Справа № 603/762/24
Провадження №2/603/57/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

13 травня 2025 рокум. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Пасічника А.З.,

при секретарі судового засідання Лучкович Н.В.,

за участі представника позивачки адвоката Андрусенка І.Я.,

представника третьої особи Кравець М.В.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Монастириської міської ради про зміну розміру аліментів та позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

Представник адвокат Андрусенко І.Я., який діє на підставі доручень для надання безоплатної вторинної правничої допомоги особам, які визначені пунктами 1-2, 9-23, 26-29 частини першої статті 14 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу» №017/04.2/11535 від 12.11.2024 та №07/04.2/11412 від 14.11.2024, в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору орган піки та піклування при виконавчому комітеті Монастириської міської ради про зміну розміру аліментів та позбавлення батьківських прав, в якій просить змінити розмір аліментів та стягувати з відповідача на користь позивачки на утримання дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в твердій грошовій сумі 5000 грн щомісячно до досягнення нею повноліття, а також постановити рішення про позбавлення відповідача батьківських прав відносно дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заявлених вимог представник позивачки, зазначає, що 05.01.2023 позивачка уклала шлюб з відповідачем, який заочним рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 15.04.2024 розірваний. За час шлюбу у сторін народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 19.12.2023 Монастириський районним судом Тернопільської області винесений судовий наказ, згідно якого з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 . Представник зазначає, що на даний час дитина подорослішала та в силу її фізичного розвитку змінюються її потреби і для забезпечення її фізичного, культурного, духовного розвитку необхідні значні кошти, а позивачка самостійно не може забезпечити належний розвиток дочки та її матеріальні потреби, а тому остання вирішила збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання їхньої дочки ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі 5000,00 грн. Також, його довірителька вважає, що є усі необхідні підстави для позбавлення батьківських прав відповідача відносно дочки ОСОБА_4 . Згідно тверджень позивачки відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, зокрема протягом року жодного разу не поцікавився досягненнями дочки, її здоров`ям, захопленнями, не відвідував її, не розмовляв з нею, не вітав її із святами, в цілому не цікавиться її життям. Також, представник зазначає, що до дня звернення з позовом відповідач не проживав з дочкою більше одного року і не мав жодного контакту з нею впродовж вказаного періоду, що свідчить про самоусунення відповідача від виконання батьківських обов`язків.

Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 23 грудня 2025 року відкрите провадження у справі та призначене підготовче судове засідання. Вказаною ухвалою задоволене клопотання представника позивачки щодо витребування в органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Монастириської міської ради письмового висновку щодо розв`язання спору, який виник між сторонами.

03 березня 2025 року ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області підготовче провадження у вказаній цивільні справі закрите, справа призначена до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Також вказаною ухвалою до матеріалів справи долучені докази надані представником позивачки.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні, яке відбулось 13.02.2025 та її представник адвокат Андрусенко І.Я., будучи присутнім в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Разом з тим, представник зазначив, що позивачка не заперечує проти ухвалення заочного рішення, подавши письмову заяву, яку в судовому засіданні підтримав.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в тому числі шляхом опублікування оголошення про виклик до суду на сторінці «Судова влада України» 13 травня 2025 року повторно не з`явився в судове засідання, не повідомив про причини неявки до початку розгляду справи по суті, відзиву на позовну заяву не подав.

Представниця третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Монастириської міської ради ОСОБА_5 , будучи присутньою в судовому засіданні щодо позбавлення батьківських прав відповідача відносно малолітньої дочки заперечила з підстав наведених у висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав.

Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від13 травня 2025 року постановлено в даній цивільній справі провести заочний розгляд та ухвалити заочне рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Івано-Франківськ Івано-Франківської області народилась ОСОБА_3 , про що складний відповідний актовий запис за №5, батьками якої зазначені: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Вказане підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , яке видане 24 січня 2023 року Монастириським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

19 грудня 2023 року Монастириським районним судом Тернопільської області у справі №603/663/23 виданий судовий наказ у відповідності до якого з ОСОБА_2 , 13.07.2003 року на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно інформації №44218-2024 від 11.12.2024 наданої на адвокатський запит відділенням поліції №2 (м. Бучач) Чортківського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Тернопільській області, встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до відділення поліції №2 (м. Бучач) та сектору поліцейської діяльності №1 (м. Монастириська) із 2023 року по дату надання інформації щодо здійснення йому перешкод у спілкування із його дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не звертався.

Відповідно до відповіді №366/02-01 від 09.12.2024 служби у справах дітей Монастириської міської ради Тернопільської області, встановлено, що з 2023 року по дату надання інформації ОСОБА_2 , житель АДРЕСА_1 , не звертався до органу опіки та піклування та служби у справах дітей міської ради щодо здійснення йому перешкод у спілкуванні з його дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно відповіді Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №176247 від 18.12.2024, встановлено, що 04.01.2024 старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрите виконавче провадження №73731548 з примусового виконання судового наказу №603/663/23 виданого Монастириським районним судом Тернопільської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 14.12.2023 і до досягнення дитиною повноліття. Станом на 30 листопада 2024 року заборгованість зі сплати аліментів складає 42 031,40 грн. Вказане підтверджується долученими до відповіді копіями постанови про відкриття виконавчого провадження №73731548 від 04.01.2024 та копією розрахунку заборгованості зі сплати аліментів боржника ОСОБА_2 .

