Справа № 503/199/25
Провадження № 2/503/383/25
07 травня 2025 року Кодимський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді Сердюка Б.С.,
за участю секретаря судового засідання Клемпуш Ю.В.,
позивачки ОСОБА_1 , представника позивачки адвоката Тетевої-Родюк І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кодима у загальному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Служба у справах дітей Вінницької міської ради, про позбавлення батьківських прав,
ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Тетева-Родюк І.О., звернулася до суду з позовом, у якому просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітніх дітей, з дітьми не спілкується та не бачиться, діти батька не пам`ятають та не знають. Відповідач ніяким чином не піклується про дітей, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться успіхами та станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя - зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, не спілкується з дітьми взагалі, не забезпечує дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для отримання ними освіти, тощо. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Додатково пояснили, що позивачка бажає позбавити відповідача батьківських прав, через проблеми, які виникають в житті дітей. Зокрема, з метою реєстрації місця проживання дітей вона була змушена звернутися за згодою до батька дітей, однак через його бездіяльність або небажання надати згоду протягом восьми місяців, виникли проблеми, які ускладнили зарахування дитини до навчального закладу. Також, одна дитина має інвалідність, а тому будь які хірургічні втручання, лікарські процедури та маніпуляції потребують спільної згоди обох батьків, навіть якщо вони не перебувають у шлюбі. Крім того, для оформлення додаткової відпустки на дітей у разі потреби, позивачка не має можливості її отримати, оскільки відповідач зобов`язаний надати довідку зі свого місця роботи, про те, що він своїм правом на відпустку не користувався. Також позивачка переймається, що в майбутньому батько зможе стягнути з дітей аліменти на своє утримання, але оскільки діти його взагалі не знають і він не приймав і приймає участі у їхньому вихованні, позивачка вважає що він не має права на таку підтримку.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про місце та час розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином, шляхом доставлення судової повістки до його особистого електронного кабінету ЄСІТС, що підтверджується відповідною довідкою про доставку електронного документа.
Від третьої особи - служби у справах дітей Вінницької міської ради надійшла заява про розгляд справи без участі представника служби у справах дітей.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, відповідачем не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Наявних у справі доказів достатньо для її розгляду у відсутності відповідача. Позивачка та її представник проти ухвалення заочного рішення не заперечували.
Заслухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 виданого 21 серпня 2013 року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Кодимського районного управління юстиції в Одеській області та серії НОМЕР_2 виданого 16 вересня 2016 року Кодимським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Одеській області.
Згідно довідки МКП "УК "Житло-Гарант" № 743 від 31 травня 2023 року фактичною адресою проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є адреса: АДРЕСА_1 . Це також підтверджуються актом обстеження житлових умов заявника №19 від 25 грудня 2024 року, складеним МКП "УК "Житло-Гарант".
Згідно медичного висновку № 29 від 21 вересня 2017 року ОСОБА_3 має захворювання, яке характеризується порушенням слуху та є дитиною з інвалідністю.
Відповідно до характеристики ОСОБА_3 учениці 5 класу КЗ "Вінницька спеціальна школа", ОСОБА_3 навчається та виховується в зазначеному закладі з 2019 року. За час навчання показала себе як здібна, розумна дитина. Має середні та достатні досягнення у навчанні, є учасником учнівського самоврядування класу та школи, бере активну участь у позаурочному житті класу. Дуже дружня, добра дитина, по товариськи відноситься до усіх дітей в класі. Мати ОСОБА_1 , бере активну участь у житті класу, допомагає та створює комфортні умови для усіх дітей. Є головою батьківського комітету і членом батьківського активу школи. Регулярно відвідує батьківські збори цікавиться життям дитини, забезпечує всебічний розвиток дитини, організовує правильне проведення вільного часу, моніторить поводження дитини в мережі Інтернет та інформаційну гігієну, забезпечує достатній рівень навчання дитини та виховання. Батько, ОСОБА_2 , за весь час навчання дитини у закладі не з`являвся. Педагогічний колектив закладу: вихователі дошкільного відділення, вчитель та вихователь молодшої школи, класний керівник, вихователь, вчителі - предметники та адміністрація школи з батьком не спілкувалися, ні в телефонному режимі, ні особисто. Педагогічний колектив його не знає. У вихованні та навчанні участі не бере. З класним керівником на зв`язок не виходив, на батьківські збори не з`являвся. Всю шкільну документацію стосовно дитини оформлює, підписує, бере на себе відповідальність мати - ОСОБА_1 .
