ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3585/25 Справа № 216/6589/20 Суддя у 1-й інстанції - ОНОПЧЕНКО Ю. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.,

суддів Зубакової В.А., Корчистої О.І.

секретар судового засідання Лідовська А.А.

сторони справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач- ОСОБА_2

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору- ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Співак Вікторія Анатоліївна на рішення Центрально Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 листопада 2024 року, ухвалене суддею Онопченком Ю.В. у м.Кривому Розі Дніпропетровської області, (відомості про дату складення повного судового рішення відсутні в матеріалах справи),

ВСТАНОВИВ

23 листопада 2020 року, та зі зміненою заявою 22 березня 2024 року, та 04 вересня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю, витребування вартості 1/2 частки майна.

Позовна заява мотивована тим, що з 29 жовтня 2005 року по 14 квітня 2020 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, мають спільного сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В період спільного проживання подружжя 18.05.2013 за кошти спільного бюджету було придбано автомобіль «Mercedes-Benz Vito 120», пасажирський сірого кольору номер шасі НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 . З дати первинної реєстрації автомобіля 18.05.2013 вказаний автомобіль було зареєстровано за відповідачем. Починаючи з 2017 року сімейні стосунки з відповідачем стали досить напруженими, незважаючи на те, що автомобіль придбано за спільні грошові кошти, 08.10.2019 відповідач без згоди позивачки виконав перереєстрацію вказаного автомобіля на свою матір ОСОБА_3 , про що стало відомо позивачці лише у вересні 2020 року. Вирішити мирним шляхом питання про поділ спільного майна подружжя вищевказаного автомобіля відповідач відмовляється, оскільки вважає його особистою власністю.

Згідно висновку експерта ринкова вартість автомобіля станом на 22.09.2020 складає 350 177,44 грн, а 1/2 частка вказаної суми 175 088,72 грн. Посилаючись на вищевказані обставини позивачка просила суд визнати спірний автомобіль спільною сумісною власністю, та стягнути на її користь 1/2 частину вартості автомобіля в сумі 167 571,50 грн, виходячи з висновку експерта від 05.07.2024, яким встановлено середню вартість автомобіля в розмірі 335 143 грн.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 листопада 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , про визнання майна спільною сумісною власністю, витребування вартості 1/2 частки майна задоволені.

Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 автомобіль марки «Mercedes-Benz Vito 120», сірого кольору, номер шасі, рами НОМЕР_3 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частину вартості вказаного автомобіля в сумі 167 571,50 грн (сто шістдесят сім тисяч п`ятсот сімдесят одна гривня п`ятдесят копійок).

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1750,60 грн (одна тисяча сімсот п`ятдесят гривень шістдесят копійок).

Відповідач ОСОБА_2 , будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням через свого представника ОСОБА_5 оскаржив рішення в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Співак В.А., посилаючись на незаконність і необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить його скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні її позовних вимог в повному обсязі.

При цьому, представник відповідача ОСОБА_5 , зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги доводи відповідача та третьої особи стосовно походження коштів на придбання цього майна та мети придбання.

Вказує, що відповідач категорично заперечує проти набуття майна за спільні кошти подружжя. Так в матеріалах справи наявні відомості з ПФУ про розмір доходів позивача у період перебування у шлюбі і до дати придбання автомобіля. Також в матеріалах справи наявні відомості про трудову діяльність та доходи відповідача за аналогічний період. Вказані відомості підтверджують доводи відповідача про відсутність у сімейному бюджеті позивача та відповідача коштів на придбання автомобіля, однак суд першої інстанції вказані докази не взяв до уваги та надав належної оцінки цим доказам.

Крім того, в матеріалах справи наявні докази походження коштів, за які було придбано автомобіль та мета його придбання, але суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що кошти третьою особою були матеріальною допомогою сім`ї відповідача. Розписка, що міститься в матеріалах справи чітко визначає мету передачі коштів та їх призначення та не може трактуватися на власний розсуд суду. Крім того, судом першої інстанції залишено поза увагою той факт, що відчуження спірного автомобіля, яке позивач називає перереєстрацією, як і придбання автомобіля, відбулося в період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі.

Представник відповідача вважає, що Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що оскільки автомобіль було зареєстровано за відповідачем, то відсутні відомості, що саме цей автомобіль був куплений за кошти третьої особи, і зняття коштів з банківського рахунку не може слугувати доказом, що вони були надані на купівлю спірного автомобіля.

