Провадження № 2/185/2000/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19 травня 2025 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Болдирєвої У.М.

з участю секретаря судового засідання Бублик А.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у місті Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

02 грудня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» звернулося з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позиція позивача

Позивач посилається на те, що 12 грудня 2019 року первісний кредитор ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач уклали кредитний договір № 452292040 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, створеного за допомогою одноразового персонального ідентифікатора.

Первісний кредитор перерахував грошові кошти у сумі 10 000 грн на банківську картку відповідача № 5168-74ХХ-ХХХХ-5757.

28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого неодноразово продовжувався шляхом укладення додаткових угод. Згідно цього договору право вимоги за кредитним договором № 452292040 від 12 грудня 2019 року перейшло до ТОВ «Таліон Плюс».

05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого було продовжено згідно додаткових угод. Згідно цього договору право вимоги за кредитним договором № 452292040 від 12 грудня 2019 року перейшло до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс».

28 жовтня 2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали договір факторингу № 2810/24/Е, відповідно до якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 452292040 від 12 грудня 2019 року.

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 27 623 грн, у тому числі: тіло кредиту 10 000 грн, відсотки 17 623 грн.

Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати на сплату судового збору у розмірі 2422 грн 40 коп, на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн.

Рух по справі

10 грудня 2024 року позовна заява була залишена без руху, оскільки позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором № 452292040 від 12 грудня 2019 року заявлені до відповідача ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , однак згідно копії цього договору, доданої до позовної заяви, позичальником є ОСОБА_1 .

20 грудня 2024 року надійшла заява представника позивача, за змістом якої уточнені дані стосовно відповідача, зазначено, що позовні вимоги заявлені до ОСОБА_1 .

23 грудня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідач не має зареєстрованого Електронного кабінету у підсистемі Електронний суд ЄСІТС.

Копія ухвали про відкриття провадження у справі та позовної заяви з додатками надсилалися відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення за останньою відомою адресою реєстрації, поштове відправлення повернуто з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Іншої адреси проживання відповідача суду не повідомлено.

Тому згідно з положеннями пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, відповідач вважається належно повідомленим про розгляд справи. Відзиву на позов не надійшло, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Висновки за результатами розгляду заявлених вимог

Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як визначено статтями 11-12 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.

З матеріалів справи видно, що 12 грудня 2019 року первісний кредитор ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та позичальник ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 452292040 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, створеного за допомогою одноразового персонального ідентифікатора. (а.с.17-18)

Первісний кредитор перерахував грошові кошти у сумі 10 000 грн на банківську картку відповідача № НОМЕР_2 , що підтверджується платіжним дорученням від 12 грудня 2019 року. (а.с.30)

Згідно з презумпцією правомірності правочину, що визначена статтею 204 ЦК України, договір № 452292040 від 12 грудня 2019 року є правомірним, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом і він не визнаний судом недійсним.

Як визначено статтями 512, 514, 516 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 2.1.1.6 договору, укладеного між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та позичальником ОСОБА_1 , передбачено право кредитодавця укласти договір відступлення права вимоги за договором або договір факторингу з будь-якою третьою особою.

Як зазначено у позовній заяві, право вимоги до позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором № 452292040 від 12 грудня 2019 року відступлене тричі, а саме:

-28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого неодноразово продовжувався шляхом укладення додаткових угод. Згідно цього договору право вимоги за кредитним договором № 452292040 від 12 грудня 2019 року перейшло до ТОВ «Таліон Плюс».

-05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого було продовжено згідно додаткових угод. Згідно цього договору право вимоги за кредитним договором № 452292040 від 12 грудня 2019 року перейшло до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс».

- 28 жовтня 2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» уклали договір факторингу № 2810/24/Е, відповідно до якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 452292040 від 12 грудня 2019 року.

Як визначено статтею 517 Цивільного кодексу України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Згідно з висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 905/306/17, для підтвердження факту відступлення права вимоги заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

У матеріалах справи наявні копії договорів факторингу та виписки з реєстру боржників. (а.с.33-63)

Проте до позовної заяви не додано доказів на підтвердження оплати за договорами факторингу від 28 листопада 2018 року, від 05 серпня 2020 року та від 28 жовтня 2024 року. Таким чином згідно наведеного висновку Верховного Суду, позивачем не надано всіх належних доказів набуття ним права вимоги до ОСОБА_1 за договором № 452292040 від 12 грудня 2019 року.

Тому позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» не обґрунтовані належним чином і задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат

За змістом статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Позивачем понесені судові витрати на сплату судового збору 2422 грн 40 коп, на професійну правничу допомогу 6000 грн. Оскільки позовні вимоги задоволенню не підлягають судові витрати по справі слід покласти на позивача.

Керуючись статтями 264-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити повністю у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Судові витрати по справі покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у Дніпровський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

-Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс», 02090 місто Київ, вулиця Харківське шосе, будинок 19, офіс 2005, ,

- ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя У.М. Болдирєва