Провадження номер 2/741/77/25
Єдиний унікальний номер 741/1397/24
РІШЕННЯ

іменем України

09 травня 2025 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Крупини А.О.,

з участю секретарів судового засідання Багмута О.С., Кузьменка І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Носівської міської ради, третя особа Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування,

УСТАНОВИВ:

У липні 2024 року представник позивача Яцун Володимир Михайлович в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області з цією позовною заявою. Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі розпорядження Носівської РДА від 18.08.2024 року № 281 ОСОБА_2 отримав у власність земельні ділянки площею 1,5779 га, кадастровий номер :02:002:0045 та площею 0,8106 га, кадастровий номер :02:002:0075, цільове призначення яких для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Носівської міської ради Ніжинського району Чернігівської області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 625457, який виданий Носівською РДА 09 серпня 2006 року та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 047.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 . Після його смерті залишилася спадщина, яка складається з вищезазначених земельних ділянок.

Спадщину за законом після померлого прийняла його дочка (позивач) ОСОБА_1 .

Звернувшись до Носівської державної нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав на вищевказане майно після померлого, позивач отримала відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що земельна ділянка з кадастровим номером :02:002:0045 відповідно до інформації з Державного земельного кадастру має іншу площу, а земельна ділянка з кадастровим номером :02:002:0075 взагалі відсутня в Державному земельному кадастрі. Одночасно позивачеві було роз`яснено про можливість оформлення спадкових прав в судовому порядку.

При розробці ОСОБА_2 технічної документації щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) були використані довідка Держанівського старостату Носівської міської ради про номер паю та кадастрові номери ОСОБА_2 , було виявлено розбіжності в державному акті і довідці, а саме: номер паю, площа та кадастрові номери відрізняються, а саме: земельна ділянка з кадастровим номером :02:002:0045 (рілля) має площу 2,4669 га та зареєстрована в державному земельному кадастрі за ОСОБА_2 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 625457, який виданий Носівською РДА 09 серпня 2006 року, земельна ділянка (пасовища) має площу 1,0808 га, кадастровий номер :02:002:0357 та зареєстрована в державному земельному кадастрі за ОСОБА_2 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 625457, який виданий Носівською РДА 09 серпня 2006 року. Відповідно до довідки старостату ОСОБА_2 виділені земельні ділянки площами: рілля 2,4669 га, кадастровий номер :02:002:0357 та пасовища 1,0808 г, кадастровий номер :02:002:0404 (номер ділянки паю 130).

У зв`язку з тим, що наявний державний акт на право власності на земельну ділянку виданий ОСОБА_2 не на його ділянки позивач не має можливості оформити спадщину та зареєструвати своє право власності на дані земельні ділянки.

Представник позивача вважає, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 625457, виданий 09 серпня 2006 року, не відповідає вимогам земельного законодавства, порушує права позивача, тому просить визнати його недійсним. Оскільки ОСОБА_2 за життя отримав помилково право власності на інші земельні ділянки, позивач просить визнати за нею право власності на земельні ділянки площею 2,4669 га, кадастровий номер :02:002:0045 та площею 1,0808 га, кадастровий номер :02:002:0357, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Носівської міської ради Чернігівської області, як спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою судді від 15 липня 2024 року відкрито позовне провадження в цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, залучено до участі в справі в якості третьої особи Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, одночасно витребувано з Носівської державної нотаріальної контори відомості щодо спадкової справи до майна померлого ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 34).

Ухвалою суду від 23 грудня 2024 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 10 лютого 2025 року (а. с. 76).

Протокольною ухвалою суду від 10 лютого 2025 року розгляд справи відкладено до 31 березня 2025 року.

31 березня 2025 року розгляд справи не відбувся у зв`язку із зайнятістю судді Крупини А.О. у розгляді іншого кримінального провадження, розгляд справи призначено на 09 травня 2025 року.