Зауважує, що ні позивач, ні відповідач, не володіли сумою грошових коштів, достатньою для придбання автомобіля, що підтверджується наявними у справі доказами. Крім того, в матеріалах справи наявна копія розписки відповідача від 25.02.2012, надана третій особі у справі, згідно якої відповідач отримав від третьої особи у справі грошові кошти в сумі 200 000,00 грн., які третя особа у справі зняла зі свого рахунку в банківській установі. Походження вказаних коштів та їх наявність у третьої особи підтверджується наявними в матеріалах справи відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 01.04.2024. При цьому розписка містить мету передачі коштів, яка відмінна від мети, яка зазначена судом першої інстанції в рішенні суду матеріальна допомога сім`ї відповідача.

Так, дійсно, автомобіль спочатку було зареєстровано на ім`я відповідача, на відміну від вимог довіреності, однак такої згоди ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дійшли за усної домовленості, оскільки відповідач не міг знайти автомобіль, який відповідав би всім вимогам, а особливо ціні, а довіреність містить вимоги про придбання авто саме в салоні та оформлення на ім`я матері. Крім того, мати відповідача, яка перебувала за межами України, випадково забрала оригінал довіреності із собою. Тому, коли знайшовся підходящий варіант, було прийнято рішення оформити авто на відповідача, а в подальшому перереєструвати його на матір, що і було зроблено.

Вказує, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам, що надані сторонами, не врахував такі обставини як кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання), мету придбання майна, та час відчуження майна, зробив необґрунтований висновок, що відповідач не спростував презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте в період шлюбу. Натомість дійшов хибного висновку про доведеність позивачем факту придбання спірного майна за спільні сумісні кошти, що не відповідає дійсним обставинам справи.

У відзиві на апеляційну скаргу сторони відповідача представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_6 , посилаючись на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення просить рішення суду залишити в силі, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю - доповідача, думку представника відповідача ОСОБА_5 , яка підтримала доводи і вимоги апеляційної скарги з викладених у ній підстав, просила оскаржуване судове рішення скасувати, ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, представника позивача ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідача з викладених у відзиві підстав, просив оскаржуване судове рішення залишити без змін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.10.2005 по 14.04.2020, що підтверджено свідоцтвом про шлюб, виданого Центрально-Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 720, та рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.04.2020 (а.с.10, 13-14, т.1).

Сторони мають спільного сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що встановлено свідоцтвом про народження, виданого Центрально-Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 279 (а.с.11, т.1).

Матеріалами трудової книжки ОСОБА_2 , НОМЕР_5 встановлено, що в період з 01.11.2005 по 31.01.2006 останній був працевлаштований на посаду менеджера з постачання СПД ОСОБА_7 ; з 27.11.2006 працевлаштований у ВАТ «Міттал Стіл Кривий Ріг», та 02.06.2017 звільнений з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (а.с.55-58, т.1).

Довіреністю посвідченою приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Умріхіної К.А. від 26.01.2020, зареєстрованої в реєстрі за №141, ОСОБА_3 уповноважила ОСОБА_2 купити на її ім`я в автосалоні місті Кривого Рогу за ціну та на умовах за його розсудом легковий автомобіль будь-якої марки, та зареєструвати його на її ім`я в Жовтоводському МРКЕВ ДАІ (а.с.63, т.1).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , транспортний засіб «Mercedes-Benz Vito 120», сірого кольору, номер шасі НОМЕР_3 , 2009 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_3 . Дата первинної реєстрації 18.05.2013, дата реєстрації 08.10.2019 (а.с.12, т.1).

Відповідно до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, 15.03.2018 в ТСЦ 1248 РСЦ ГСЦ МВС в Дніпропетровській області, автомобіль «Mercedes-Benz Vito 120», 2009 року випуску, кузов НОМЕР_3 , був зареєстрований за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Надати копію договору №7167/18/003271 від 15.03.2018 неможливо у зв`язку з тим, що термін зберігання (3 роки) документів за 2018 рік закінчився, згідно Переліку документів, що створюються під час діяльності органів внутрішніх справ, навчальних закладів, підприємств та закладів охорони здоров`я, що належать до сфери управління Міністерства внутрішніх справ України, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 10.01.2014 (зі змінами) (а.с.117, т.1).

Висновком експертного автотоварознавчого дослідження №Д27/09/20 про оцінку транспортного засобу від 22.09.2020, ринкова вартість автомобіля «Mercedes-Benz Vito 120», сірого кольору, номер шасі НОМЕР_3 , 2009 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , на дату оцінки складає 350 177,44 грн (а.с.18-19, т.1).