Відповідно до характеристики ОСОБА_4 № 01-26/20 від 24 січня 2025 року виданої КЗ "Вінницький ліцей №10" ОСОБА_4 є ученицею 3 класу навчається в закладі з 2022 року. Має достатній рівень навчальних досягнень. На уроках ОСОБА_5 добре працює, ставить запитання про нове, незрозуміле, виявляє старанність у навчанні, працює зосереджено, проявляє самостійність у роботі. Домашні завдання виконує систематично. Дівчинка добре співпрацює у групі та у парі. Дуже товариська, не конфліктна. Маргарита завжди має охайний вигляд. Учениця забезпечена шкільним приладдям та речами, які потрібні для навчання в школі. Мати забезпечує доньку всім необхідним, залежно від потреб. Пропусків навчальних занять протягом року без поважної причини не було. До школи приходить завжди вчасно. Мати, ОСОБА_1 , приділяє належну увагу вихованню та навчанню доньки, цікавиться успіхами дитини. Батько, ОСОБА_2 , за час навчання ОСОБА_5 у закладі батьківські збори не відвідував. Класний керівник із батьком не знайомий та жодного разу не спілкувався.
З довідок, наданих КП "Кодимський ЦПМСД" Кодимської міської ради Подільського району Одеської області № 1, 2 від 08 березня 2025 року встановлено, що за весь період нагляду за дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , супроводження дітей здійснювалось матір`ю дітей та бабусею, батька дітей ніколи не бачили з часу їх народження і до вибуття.
Згідно з інформацією, наданою танцювальною студією "Іrеnе dаnсе studio" від 28.02.2025, оплату занять дитини Деметри проводить її мати ОСОБА_1 .
З довідки № 689 від 31 грудня 2024 року виданої ПрАТ ВМЗ "Рошен" ОСОБА_1 працює у приватному акціонерному товаристві "Вінницький молочний завод "Рошен" на посаді інженера з охорони праці з 11 січня 2023 року. Відповідно до характеристики № 690 від 31 грудня 2024 року ОСОБА_1 відповідально ставиться до виконання посадових обов`язків. Має ґрунтовну професійну підготовку. Знає та вміло застосовує на практиці нормативні документи. Роботу виконує ефективно, старанно, звертає увагу на деталі. Відмінно організовує та забезпечує результативну роботу підлеглого персоналу. Уважна до проблем колег. Враховує в роботі пропозиції співробітників. Прагне самовдосконалення, професійного розвитку, підвищення професійної майстерності. За час роботи у ПрАТ ВМЗ "Рошен" виявила себе як дисциплінований працівник, надійна, порядна та чесна, скромна та проста у спілкуванні. Користується повагою в колективі. На посаді інженера з охорони праці ОСОБА_1 проявила себе як кваліфікований, відповідальний та вимогливий керівник служби з охорони праці.
У висновку зазначено, що питання надання відповідного висновку розглядалось на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Вінницької міської ради 11 та 25 березня 2025 року, а також 08 квітня 2025 року, на яких були заслухані пояснення матері ОСОБА_1 , з`ясовано думку дитини ОСОБА_4 . З`ясувати думку дитини ОСОБА_3 не вдалось, оскільки, зі слів матері, у дівчинки проблеми зі слухом (дитина з інвалідністю, медичний висновок №29 КУ "Кодимської центральної районної лікарні" від 21.09.2017), розглянуто документи, які стосуються даної справи.
На вищезазначених засіданнях комісії мати ОСОБА_1 повідомила, що необхідність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_5 зумовлена тим, що батько тривалий час не бере участі в їхньому житті та вихованні, не цікавиться їхніми справами, станом здоров`я, не виявляє батьківського піклування, матеріально не допомагає. Крім того, вона пояснила, що у 2019 році сім`я переїхала до міста Вінниці через погіршення стану здоров`я дитини ОСОБА_6 . Для врегулювання питань, пов`язаних з лікуванням та оперативним втручанням ОСОБА_6 , реєстрацією місця проживання обох дітей та інших юридичних питань, необхідна згода батька. Оскільки місце проживання ОСОБА_2 невідоме матері, вирішення цих питань без його участі неможливе. З телефонної розмови, що відбулася у 2023 році, ОСОБА_1 стало відомо, що ОСОБА_2 проходить військову службу.
