Справа № 497/1789/24
Провадження № 2/497/117/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2025 року Болградський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Раца В.А.,

секретаря Божевої І.Д.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

третьої особи - ОСОБА_3

розглянувши у загальному позовному провадженні, у відкритому судовому засіданні в місті Болграді цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про припинення права користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

30.07.2024 року представник позивача ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, яким просить припинити відповідачу ОСОБА_2 право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 та зняти її з реєстрації. Свої вимоги мотивує тим, що позивач є власником 3/4 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 , іншої 1/4 власник третя особа - ОСОБА_3 . Відповідачка ОСОБА_2 , яка перебувала в зареєстрованому шлюбі з позивачем, якій в результаті рішення Болградського районного суду від 30.06.2021 року було надано право користування частиною зазначеного домоволодіння, однак відповідачка в зазначене домоволодіння не заселилася, не користується ним, у сплаті комунальних послуг участі не приймає, не утримує його, а проживає за іншою адресою, чим створює позивачу перешкоди у вільному розпорядженні житловим приміщенням.

Представник позивача - адвокат Цоєва В.В. в судовому засіданні позов підтримала та просить його задовольнити, наполягаючи на тому, що відповідачка за зазначеною адресою не проживає.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що має намір оформлювати собі частину домоволодінні по АДРЕСА_1 , оскільки вона колишня дружина позивача. Крім цього, в судовому засіданні підтвердила, що не проживає в зазначеному домоволодінні, оскільки там не має умов для проживання.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні позов підтримала, пояснивши, що відповідачка після розірвання шлюбу не проживала в зазначеному у позові домоволодінні, а лише приходить та влаштовує сварки.

Вислухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зі ст. 81 ЦПК України вбачається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав за № 355368103 від 22.11.2023 року, позивачу ОСОБА_4 належать 3/4 частини домоволодіння АДРЕСА_1 .

Третя особа ОСОБА_3 є власником 1/4 частини домоволодіння АДРЕСА_1 , що підтверджується рішенням Болградського районного суду Одеської області від 27.03.2024 року.

Судом встановлено, що відповідачка, як колишня дружина позивача зареєстрована в домоволодіння по АДРЕСА_1 , що підтверджено довідкою Василівської сільської ради Болградського району Одеської області від 24.07.2024 року за № 267

Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 30.06.2021 року за позовом ОСОБА_2 було зобов`язано ОСОБА_4 та ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_2 домоволодінням по АДРЕСА_1 та вселити її в цей будинок.

Відповідно до довідки Василівської сільської ради Болградського району Одеської області від 26.07.2024 року за № 46/02-173, відповідачка ОСОБА_2 зареєстрована по АДРЕСА_1 , але фактично проживає по АДРЕСА_2 .

Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і порядку, встановленому законом.

У відповідності до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

За змістом ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Приписами 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст. 64 цього Кодексу.

Статтею 64 ЖК України встановлено, що до членів сім`ї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 вселилася у вказаний житловий будинок на правах члена сім`ї (дружина) власника будинку та зі згоди власника будинку була зареєстрована в ньому, але з моменту розірвання шлюбу, тобто з 2018 року відповідачка в будинку не проживає, що в судовому засіданні визнавалося сторонами.

За рішенням Болградського районного суду Одеської області від 30.06.2021 року за позовом ОСОБА_2 щодо усунення перешкод у користуванні нею домоволодінням по АДРЕСА_1 та її вселення, вона фактично не вселилася, та не проживала, і як пояснила не з наявністю перешкод позивача, а через відсутність умов проживання в житловому будинку.

Таким чином, незважаючи на зазначене рішення суду, встановлено, що відповідачка з 2018 року, після розірвання шлюбу, не проживала в домоволодінні по АДРЕСА_1 .

Твердження відповідачки про наміри оформлення нею права власності на частину житлового будинку, в якому вона зареєстрована, шляхом звернення до суду з відповідним позовом, суд сприймає критично, оскільки справа декілька разів відкладалася, в тому числі за таким клопотанням відповідачки, але підтвердження того, що вона звернулася до суду з відповідним позовом не надано.

Натомість представником позивача до суду надано рішення Болградського районного суду Одеської області від 31.01.2019 року, яким відмовлено ОСОБА_2 у позові до ОСОБА_4 про поділ майна, що є спільною власністю подружжя після розірвання шлюбу, предметом якого, крім іншого майна, також було частина домоволодіння по АДРЕСА_1 . Зазначене рішення суду оскаржено не було, та набрало законної сили.

Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги, що відповідачка, сімейні відносини з якої припиненні з 2018 року, більше року не проживає у зазначеному будинку, що створює перешкоди позивачу у вільному розпорядженні ним належним йому житловим будинком, суд вважає можливим визнати її такою, що втратила право користування вказаним житловим будинком, і оскільки реєстрація відповідача в зазначеному домоволодінні створює перешкоди позивачу, як власнику домоволодіння, у вільному користуванні та розпорядженні належним йому будинком, суд також вважає необхідними зняти її з реєстрації.

Керуючись ст. 321,383,386,391,405 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 263, 264, 280 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про припинення права користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням домоволодіння АДРЕСА_1 .

Зняти ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення суду складено 16.05.2025 року.

Суддя В.А. Раца