КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/824/894/2025 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 травня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Сушко Л.П., Ратнікової В.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 29 лютого 2024 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та повнолітньої доньки, яка продовжує навчання,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2023 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.

Просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей в розмірі 4000 грн. щомісячно, на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з моменту звернення до суду і до досягнення повноліття ОСОБА_4 та до припинення навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_5 двадцяти трьох років; стягнути з відповідача на свою користь витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн.

В обґрунтування позову зазначила, що позивач перебувала в шлюбі з відповідачем, під час якого народились ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Діти проживають разом з нею, вона їх утримує, відповідач проживає окремо та уникає спілкування з дітьми.

Старша донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається в Київському університеті імені Бориса Грінченка, є студенткою ІІІ курсу денної форми навчання. Дочка позбавлена можливості працювати і потребує матеріального забезпечення від батьків у зв`язку з її навчанням, яке повністю забезпечує вона, як матір. Відповідач, як батько, зобов`язаний утримувати своїх дітей.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 29 лютого 2024 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі 4000 (чотири) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 01.12.2023 і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі 4000 (чотири) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 01.12.2023 і до припинення навчання ОСОБА_5 , але не більш, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , витрати на професійну правничу допомогу в розмір 3000 (три тисячі) грн. 00 коп. Відмовлено в задоволенні решти позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 2147 (дві тисячі сто сорок сім) грн. 20 коп.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 8 квітня 2024 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 29 лютого 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання:

Неповнолітньої дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 01.12.2023 і до досягнення нею повноліття;

На утримання повнолітньої дочки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2000 грн. починаючи з 01.12.2023 і до припинення навчання, але не більш ніж до досягнення нею двадцяти трьох років, щомісячно.

В обґрунтування апеляційний вимог зазначив, що судом першої інстанції не було надано оцінку тим доказам, які є у справі, та не прийняв до уваги доводи ОСОБА_1 щодо його матеріального становища.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_2 не скористалась своїм правом на подачу відзиву, що не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

Позиція суду апеляційної інстанції

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1ст. 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такий випадок передбачений ч. 13 ст. 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається в порядку передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в шлюбі з 15.04.2003 по 15.12.2022, під час якого народились ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Батьком дітей записаний відповідач ОСОБА_1 .

ОСОБА_4 навчається в 4-Б класі середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №201 Дніпровського району м. Києва.

З 01.09.2021 ОСОБА_5 є студенткою факультету права та міжнародних відносин Київського університету імені Бориса Гринченка і зараз навчається на ІІІ курсі денної форми навчання перший (бакалаврський) рівень вищої освіти, спеціальність «Міжнародне право», освітня програма «293 Міжнародне право», початок навчання 01.09.2021, навчання за кошти місцевого бюджету.

ОСОБА_2 працює в ТОВ «ТК-домашній текстиль» менеджером з постачання, в період з квітня 2023 року по вересень 2023 року отримала заробітну плату в розмірі 97542,20 грн.

ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою та в період з вересня 2023 року по лютий 2024 року отримував щомісячну соціальну цільову виплату в сумі 2000 грн.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 18.07.2018 отримує пенсію за віком довічно.

08.08.2018 ОСОБА_1 встановлено діагноз - стан після перенесеної черепно-мозкової травми, 26.03.2021 - КТ - ознаки двосторонньої полісегментарної пневмонії з великим ураженням нижніх долей легень, ймовірно, вірусного генезу, 09.08.2018 - посттравматична енцефалопатія, 16.11.2021 - остеохондроз п/відділу, спондильоз.

Суд першої інстанції відзначив, що відповідач має конституційний обов`язок утримувати свою неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення нею повноліття.

При визначенні розміру аліментів судом враховувалось, що відповідач є працездатною особою, інших неповнолітніх дітей відповідач на утриманні не має.

Виходячи з визначеного законодавством обов`язку батьків щодо утримання неповнолітніх дітей, враховуючи, що відповідач є працездатною особою, відсутні відомості про встановлення йому інвалідності або обмежень у можливості працювати, суд першої інстанції вважав можливим визначити аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На думку суду, вказаний розмір аліментів є співмірним із тими відомостями та доказами.

