КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/9208/2025 Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2025 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Верланов С.М., Невідома Т.О.,

секретар Цуран С.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Запорожцевим Віталієм Вікторовичем на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 грудня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення.

Позовна заява ОСОБА_2 мотивована тим, що він зареєстрований та проживав у житловому будинку АДРЕСА_1 . Однак у 2019 році через сварку із дружиною ОСОБА_3 та членами її сім`ї (мамою та донькою), він був вимушений піти з дому та проживати у знайомих або орендувати житло.

Факт перешкоджання йому у користуванні зазначеним житлом підтверджують звернення до органів поліції.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_2 просив суд зобов`язати ОСОБА_3 усунути йому перешкоди у користуванні будинком на АДРЕСА_1 , шляхом вселення його до вказаного будинку та передачі йому ключів від нього.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 грудня 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_3 усунути ОСОБА_2 перешкоди у користуванні будинком на АДРЕСА_1 , шляхом вселення до даного будинку.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , який не брав участь у розгляді справи, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 грудня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилався на те, що він є сином відповідачки ОСОБА_3 та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказував, що інтереси відповідачки як власниці житла та користувача цим житлом перевищують інтереси позивача як колишнього члена сім`ї. ОСОБА_2 вже не був членом родини ОСОБА_3 , а відтак втратив право користування житловим будинком.

Постановою Київського апеляційного суду від 04 вересня 2024 року апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі, ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 грудня 2021 року - без змін.

Постановою Верховного Суду від 05 березня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 04 вересня 2024 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції

Направляючи справу на розгляд до суду апеляційної інстанції, Верховний Суд зазначив, що суд апеляційної інстанції не надав правової оцінки доводам апелянта щодо порушення його прав та інтересів рішенням суду першої інстанції і не з`ясував, чи порушуються права вказаної особи рішенням суду першої інстанції.

Відповідно до ст.ст 128-131 ЦПК України, сторони були своєчасно повідомлені про день та час розгляду справи за адресами, які були зазначені в матеріалах справи.

В судовому засіданні в апеляційному суді взялиучастьпредставник апелянта ОСОБА_1 - адвокат Запорожцев В.В. та відповідачка ОСОБА_3 , якіпідтримали апеляційну скаргу, просили задовольнити з викладених підстав.Позивач ОСОБА_2 та його представниця адвокат Туринська В.Є. у судовому засіданні просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Як встановлено із матеріалів справи, оскаржуваним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 грудня 2021 року зобов`язано ОСОБА_3 усунути ОСОБА_2 перешкоди у користуванні будинком на АДРЕСА_1 , шляхом вселення до даного будинку.

Обґрунтовуючи наявність у нього права на апеляційне оскарження рішення суду, ОСОБА_1 вказує, що є особою, яка не брала участі у даній цивільній справі, однак, вважає, що суд вирішив питання про його права, оскільки він є сином відповідачки ОСОБА_3 , проживає в спірному будинку з матір`ю, сестрою, племінницею та бабусею, а позивач ОСОБА_2 , коли ще проживав разом з ними, створював нестерпні умови для проживання всім членам сім`ї, влаштовував сварки, вчиняв домашнє насильство.

Вважає, що оспорюваними рішеннями порушуються не тільки права власниці будинку - відповідачки ОСОБА_3 , а й права всіх членів її сім`ї, які проживають у будинку, в тому числі його право на житло, оскільки між сторонами склалися вкрай неприязні стосунки, а відповідачка має забезпечувати належні житлові умови не лише для себе, але й для своїх дітей та матері похилого віку, які проживають разом з нею.

Разом з цим, як видно із матеріалів справи та не заперечується апелянтом, ОСОБА_1 не є власником будинкупо АДРЕСА_1 , проживає там як член сім`ї відповідачки ОСОБА_3 .

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 не обґрунтував, які саме його житлові права порушуються рішенням суду про усунення ОСОБА_2 перешкод у користуванні будинком шляхом вселення. Посилання у апеляційній скарзі на факт існування неприязних стосунків між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не є достатньою підставою вважати, що судовим рішенням порушено права апелянта. При цьому, інші доводи апеляційної скарги стосуються порушення прав відповідачки ОСОБА_3 , яка не є скаржницею у межах даного апеляційного провадження.

