Справа № 953/1662/24
Провадження № 2/953/180/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 року м. Харків

Київський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Бобко Т.В.,

секретар судового засідання Кузьменко Б.С.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство «Сенс банк»,

представник позивача Рудницький Юлій Ігорович,

відповідач ОСОБА_1 ,

представник відповідача Косиневський Максим Анатолійович,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача.

Позивач АТ «Сенс банк» звернувся до суду з позовом шляхом пред`явлення позовної заяви до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з останньої на свою користь суму заборгованості за кредитним договором №631654050 у розмірі 195389,07 гривень.

На обгрунтування позовної заяви заначив, що 29 липня 2023 року ОСОБА_1 уклала з АТ «Альфа Банк» угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 631654050. Відповідно до умов кредитного договору банк зобов`язався надати позичальнику кредит, а останній в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Умовами кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником умов договору останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед банком протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня отримання від банку інформації.

Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором, яка становить 195389,07 гривен.

Позивач зазначив, що з метою досудового добровільного врегулювання спору на адресу позичальника було направлено досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, однак відповідач таку вимогу залишив без реагування.

Зважаючи на ті обставини, що відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, у боржника утворилась заборгованість за договором, яка становить 195389,07 гривень.

12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року.

Аргументи учасників справи.

Відповідач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник Косиневський М.А., заперечує проти позову АТ «Сенс банк», з таких підстав. В позовній заяві позивач зазначає, що 29 липня 2023 року між ним та відповідачем було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №631654050, копію якого додає. Після ознайомлення з матеріалами справи було встановлено, що в матеріалах справи відсутній кредитний договір від 29 липня 2023 року, а посилання позивача на вказаний кредитний договір є безпідставним, оскільки такий кредитний договір між сторонами не укладався та не міг бути укладеним, так як відповідач починаючи з лютого 2022 року перебуває за межами міста Харкова. В позовній заяві позивач стверджує, що умовами кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником умов договору останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед банком протягом 30 календарних днів з дня отримання від банку інформації. Але в матеріалах справи відсутні будь-які документи, якими б встановлювався строк виконання зобов`язань відповідача перед позивачем та, які були підписані сторонами у цій справі. Позивач в позовній заяві також не посилається на пункти кредитного договору, які б встановлювали строк виконання зобов`язань відповідача перед позивачем. Досудова вимога, яка міститься в матеріалах справи, не може бути прийнята як належний доказ у справі у зв`язку із тим, що кредитний договір від 29 липня 2023 року не укладався.

Рух справи.

Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 06 березня 2024 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Заочним рішення Київського районного суду м. Харкова від 09 липня 2024 року позов АТ «Сенс банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс банк» заборгованість за кредитним договором №631654050 у розмірі 195389 гривень 07 копійок та витрати по сплаті судового збору в сумі 3028 гривень.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 05 вересня 2024 року поновлено відповідачу ОСОБА_1 пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Київського районного суду міста Харкова від 09 липня 2024 року, заяву про перегляд заочного рішення прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2024 року заяву відповідача ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , про перегляд заочного рішення по Київського районного суду міста Харкова від 09 липня 2024 року по цивільній справі №953/1662/24 за позовом АТ «Сенс банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, заочне рішення Київського районного суду міста Харкова від 09 липня 2024 року скасовано. Розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін.

Участь у справі сторін та інших учасників справи.

Представник позивача Рудницький Ю.І., який діє на підставі довіреності, у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач та її представник адвокат Косиневський М.А. у судове засідання повторно не з`явились, про день та час слухання справи були повідомлені своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомили. Враховуючи зазначені обставини, у відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, враховуючи повторну неявку в судове засідання відповідача та її представника, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

18 травня 2021 року відповідачем ОСОБА_1 підписана оферта на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 631654050, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», за умовами якої максимальний ліміт кредиту складає 200 000 гривень.

Відповідачем ОСОБА_1 18 травня 2021 року підписані анкета-заява про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб в Акціонерному товаристві «Альфа Банк», довідка про систему гарантування вкладів фізичних осіб, заява (акцепт) № 248. 631654050.111 від 18 травня 2021 року про прийняття пропозиції укласти договір страхування та паспорт споживчого кредиту, які в сукупності становлять кредитний договір.