У судове засідання позивач та представник позивача Яцун В.М. не з`явилися, але представник позивача подав до суду заяву, у якій просив провести розгляд справи без участі позивача та представника позивача, зазначив, що він підтримує позовні вимоги та пояснення, викладені в позовній заяві, у повному обсязі, просить їх задовольнити (а. с. 91).

Представник відповідача Носівської міської ради Ніжинського району Чернігівської області в підготовче судове засідання не з`явилася, але подала до суду заяву, у якій указала, що відповідач визнає позовні вимоги та просить справу розглянути без участі представника відповідача (а. с. 88).

Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області у судове засідання не з`явився, управління було належним чином повідомленим про дату, час та місце підготовчого судового засідання, про причини неявки не повідомлено, жодних заяв, клопотань до суду не подано.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Суд проводить судове засідання за відсутності учасників справи та вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок.

Судом встановлено, що на підставі розпорядження Носівської райдержадміністрації № 281 від 18 серпня 2004 року на ім`я ОСОБА_2 , який проживає в с. Адамівка Носівського району Чернігівської області, видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 625457, відповідно до якого він отримав у власність земельні ділянки площею 1,5779 га, кадастровий номер :02:002:0045 та площею 0,8106 га, кадастровий номер :02:002:0075 (загальною площею 2,3885 га), з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Держанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області, що підтверджується копією державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 625457, виданого Носівською РДА 09 серпня 2006 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 047 (а. с. 13).

Відповідно до копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-023 від 07 грудня 2023 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 2,4669 га, кадастровий номер :02:002:0045, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місце розташування: Чернігівська область, Ніжинський район, Носівська міська рада. Документ, який є підставою для виникнення права, - рішення органу виконавчої влади Носівської районної державної адміністрації Чернігівської області від 18.08.2004 р. № 281; Документ, що посвідчує право, - державний акт від 09.08.2006 серії ЯБ № 625457 (а. с. 18-23).

Відповідно до копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-023 від 30 листопада 2023 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 1,0808 га, кадастровий номер :02:002:0357, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місце розташування: Чернігівська область, Ніжинський район, Носівська міська рада. Документ, який є підставою для виникнення права, - рішення органу виконавчої влади, розпорядження голови Носівської районної державної адміністрації Чернігівської області від 18.08.2004 р. № 281; Документ, що посвідчує право, - державний акт від 09.08.2006 серії ЯБ № 625457 (а. с. 23-28).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , уродженець с. Ведмедівка Носівського району Чернігівської області, помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а. с. 9). Відповідно до довідки виконавчого комітету Носівської міської ради № 317 від 19 вересня 2023 року ОСОБА_2 на момент своєї смерті проживав та був зареєстрований по АДРЕСА_1 один (а. с. 53, на звороті).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За життя ОСОБА_2 заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 58-61) та копією спадкової справи № 3/2023 до майна померлого ОСОБА_2 (а. с. 53-55). Отже, спадкування після смерті ОСОБА_2 здійснюється за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

ОСОБА_1 (позивач) є дочкою померлого ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 (а. с. 6) та копією свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , після укладення якого останній присвоєно прізвище ОСОБА_5 (а. с. 7). Отже, вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Судом встановлено, що за заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини від 19 січня 2023 року Носівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за № 3/2023 до майна померлого ОСОБА_2 . Згідно з копією вказаної спадкової справи спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняла спадкоємець першої черги за законом дочка ОСОБА_1 , подавши до нотаріальної контори у визначений законодавством шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає. ОСОБА_1 отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, земельні ділянки для ведення особистого підсобного господарства, земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належні спадкодавцеві на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом (а. с. 53-55).