Тобто, рішенням суду у даній цивільній справіне вирішувалось питання щодо прав та обов`язків апелянта ОСОБА_1 .Жодних обставин, що вказують на наявність підстав для залучення ОСОБА_1 до розгляду даної справи, апеляційний суд не встановив.

Крім цього, апеляційний суд зауважує, що станом на час розгляду даної справи у суді першої інстанції у 2021 році ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) був неповнолітнім і тому його право користування житловим приміщенням було пов`язане з наявним правом на спірне домоволодіння його матері ОСОБА_3 , яка представляла, зокрема, і інтереси апелянта під час розгляду справи.

Частиною першою статті 352 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їхніх прав, інтересів та (або) обов`язків. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, причому такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Разом з тим, судове рішення, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або в рішенні міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо з мотивувальної частини рішення вбачаються висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або в резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб.

Стаття 362 ЦПК України визначає, що у разі, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, буде встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, суд апеляційної інстанції має першочергово з`ясувати, чи прийнято оскаржуване судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника, про які саме, в якій саме частині судового рішення прямо вказано про таке, та після встановлення цих обставин вирішити питання про скасування судового рішення, а у випадку встановлення, що права, інтереси та/або обов`язки заявника оскаржуваним судовим рішенням не порушені та питання про його права та/або обов`язки, та/або інтереси стосовно сторін у справі судом не вирішувалися - закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду.

Аналогічного висновку Верховний Суд дійшов у постанові від 20.08.2019 у справі № 908/2116/18 (Постанова ВС від 11 лютого 2020 року справа № 917/512/19)

Окрім цього, 17 лютого 2021 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 206/2-1238/11, провадження № 61-23491 св 18 (ЄДРСРУ № 95067027) вказав, що суд апеляційної інстанції у випадку встановлення, що права заявника оскаржуваним судовим рішенням не порушені та питання про її права і обов`язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися має право закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду.

Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14 серпня 2019 року у справі № 62/112 та від 16 січня 2020 року у справі № 925/1600/16, а також у постанові Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 лютого 2020 року у справі № 668/17285/13.

Більше того, аналогічної думки, щодо закриття провадження, як помилково відкритого, притримується і Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, так 18 лютого 2021 року в рамках справи № 826/8079/18, адміністративне провадження № К/9901/65404/18 (ЄДРСРУ № 95009832) де вказав, що оскільки Кодексом адміністративного судочинства України не передбачено можливість такого апеляційного оскарження, а підстави для відкриття апеляційного провадження були відсутні, тому апеляційне провадження підлягало закриттю як помилково відкрите.

Схожий підхід застосовувала Велика Палата Верховного Суду у справах №761/10509/17 (ухвала від 15.05.2019), №640/1266/19 (ухвала від 08.11.2019), №640/2306/19 (ухвала від 21.11.2019), №817/1768/18 (ухвала від 27.11.2019), №766/12353/18 (ухвала від 08.10.2019), №629/1261/15-а (ухвала від 21.01.2020), №826/4866/18 (ухвала від 05.02.2020), №1.380/2019/001145 (ухвала від 02.04.2020) та №826/10834/14 (ухвала від 29.12.2020).

За таких обставин колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі, оскільки оскаржуваним судовим рішенням не порушені та питання про права та/або обов`язки, та/або інтереси ОСОБА_1 , а тому апеляційне провадження у даній справі слід закрити.

Будь-яких інших доводів, які б вказували на те, що суд першої інстанції оскаржуваним рішенням вирішив питання про його права, інтереси та (або) обов`язки, апелянтом не зазначено, а апеляційним судом не встановлено, як і не наведено ОСОБА_1 у апеляційній скарзі.

Керуючись статтями 362, 365, 367, 381 - 384 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Запорожцевим Віталієм Вікторовичем на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 грудня 2021 року - закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст складено 15 травня 2025 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді С.М. Верланов

Т.О. Невідома