту матеріалів справи вбачається, що позивач звертається до суду з позовом про відшкодування шкоди спричиненої органом досудового розслідування, а саме Національним антикорупційним бюро України.

Вирішуючи правову проблему, з метою забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.11.2019 року у справі № 242/4741/16-ц, зробила висновки, що з урахуванням того, що саме на державу покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне вказати, що належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин, як правило, в особі органу, якого відповідач зазначає порушником своїх прав. Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для відступу від висновку Верховного Суду України, який міститься у постанові від 08 листопада 2017 року у справі № 761/13921/15-ц (провадження № 6-99цс17), оскільки Верховний Суд України не робив висновку про обов`язкове залучення ДКСУ та неможливість задоволення позову у разі незалучення цього органу. Велика Палата Верховного Суду також вважає, що в ухвалі Верховного Суду від 04 вересня 2019 року, якою справа передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, міститься помилкове посилання на постанову Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16, оскільки в тій справі зроблений висновок про повернення сум виконавчого збору, надміру сплачених до Державного бюджету України, а не про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, і не зроблено висновку про обов`язкове залучення ДКСУ та неможливість задоволення позову у разі незалучення. Держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду. Разом із тим, залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів ДКСУ чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган.

Отже, залучення чи не залучення до розгляду Державної казначейської служби України не є підставою для відмови в задоволенні позову.

Згідно з ч. 2 ст. 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідач Національне антикорупційне бюро України знаходиться за адресою:02000, м. Київ, Солом`янський район міста Києва, вул. Дениса Монастирського, 3, що територіально відноситься до територіальної юрисдикції Солом`янського районного суду м. Києва (вул. Максима Кривоноса, 25, м. Київ, 03037).

Згідно з ч. 9 ст. 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Як визначено у п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Аналізуючи викладене, з урахуванням позовної заяви, відповідно до якої позовні вимоги заявлені щодо відшкодування завданої шкоди органом досудового розслідування, а саме Національного антикорупційного бюро України, суд дійшов висновку, що справу слід передати на розгляд до Солом`янського районного суду м. Києва (вул. Максима Кривоноса, 25, м. Київ, 03037) за зареєстрованим місцем знаходження відповідача, у зв`язку з непідсудністю справи Печерському районному суду м. Києва.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються і справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 27, 31, 32, 187, 258-260 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Національного антикорупційного бюро України про відшкодування моральної шкоди, - передати на розгляд за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва (вул. Максима Кривоноса, 25, м. Київ, 03037).

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст судового рішення складений та підписаний суддею 13.05.2025 року.

Суддя І.В. Григоренко