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 також зверталася до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав на земельні ділянки площею 1,5779 га, кадастровий номер :02:002:0045 та площею 0,8106 га, кадастровий номер :02:002:0075, цільове призначення яких для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Носівської міської ради Ніжинського району Чернігівської області (раніше Держанівської сільської ради Носівського району), що на праві власності на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 625457 належали ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак нотаріус відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказані земельні ділянки у зв`язку з тим, що земельна ділянка з кадастровим номером :02:002:0045 відповідно до інформації з Державного земельного кадастру має іншу площу, а земельна ділянка з кадастровим номером :02:002:0075 взагалі відсутня в Державному земельному кадастрі. Одночасно позивачеві було роз`яснено про можливість оформлення спадкових прав в судовому порядку (а. с. 14).

Відповідно до довідки № 328 від 05 жовтня 2023 року, виданої виконавчим комітетом Носівської міської ради Ніжинського району Чернігівської області, на сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий на ім`я ОСОБА_2 , виділені земельні ділянки площею: рілля 2,4669 га, кадастровий номер :02:002:0045, пасовища 1,0808 га, кадастровий номер :02:002:0404 (номер ділянки-паю 130) (а. с. 11).

Відповідно до пояснювальної записки ФОП « ОСОБА_6 » технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної(их) ділянки(ок) в натурі (на місцевості) площею 3,5477 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва гр. ОСОБА_2 розроблена ФОП « ОСОБА_6 » на замовлення гр. ОСОБА_1 , яка є спадкоємцем після смерті гр. ОСОБА_2 . Підставою для розроблення технічної документації є заява гр. ОСОБА_1 . При розробці технічної документації використані наявна довідка Держанівського старостату Носівської міської ради про номер паю та кадастрові номери гр. ОСОБА_2 . Було виявлено розбіжності в державному акті і довідці, а саме: номер паю, площа та кадастрові номери відрізняються, про що спадкодавець був попереджений і дав згоду на виправлення даних помилок (а. с. 16-17).

У ході підготовчого провадження у справі представником позивача ОСОБА_7 було приєднано до матеріалів справи відповіді Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області на його адвокатські запити, у яких викладені пояснення з приводу вищевказаних розбіжностей (а. с. 71-72, 73).

Так, із повідомлення Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області № 29-25-0.3-6308/2-24 від 06 листопада 2024 року вбачається, що ОСОБА_2 , який проживав у с. Адамівка Держанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області, був включений до списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, що є додатком до державного акта на право колективної власності на землю серії ЧН № 000001, зареєстрованого 31.10.1995 за № 6, виданого КСП «Мічурінець» по Держанівській сільській раді Носівського району Чернігівської області. На ім`я ОСОБА_2 , який проживав у с. Адамівка, було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0221209 по колишньому КСП «Мічурінець» на території Держанівської сільської ради, який зареєстрований 20.08.1996 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 209. ОСОБА_2 , який проживав у с. Адамівка, за рахунок розпайованих земель КСП «Мічурінець» було виділено земельну ділянку № НОМЕР_2 площею 1,5759 га з кадастровим номером :02:002:0045 (рілля) та земельну ділянку № НОМЕР_2 площею 0,8106 га з кадастровим номером :02:002:0075 (кормові угіддя). На зазначені земельні ділянки на ім`я ОСОБА_2 , який проживав у с. Адамівка, було виготовлено державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 625457, зареєстровано за № 047, проте не видано власнику (у Книзі реєстрації державних актів відсутній підпис про його отримання, нотомість на місці підпису зазначено «помер»). Згідно з відомостями Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Носівською РДА по КСП «Мічурінець», 17 листопада 2009 року право на земельну частку (пай), посвідчене сертифікатом серії ЧН № 0221209, на підставі свідоцтва про право на спадщину зареєстровано за ОСОБА_8 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 . Взамін успадкованого права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом серії НОМЕР_3 , ОСОБА_8 було надано земельну ділянку № НОМЕР_2 (рілля) площею 1,5759 га, якій замість кадастрового номера :02:002:0045 було присвоєно кадастровий номер :02:002:2144, та земельну ділянку № НОМЕР_2 (кормові угіддя) площею 0,8106 га, якій замість кадастрового номера :02:002:0075 було присвоєно кадастровий номер :02:002:2145.