Відповідно до умов договору, які погоджені ОСОБА_1 шляхом підписання вищезазначених документів, ОСОБА_1 отримала споживчий кредит, максимальна сума якого складає 200 000 гривень з фіксованою процентною ставкою за користування кредитом 35,99 відсотків річних та отриманням міжнародної платіжної карти MasterCard DEBIT WORLD строком дії 5 років з моменту випуску.

Як слідує зі змісту наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № 631654050 від 18 травня 2021 року станом на 17 липня 2023 року загальна сума заборгованості складає 195389,07 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту 74692,51 гривень, прострочене тіло кредиту 97415,45, відсотки за користування кредитом 20637,91 гривень; овердрафт (несанкціонована заборгованість) 2643,20 грн.

Позивач на адресу відповідача направив досудову вимогу від 25 січня 2024 року щодо виконання договірних зобов`язань, що підтверджується списком згрупованих відправлень «ТОР 4-СС (А-Л) 8/2024, описом вкладення у цінний лист та фіскальним чеком АТ «Укрпошта» від 26 січня 2024 року

Згідно Витягу з Державного реєстру банків 01 грудня 2022 року внесено запис про зміну найменування Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (скорочене найменування - АТ «Альфа банк») на Акціонерне товариство «Сенс банк» (скорочене найменування - АТ «Сенс Банк»).

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до статті 202, частини першої статті 626 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договором є домовленість двох або більше сторін на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Частиною першою статті 627 ЦК України установлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Нормами частини другої статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Тобто, будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді.

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (термінів), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості.

У постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 334/3056/15 зазначено, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.

Під час розгляду справи встановлено, що 18 травня 2021 року між відповідачем ОСОБА_1 та АТ «Альфа Банк» підписана оферта на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 631654050, анкета-заява про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» та інші документи, які в сукупності становлять кредитний договір.

Відповідно до оферти відповідач запропонував АТ «Альфа Банк» укласти з ним Угоду про надання кредиту, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в акціонерному товаристві «Альфа Банк». Підставою для укладення угоди є договір про банківське обслуговування фізичних осіб в Акціонерному товаристві «Альфа-Банк», що укладений між ним та банком.

Зі змісту зазначеного договору вбачається, що відповідач підтвердив своїм особистим підписом, що ознайомився і згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг.

Кредитний договір № 631654050 від 18 травня 2021 року містить інформацію про суму кредиту, мету кредиту, умови та порядок видачі, строк його повернення, погашення, розмір відсоткової ставки (річної), відповідальність сторін.

Отже, сторони досягли домовленості з усіх істотних умов договору, на момент укладення договору позичальник не заявляв додаткових вимог щодо умов кредитного договору, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності.

У паспорті споживчого кредиту від 18 травня 2021 року між сторонами визначено графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та фіксованої процентної ставки з урахуванням вартості всіх сукупних послуг.

Відповідно до Умов договору, відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, процентам за його користування, по витратам платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах, передбачених вказаним договором.

Свої зобов`язання за кредитним договором банк виконав, надавши відповідачу кредитні кошти у максимальній сумі кредиту 200000 гривень з можливістю розпоряджатись вказаними коштами в межах встановленого кредитного ліміту шляхом видачі платіжної картки.

Водночас, відповідач отримавши кредитні кошти та користуючись ними протягом певного періоду, про що вбачається з виписки по рахунку за кредитною карткою по договору № 631654050 за період з 18.05.2021 по 17.07.2023 та розрахунку заборгованості, допустив порушення виконання своїх зобов`язань за кредитним договором, що призвело до утворення заборгованості за кредитом.

Отже, матеріали справи в своїй сукупності свідчать про те, що відповідач отримав кредит за договором № 631654050 від 18 травня 2021 року, проте не виконав взяті на себе зобов`язання в добровільному порядку у строки, передбачені кредитним договором, отримані в кредит кошти в повному обсязі не повернув, а тому наявні підстави для стягнення з нього на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 74692,51 гривень та заборгованість за простроченим тілом кредиту у розмірі 97415,45 гривень.