При цьому суд враховував, що відповідачу були діагностовано певні захворювання в 2018 та в 2021 році, проте враховує також і відсутність будь-яких негативних відомостей про стан здоров`я відповідача в 2023-2024 роках, що, на думку суду, свідчить про те, що він є здоровою та працездатною особою.

Також суд першої інстанції вказав, що наявність у відповідача матері, яка є особою пенсійного віку, не впливає на його здатність сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки, оскільки суду не було надано відомостей про розмір пенсії та інших доходів ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Щодо вимог про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, суд зазначив, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка ІНФОРМАЦІЯ_6 досягла повноліття, втратила правовий статус дитини.

З 01.09.2021 ОСОБА_5 навчається на факультеті права та міжнародних відносин Київського університету імені Бориса Гринченка на денній формі навчання перший (бакалаврський) рівень вищої освіти, спеціальність «Міжнародне право», освітня програма «293 Міжнародне право», за кошти місцевого бюджету.

При визначенні розміру аліментів суд першої інстанції врахував, що позивач не несе витрати на оплату навчання, оскільки воно здійснюється за кошти місцевого бюджету. Проте саме безпосередньо з навчанням у навчальному закладі повнолітня дочка потребує матеріальної допомоги у зв`язку з необхідністю придбання підручників, канцелярського приладдя, витрат на проїзд з місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , до навчального закладу, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , тощо. Відповідач не надав відомостей про його дохід, а також відомості про те, працює він чи ні.

В січні 2024 року з банківського рахунку відповідача були списані грошові кошти відповідно до виконавчого провадження у загальному розмірі 8016,57 грн., що, на думку суду свідчить про наявність у відповідача доходу.

Визначаючи розмір аліментів, суд з урахуванням наведених обставин, вважає можливим стягнути з відповідача на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання аліменти в розмірі 4000 грн. щомісячно. При цьому нижня межа цих аліментів (не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) не встановлюється, оскільки чинний СК України такого для аліментів, що стягуються на період навчання повнолітніх дітей не встановлює.

Визначаючи період, за який мають стягуватись аліменти, суд відзначив, що аліменти на утримання повнолітньої особи, яка продовжує навчання за загальним правилом стягуються з дня пред`явлення позову до суду на період її навчання, але не більше, ніж до досягнення нею 23 років, в залежності від того, яка з цих обставин настане раніше.

Враховуючи обставини, встановлені у судовому засіданні у сукупності з наданими доказами, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

З висновком суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів колегія суддів погоджується не у повному обсязі, виходячи з наступного.

Відповідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч.1, 2 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (ч. 3 ст. 182 СК України).

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків на повнолітню дочку, сина, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Статтею 201 СК України визначено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Виходячи зі змісту даних норм, порядок виконання обов`язку матері, батька утримувати дитину до її повноліття та правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина врегульовані різними нормами Сімейного кодексу України, виходячи із різного правового статусу дитини (особи, яка не досягла 18 років) та дочки, сина, які досягли повноліття.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Отже, стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання дитина не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 29 січня 2018 року по справі №622/373/16-ц, касаційним судом роз`яснено, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199-201 СК України).

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов`язку сплати аліментів, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Відповідно до правових висновків, Верховного Суду у постанові від 28 лютого 2019 року у справі № 466/532/16-ц, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в шлюбі з 15.04.2003 по 15.12.2022, під час якого народились ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Батьком дітей записаний відповідач ОСОБА_1 .

ОСОБА_4 навчається в 4-Б класі середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №201 Дніпровського району м. Києва.

З 01.09.2021 ОСОБА_5 є студенткою факультету права та міжнародних відносин Київського університету імені Бориса Гринченка і зараз навчається на ІІІ курсі денної форми навчання перший (бакалаврський) рівень вищої освіти, спеціальність «Міжнародне право», освітня програма «293 Міжнародне право», початок навчання 01.09.2021, навчання за кошти місцевого бюджету.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього доньки в розмірі 4000 грн. щомісячно, а також у батька наявна можливість надавати допомогу на утримання повнолітньої дочки, що продовжує навчання, в розмірі 4000 грн. щомісячно.