ОСОБА_2 , який проживав у с. Ведмедівка Держанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області, був включений до списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, що є додатком до державного акта на право колективної власності на землю серії ЧН № 000001, зареєстрованого 31.10.1995 за № 6, виданого КСП «Мічурінець» по Держанівській сільській раді Носівського району Чернігівської області. На ім`я ОСОБА_2 , який проживав у с. Ведмедівка, було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0221405 по колишньому КСП «Мічурінець» на території Держанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області, який зареєстрований 20.08.1996 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 405. Згідно з технічною документацією щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) колишніх КСП ім. Шевченка та КСП «Мічурінець» на території Держанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області ОСОБА_2 , який проживав у с. Ведмедівка за рахунок розпайованих земель КСП «Мічурінець» було виділено земельну ділянку № НОМЕР_4 площею 2,4669 га з кадастровим номером :02:002:0357 (рілля) та земельну ділянку № НОМЕР_4 площею 1,0808 га з кадастровим номером :02:002:0404 (кормові угіддя). Державні акти на право власності на земельні ділянки взамін вказаного сертифіката на ім`я ОСОБА_2 , який проживав в с. Ведмедівка, не виготовлялись, не реєструвались, не видавались. Згідно з відомостями Державного земельного кадастру земельна ділянка № НОМЕР_4 площею 2,4669 га з кадастровим номером :02:002:0357 зареєстрована на підстави заяви та доданої до неї технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва гр. ОСОБА_2 . Головне управління зазначає, що вказана документація із землеустрою містить довідку щодо зміни земельних ділянок у державному акті серії ЯБ № 625457 та копію державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 625457, зареєстрованого за № 047, виготовленого на інші земельні ділянки на ім`я ОСОБА_2 , який проживав у с. Адамівка (а. с. 71-72).

Відповідно до повідомлення Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області № 29-25-0.3-7270/2-24 від 20 грудня 2024 року згідно з технічною документацією щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) колишніх КСП ім. Шевченка та КСП «Мічурінець» на території Держанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області ОСОБА_2 , який проживав у с. Ведмедівка за рахунок розпайованих земель КСП «Мічурінець» було виділено земельну ділянку № НОМЕР_4 площею 2,4669 га з кадастровим номером :02:002:0357 (рілля) та земельну ділянку № НОМЕР_4 площею 1,0808 га з кадастровим номером :02:002:0404 (кормові угіддя). Земельна ділянка № НОМЕР_4 площею 2,4669 га (яка була з кадастровим номером :02:002:0357) зареєстрована в Державному земельному кадастрі з кадастровим номером :02:002:0045 на підстави заяви та доданої до неї технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва гр. ОСОБА_2 . Земельна ділянка № НОМЕР_4 площею 1,0808 га (яка була з кадастровим номером :02:002:0404) зареєстрована в Державному земельному кадастрі з кадастровим номером :02:002:0357 на підстави заяви та доданої до неї технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва гр. ОСОБА_2 (а. с. 73).

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Пасічника С.В. Макіївської сільської ради Чернігівської області № 77952394 від 21 березня 2025 року відмовлено у проведенні реєстраційних дій щодо реєстрації земельної ділянки площею 2,4669 га, кадастровий номер :02:002:0045 за ОСОБА_2 , оскільки наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, а саме: подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. До того ж за відомостями ГУ ДКЗ в Чернігівській області наявні в технічній документації виготовлені на зовсім інші земельні ділянки (виготовлено на земельну ділянку № 7, а не № 130 на ім`я зовсім іншого ОСОБА_2 , який проживав у с. Адамівка, а не в с. Ведмедівка. У тому числі, площа не 2,4669 га, а 1,5779 га. З вирішенням даного питання державний реєстратор рекомендував звернутися до суду (а. с. 93).