Що стосується відсотків за користування кредитними коштами, суд зазначає таке.

Так, сторони в кредитному договорі № 631654050 від 18 травня 2021 року погодили, що за користування кредитними коштами процентна ставка становить 35,99% річних. Тобто, сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами. Тому, наявні правові підстави для стягнення не тільки тіла та простроченого тіла кредиту, а також заборгованості за нарахованими відсотками.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, позивачем проводилось нарахування відсотків на кредит у встановленому сторонами договору розмірі, сума заборгованості по процентам за користування кредитом становить 20637,91 гривень, які також підлягають стягненню.

Крім того, підписавши кредитний договір, відповідач надав свою згоду на сплату усіх зазначених у них платежів (винагороди, овердрафту та інших), які були визначені за взаємною згодою сторін та недійсними не визнані.

Отже, офердрафт (несанкціонована заборгованість) також підлягає стягненню з відповідача на користь АТ «Сенс Банк».

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач не надав суду обґрунтований контррозрахунок як на підтвердження факту дотримання ним встановленого договором графіку платежів, так і на спростування наведених банком розрахунку заборгованості в частині основної суми кредиту та нарахованих процентів.

Щодо доводів відповідача про відсутність встановленого строку виконання зобов`язань за кредитним договором, суд зазначає, що підписані відповідачем документи, зокрема паспорт споживчого кредиту, містять умови щодо порядку повернення кредиту щомісячно, не менш ніж сума обов`язкового мінімального платежу 5% від суми заборгованості, мінімум 50 грн, розрахунковий період дорівнює одному місяцю, датою початку першого розрахункового періоду і закінчення всіх розрахункових періодів є дата відкриття банком рахунку (активації рахунку). Паспорт споживчого кредиту також визначає строк кредитування 12 з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк за умови дотримання клієнтом умов договору.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже, належність доказів - це спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами у процесі встановлення об`єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду, наголошуючи на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування, зазначила, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

У постанові від 06 травня 2020 року у справі № 372/223/17 Верховний Суд зазначив, що факт отримання кредиту може бути доведено не лише заявою про видачу готівки, а й сукупністю інших доказів, зокрема: кредитним договором, меморіальними ордерами на видачу коштів, виписками про рух коштів по рахунку, заявами на переказ готівки тощо.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», згідно з якою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75.

Виписка з рахунку особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору.

Враховуючи викладене, надані банком розрахунок заборгованості за кредитним договором та виписка по рахунку боржника, які містять відомості щодо руху коштів за кредитним зобов`язанням та складових заборгованості, є належними та достатніми доказами в розумінні ст. ст. 77, 80 ЦПК України щодо наявності заборгованості та її розміру.

У свою чергу, як вже зазначено судом, відповідач не надав свого розрахунку, чи інших доказів, які б давали суду підстави для встановлення іншого розміру заборгованості, отже, останнім не спростований факт наявності та розміру заборгованості.

З огляду на це, суд відхиляє доводи відповідача про недоведеність позивачем наявності заборгованості та її розміру.

Нерозуміння природи договору, складність розрахунку, не звільняє сторони від обов`язку виконання умов договору.

Доводи відповідача про те, що сторонами не укладався кредитний договір 29.07.2023 року, про що зазначено в позовній заяві, не впливають на висновки суду щодо доведеності позовних вимог, з огляду на таке.

Як свідчить зміст позовної заяви та додані до позову письмові документи, позивачем заявлені вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором № 631654050. Вказаний договір був укладений 18 травня 2021 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Зазначення позивачем у позовній заяві дати укладення договору 29 липня

2023 року суд вважає суто технічною помилкою, що не впливає на зміст та суть правовідносин, що виникли між сторонами.

За вказаних обставин суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Щодо судових витрат.

Згідно меморіального ордеру № 184690285 від 23 січня 2024 року при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного і керуючись ст. 12,81,141,247,263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором № 631654050 від 18 травня 2021 року у розмірі 195389 (сто дев`яносто п`ять тисяч триста вісімдесят дев`ять) гривень 07 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» витрати по сплаті судового збору в сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Акціонерне товариство «Сенс Банк», , місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100.

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 .

Суддя Т.В.Бобко