Проте погодитись з висновком суду першої інстанції неможливо, оскільки судом не було з`ясовано належним чином матеріальне становище платника аліментів, що є необхідним відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, та можливість матері надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, що продовжує навчання, відповідно до вимог ст. 199 СК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 83 ЦПК України відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву на позовну заяву.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.08.2018 ОСОБА_1 встановлено діагноз - стан після перенесеної черепно-мозкової травми, 26.03.2021 - КТ - ознаки двосторонньої полісегментарної пневмонії з великим ураженням нижніх долей легень, ймовірно, вірусного генезу, 09.08.2018 - посттравматична енцефалопатія, 16.11.2021 - остеохондроз п/відділу, спондильоз.

Крім того, колегія суддів приймає пояснення відповідача щодо втрати прибуток у

м. Краматорську, стану його здоров`я, яке не дозволяє працювати, а саме виявлення гемангіоми - доброякісна пухлина, що потребує постійних фінансових витрат на обстеження та лікування.

З огляду на викладене вбачається, що відповідач не спроможний сплачувати на утримання неповнолітньої доньки - 4000 грн., на утримання дочки, що продовжує навчання, - 4000 грн., оскільки загальна сума стягнення перевищує середньомісячний розмір доходу відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" прожитковий мінімум для дітей від 6 до 18 років становить 3196 грн. на місяць.

Аналізуючи наявні у матеріалах справи докази, зважаючи на те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення для забезпечення гармонійного розвитку дитини, відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 182 СК України, виходячи із матеріального становища відповідача та заявлених позивачем вимог про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, апеляційний суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки в твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. щомісяця.

Ухвалюючи рішення про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки сторін, яка досягла 18 років та продовжує навчання у вищому навчальному закладі освіти, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок, що оскільки ОСОБА_5 навчається на денній (очній) формі навчання, то позбавлена можливості офіційно працювати та отримувати доходи і утримувати себе самостійно, а отже донька об`єктивно потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання.

Разом з тим, визначаючи розмір щомісячного утримання в сумі 4000 грн., судом першої інстанції не було належним чином перевірено можливість батька надавати матеріальну допомогу у зазначеному розмірі.

У постанові Верховного Суду в справі № 635/1139/17 від 20 травня 2020 року зазначено, що при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання.

З огляду на те, що ОСОБА_5 навчається на факультеті права та міжнародних відносин Київського університету імені Бориса Гринченка на денній формі навчання перший (бакалаврський) рівень вищої освіти, спеціальність «Міжнародне право», освітня програма «293 Міжнародне право», за кошти місцевого бюджету, у зв`язку з необхідністю придбання підручників, канцелярського приладдя, витрат на проїзд з місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , до навчального закладу, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , тощо, колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим, враховуючи розмір доходів відповідача, визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання повнолітньої доньки у розмірі 2000 грн. щомісячно.

При визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, колегія суддів приймає до уваги обставини, зазначені у статті 182 СК України та, виходячи з засад розумності, виваженості, справедливості, задовольняючи правомірні очікування позивача на отримання аліментів, та враховуючи те, що відповідач не заперечував проти стягнення з нього аліментів у розмірі 2000 грн., вважає за необхідне розмір аліментів, визначений до стягнення судом першої інстанції, змінити, шляхом його зменшення до суми в розмірі 2000 грн. щомісячно, оскільки саме зазначений розмір аліментів є тією грошовою сумою, яку відповідач спроможний надати на утримання дочки з урахуванням її матеріального становища та стану здоров`я.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права

Відповідно до ч. 4 ст. 376 ЦПК України, зміна судового рішення може полягати у доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткову обґрунтованість доводів апеляційної скарги та про необхідність зміни оскаржуваного рішення суду, визначивши розмір аліментів, що підлягають стягненню зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в сумі 3000 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття, та на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 2000 грн. щомісячно до закінчення навчання, але не більш, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 383 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 29 лютого 2024 року змінити в частині розміру аліментів.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 01.12.2023 і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 01.12.2023 і до припинення навчання ОСОБА_5 , але не більш, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_2 , місце проживання як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Л.П. Сушко

В.М. Ратнікова