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Пасічника С.В. Макіївської сільської ради Чернігівської області № 77953450 від 21 березня 2025 року відмовлено у проведенні реєстраційних дій щодо реєстрації земельних ділянок площею 2,4669 га, кадастровий номер :02:002:0045 та площею 1,0808 га, кадастровий номер :02:002:0357 за ОСОБА_2 , оскільки наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, а саме: подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. До того ж за відомостями ГУ ДКЗ в Чернігівській області наявні в технічній документації виготовлені на зовсім інші земельні ділянки (на земельну ділянку № 7, а не № 130) на ім`я зовсім іншого ОСОБА_2 , який проживав у с. Адамівка, а не в с. Ведмедівка. Додатково державний реєстратор повідомив, що в технічній документації міститься державний акт на право власності серії ЯБ № 625457, зареєстрований за № 0047. Ураховуючи всі зазначені дані щодо земельних ділянок № НОМЕР_4 площами 2,4669 га та 1,0808 га державний реєстратор для вирішення даного питання рекомендував звернутися до суду (а. с. 96).

До рішень державного реєстратора про відмову у вчиненні реєстраційних дій додано повідомлення ГУ ДКЗ в Чернігівській області № 97-25-0.386-1563/2-25 від 19 березня 2025 року, надане на запит ЦНАП Макіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, відповідно до якого згідно з технічною документацією щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) колишніх КСП ім. Шевченка та КСП «Мічурінець» на території Держанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області ОСОБА_2 , який проживав у с. Ведмедівка за рахунок розпайованих земель КСП «Мічурінець» було виділено земельну ділянку № НОМЕР_4 площею 2,4669 га з кадастровим номером :02:002:0357 (рілля) та земельну ділянку № НОМЕР_4 площею 1,0808 га з кадастровим номером :02:002:0404 (кормові угіддя). Державні акти на право власності на земельні ділянки взамін сертифіката ОСОБА_2 не виготовлялись, не реєструвались та не видавались. Земельна ділянка № НОМЕР_4 площею 2,4669 га (яка була з кадастровим номером :02:002:0357) зареєстрована в Державному земельному кадастрі з кадастровим номером :02:002:0045 на підставі заяви та доданої до неї технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва гр. ОСОБА_2 .

Зазначена документація з невідомих підстав містить довідку щодо зміни земельних ділянок у державному акті серії ЯБ № 625457 та копію державного акта на право власності серії ЯБ № 625457, зареєстрованого за № 047, виготовленого на зовсім інші земельні ділянки (виготовленого на земельну ділянку № 7, а не № 130) на ім`я зовсім іншого ОСОБА_2 , який проживав у

АДРЕСА_2 площею 1,0808 га (яка була з кадастровим номером :02:002:0404) зареєстрована в Державному земельному кадастрі з кадастровим номером :02:002:0357 на підставі заяви та доданої до неї технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва гр. ОСОБА_2 .

Зазначена документація з невідомих підстав містить довідку щодо зміни земельних ділянок у державному акті серії ЯБ № 625457 та копію державного акта на право власності серії ЯБ № 625457, зареєстрованого за № 047, виготовленого на зовсім інші земельні ділянки (виготовленого на земельну ділянку № 7, а не № 130) на ім`я зовсім іншого ОСОБА_2 , який проживав у с. Адамівка, а не у с. Ведмедівка.

Відомості про реєстрацію іншого речового права (права оренди) на вищевказані земельні ділянки відсутні (а. с. 97-98).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч. 2 ст. 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Згідно з частиною першою статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно абзацу 2 п. 7 Постанови Пленуму ВСУ від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно із ч. 3 ст. 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (ст. 16 ЦК України).

За змістом правової позиції, викладеної у справі № 6-319цс15 ВСУ, судам підсудні справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками.

Оскільки державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, то у спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки.

Визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постановах № 6-33цс13 від 22 травня 2013 року та № 6-319цс15 від 01 липня 2015 року.

Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності виникає на підставах, не заборонених законом, і вважається придбаним правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з ч. 6 ст. 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр» кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Суд зауважує, що під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшодування.

Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16).

Крім того, Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 та від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц.

Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах.

Так, судом встановлено, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 625457, зареєстрований за № 047, виготовлений на зовсім інші земельні ділянки (виготовлений на земельну ділянку № 7, а не № 130) на ім`я зовсім іншого ОСОБА_2 , який проживав у с. Адамівка, а не у с. Ведмедівка, тобто не на батька позивача ОСОБА_1 , а на іншу особу з аналогічними ПІП, однак виданий батькові позивача спадкодавцеві ОСОБА_2 , який проживав у с. Ведмедівка. На підставі вищевказаного державного акта за ОСОБА_2 зареєстровано право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0045 площею 1,5779 га, яка має значно меншу площу, ніж земельна ділянка, яка повинна була належати йому згідно з технічною документацією щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) колишніх КСП ім. Шевченка та КСП «Мічурінець».

Тому, виходячи з вимог ст. 41 Конституції України, ст. 5 ЦПК України, суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання недійсним вказаного державного акта.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Згідно зі ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

На підставі абз. 2 п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно доДекрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (п. 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VІ).

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підставі викладеного, беручи до уваги неможливість оформлення ОСОБА_1 спадкових прав після смерті батька у встановленому законом порядку, суд вважає, що визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку в судовому порядку є винятковим способом захисту прав позивача.

Суд вважає, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 625457, зареєстрований за № 047, порушує права позивача, оскільки позбавляє її можливості належним чином оформити право на спадщину після смерті батька ОСОБА_2 , а саме право на спадщину на присвоєні ОСОБА_2 земельні ділянки площами 2,4669 га (рілля), кадастровий номер :02:002:0045, та 1,0808 га (пасовища), кадастровий номер :02:002:0357, і в подальшому розпоряджатися ними на власний розсуд, а тому підлягає визнанню недійсним.

Ураховуючи однозначні положення ч. 1 ст. 1220, ч. 3 ст. 1223, ч. 5 ст. 1268 ЦК України про виникнення у спадкоємців права на спадщину з моменту смерті спадкодавця та належності спадкоємцеві спадщини з часу відкриття спадщини, у позивача виникло «законне сподівання» в успадкуванні належних ОСОБА_2 земельних ділянок.

Таке «законне сподівання» входить до поняття «майно», вільне володіння яким захищається ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (про ознаки «законного сподівання» зазначено у п. 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26 червня 2014 року, які застосовуються у даній справі).

На думку суду, подання позивачем позову про визнання права власності на присвоєні Василенку О.В. земельні ділянки площами 2,4669 га (рілля), кадастровий номер :02:002:0045, та 1,0808 га (пасовища), кадастровий номер :02:002:0357, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Носівської міської ради, є єдиним ефективним способом захисту її права на спадщину на національному рівні у розумінні ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, який національні суди зобов`язані практично забезпечувати відповідно до ст. 1 цієї Конвенції та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд робить висновок, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти на рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 16, 328, 392, 1216, 1225, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 125, 152, 155 ЗК України, ст.ст. 81, 125, 131, 152, 155 ЗК України, ст.ст. 259, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Носівської міської ради, третя особа Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування задовольнити.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 625457, виданий 09 серпня 2006 року ОСОБА_2 на підставі розпорядження Носівської районної державної адміністрації від 18 серпня 2004 року № 281, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 047.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_3 , право власності на земельні ділянки площею 2,4669 га (рілля), кадастровий номер :02:002:0045, та площею 1,0808 га (пасовища), кадастровий номер :02:002:0357, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Носівської міської ради Чернігівської області, як спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на рахунок позивача.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_3 ;

відповідач: Носівська міська рада Чернігівської області, , місцезнаходження: м. Носівка Чернігівської області, вул. Центральна, буд. 20;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, , місцезнаходження: м. Чернігів, вул. П`ятницька, буд. 11.

Повний текст судового рішення складено 09 травня 2025 року.

Суддя Анатолій КРУПИНА