Разом з тим, висновком експерта транспортно-товарознавчого дослідження №Д2/07/24 про оцінку транспортного засобу від 05.07.2024, середня ринкова вартість автомобіля «Mercedes-Benz Vito 120», державнийномерний НОМЕР_6 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3 , без врахування фактичного технічного стану, величину пробігу умов у яких він експлуатувався (зберігався), станом на 08.10.2019, складає 335 143 грн (а.с.37-39, т.2).

Даючи оцінку вказаним письмовим доказам, суд виходить з того, що довіреністю від 26.01.2020 ОСОБА_1 уповноважила відповідача купити на її ім`я в автосалоні міста Кривого Рогу за ціну та на умовах за його розсудом легковий автомобіль будь-якої марки, та зареєструвати на її ім`я в Жовтоводському МРЕВ ДАІ. Однак, як встановлено судом спірний автомобіль був зареєстрований на ім`я відповідача, а не його матері, а відтак не може свідчити про те, що саме цей автомобіль був куплений за кошти його матері, зняття яких з банківського рахунку не може служити доказом що вони були надані на купівлю спірного автомобіля. Крім того, надання ОСОБА_1 матеріальної допомоги сім`ї відповідача не надає права належності їй спільного сумісного майна подружжя.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, виходив з встановлених обставин справи, а саме з того, що спірний автомобіль був придбаний сторонами в період шлюбу, заперечення відповідача, що спірний автомобіль придбано за особисті кошти його матері ОСОБА_3 , не знайшли підтвердження, тому необхідно визнати його спільною сумісною власністю подружжя, та стягнути на користь позивача 1/2 частину його вартості в розмірі 167 571,50 грн, згідно висновку про оцінку транспортного засобу від 05.07.2024.

Проте, колегія суддів не може у повному обсязі погодитись з висновком суду першої інстанції в частині визнання спірного рухомого майна спільною сумісною власністю подружжя, оскільки на час розгляду справи зазначений автомобіль належить третій особі, а саме матері відповідача ОСОБА_3 , з огляду на таке.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Отже, у сімейному законодавстві діє принцип спільності майна подружжя та частки чоловіка і дружини є рівними.

За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя.

Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя, який може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом в постанові від 13 лютого 2020 року у справі № 320/3072/18.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 69 СК України).

Нормою частини 1 статті 70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Як встановлено судом, спірний автомобіль було придбано відповідачем в період шлюбу з позивачем, та спочатку оформлено на ім`я відповідача, а тому відповідно до вимог статей 57, 60 СК України це майно вважається спільною сумісною власністю подружжя.

Також судом встановлено, що в подальшому, а саме 08.10.2019 (у період перебування сторін у шлюбі без згоди іншого з подружжя) спірний транспортний засіб було перереєстровано відповідачем на свою матір ОСОБА_3 , що зокрема підтверджено копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, наявною в матеріалах справи, а відтак транспортний засіб належить іншому власнику, тому на час ухвалення судового рішення не може бути визнаний спільною сумісною власністю, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про необхідність визнання спірного майна спільною сумісною власністю подружжя, при цьому, встановивши, що спірне рухоме майно було придбано сторонами у період шлюбу, дійшов вірного й обґрунтованого висновку про стягнення на користь позивача 1/2 частину його вартості в розмірі 167 571,50 грн.

У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини зауважив, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року)

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені у позовні вимоги.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що стороною позивача заявлені позовні вимоги доведені в повному обсязі, тоді, як відповідачем належними та допустимими доказами не доведено придбання спірного транспортного засобу за власні особисті кошти, що відображено в оскаржуваному судовому рішенні.

За викладених вище обставин, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування судового рішення в частині визнання спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 автомобіля«Mercedes-Benz Vito 120», сірого кольору, номер шасі НОМЕР_3 , 2009 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 з ухваленням у цій частині нового судового рішення про відмову з у цій частині цих позовних вимог. В решті рішення суду є законним і належним чином обґрунтованим.

Керуючись ст.ст.367,368,374,376,381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргувідповідача ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Співак Вікторія Анатоліївна задовольнити частково.

Рішення Центрально Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 листопада 2024 року скасувати в частині визнання спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 автомобіля«Mercedes-Benz Vito 120», сірого кольору, номер шасі НОМЕР_3 , 2009 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 і у цій частині позовних вимог відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено 12 травня 2025 року.

Головуючий: Я.М. Бондар

Судді: В.П. Зубакова

О.І. Корчиста