25 березня 2025 дитина ОСОБА_5 на засіданні комісії розповіла, що ніколи не бачила свого батька особисто, але рік тому один раз спілкувалася з ним по відеозв`язку, бо їй було цікаво, як він виглядає. Дівчинка також сказала, що батько не цікавиться її життям та життям її сестри ОСОБА_6 , не вітає їх зі святами, не дарує подарунків. Маргарита додала, що мама розповідала їм з сестрою про їхнього рідного брата, сина батька, якого вони ніколи не бачили.
З`ясувати думку батька дитини ОСОБА_2 щодо позбавлення його батьківських прав також не вдалося працівникам служби у справах дітей Подільської районної державної адміністрації, оскільки за адресою: АДРЕСА_2 , вдома нікого не було (лист служби у справах дітей Подільської районної адміністрації від 24.02.2025 №19-01-17/56).
При вирішенні питання про позбавлення відповідача батьківських прав суд виходить із того, що відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно з частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до статті 11 Закону України "Про охорону дитинства" сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Частиною 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно з частиною 1 статті 14 Закону України "Про охорону дитинства" діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.
Відповідно до статті 15 Закону України "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.
Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ та в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Відповідно до пунктів 1-3 статті 9 Конвенції про права дитини Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
У висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 06 травня 2020 року по справі № 753/2025/19, зазначено, що тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що "ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України)".
Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який допускається лише за умови винної поведінки батьків та свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
В основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини покладений базовий принцип забезпечення найкращих інтересів дитини (рішення ЄСПЛ у справах "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року, "Мамчур проти України" від 16 липня 2015 року, "М.С. проти України" від 11 липня 2017 року).
З практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права в Україні, можливо виокремити такі складові елементи принципу "найкращі інтереси дитини": між інтересами батьків і дітей має бути дотримано справедливої рівноваги, інтереси дітей за своєю важливістю переважають над інтересами батьків, в інтересах дитини є її розвиток у стійкому доброзичливому середовищі, у найкращих інтересах дитини є збереження її зв`язків із кровними батьками, втручання держави в сімейні стосунки повинно застосовуватися згідно із законом, мати легітимну мету, тобто захист інтересів дітей, і таке втручання повинно бути необхідним у демократичному суспільстві.
Вказані принципи мають враховуватися судами при вирішенні спорів, що стосуються прав та інтересів дитини, в тому числі спорів про позбавлення батьківських прав.
Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, суд вважає доведеним факт ухилення відповідача ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню своїх малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки зібраними по справі доказами підтверджується, що відповідач не займається вихованням дітей, не утримує їх, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не проявляє батьківської турботи та уваги, не спілкується з ними.
Суд також погоджується з висновком служби у справах дітей про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.
Отже, на переконання суду, позбавлення відповідача батьківських прав щодо малолітніх дітей якнайкраще відповідає їх інтересам і є виправданим втручанням у сімейне життя та відповідає цілям, визначеним у статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Зокрема суд вважає, що відповідачем свідомо були обрані такі життєві умови, за яких він самоусунувся від участі у вихованні дітей, що підтверджується дослідженими доказами.
Наведені обставини свідчать про ухилення відповідача у розумінні статті 164 СК України від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своїх малолітніх дітей.
Ураховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом.
Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною 1 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
На підтвердження здійснення витрат пов`язаних з розглядом справи позивачкою надано:
Враховуючи зазначене, беручи до уваги, що відповідачем не надано жодних заперечень чи клопотань про зменшення заявлених позивачем до стягнення витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу в повній мірі відповідають обсягу проведеної адвокатом роботи, складності справи та критерію розумності їх розміру, тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно малолітніх доньок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений при зверненні до суду з позовом, в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте Кодимським районним судом Одеської області за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Служба у справах дітей Вінницької міської ради, , місцезнаходження: вул. Соборна, буд. 50, м. Вінниця.

Повне рішення суду складено 14 травня 2025 року.

Суддя Б.С. Сердюк