Частиною 4 ст.19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів, зокрема щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України).

14 січня 2025 року виконавчий комітет Монастириської міської ради Тернопільської області рішенням №2 «Про затвердження висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав» вирішив затвердити висновок органу опіки та піклування, виконавчого комітету Монастириської міської ради, про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його дочки ОСОБА_3 .

Згідно вищевказаного висновку орган опіки та піклування виконавчого комітету Монастириської міської ради захищаючи інтереси дитини, вважає за недоцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на матір чи батька, а в матеріалах справи відсутні негативні характеристики чи докази винної поведінки батька дитини, які б свідчили про умисне ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини батьком ОСОБА_2 . Зокрема з представлених матеріалів цивільної справи органу опіки та піклування через відсутність інформації про місце проживання батька дитини, а також відсутність засобів зв`язку із ним, контактів для спілкування через засоби зв`язку чи соціальні мережі, не вдалося з`ясувати причини невиконання батьківських обов`язків та ставлення ОСОБА_2 до позбавлення його батьківських прав відносно дочки. Разом з тим, в ході спілкування в телефонному режимі з матір`ю дитини ОСОБА_1 остання підтвердила, що батько дитини не цікавиться життям дитини, не бере участі у її вихованні, не утримує матеріально, а також пояснила, що її бажання позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно дочки ОСОБА_3 , мотивоване насамперед тим, що «у разі коли з нею щось станеться погане на війні, вона не хоче щоб дитина залишилася з батьком, а щоб дівчинкою опікувалася бабуся». Згідно пояснень бабусі дитини ОСОБА_6 остання повідомила, що на даний час вихованням ОСОБА_3 займається вона без її на те згоди, оскільки мати дитини перебуває на службі у Збройних силах України, підписавши контракт та залишивши дитину на її вихованні.

До матеріалів справи долучена відповідь органу опіки та піклування №255/02-16 від 12.02.2025 з доданими документами на підставі яких приймався висновок органу опіки та піклування з яких встановлене наступне, зокрема:

-згідно акту обстеження умов проживання від 02.01.2025 малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_2 , встановлено, що ОСОБА_3 проживає разом з бабусею ОСОБА_6 , дядьком ОСОБА_7 в орендованому житловому будинку, оскільки всі повнолітні члени сім`ї є внутрішньо переміщеними особами і на даний час були вимушені залишити постійне місце проживання. Умови проживання задовільні, опалення пічне (дровами) та газове. Наявні дрова на опалення. Водопровід на вулиці та у літній кухні. В кімнатах чисто прибрано. Дотримується санітарно-гігієнічних норм. Проте у кімнаті прохолодно. Дитина перебуває у приміщенні у верхньому одязі. За результатами телефонної розмови мати дитини ОСОБА_1 пояснила своє бажання позбавити батьківських прав батька дитини ОСОБА_2 , яке мотивоване насамперед тим, що «у разі коли з нею щось станеться погане на війні, вона хоче щоб дитиною опікувалась бабуся, а не її батько. ОСОБА_6 пояснила, що дочка ОСОБА_1 підписала контракт та залишила дитину на її вихованні та утриманні без її згоди;

-згідно відповіді ІНФОРМАЦІЯ_4 №51729/65 від 08.01.2025, ОСОБА_2 на військовому обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_5 не перебуває;

-згідно письмових пояснень ОСОБА_6 , яка є бабусею дівчинки та матір`ю позивачки, жительки АДРЕСА_2 від 03.01.2025, встановлено, що батько дівчинки ОСОБА_3 ОСОБА_2 , не цікавиться життям своєї дитини, не допомагає фінансово, не виплачує дружині аліменти на утримання доньки, повністю відмовився від дитини. Вихованням та піклуванням дівчинки займаються тільки вона та її дочка ОСОБА_1 ;

-згідно письмових пояснень тітки малолітньої ОСОБА_3 - ОСОБА_8 від 03.01.2025, батько ОСОБА_2 не цікавився життям своєї дитини, не допомагав фінансово коли дитина хворіла, що свідчить про повну його відмову від дитини;

-згідно письмових пояснень хрещеної матері ОСОБА_3 - ОСОБА_9 від 03.01.2025, ОСОБА_2 не виконує батьківських обов`язків, за той період як він залишив свою дитину, матеріально не допомагає їй. Протягом року не телефонував до дитини;

-повідомлення ОСОБА_2 про розгляд питання щодо доцільності позбавлення його батьківських прав відносно його дочки ОСОБА_3 ;

-повідомлення ОСОБА_1 про засідання комісії з питань захисту прав дитини, щодо доцільності/недоцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно довідки №07-02/45 виданої 04.04.2025 відділом соціального забезпечення №5 Управліннями соціального захисту населення Чортківської районної військової адміністрації, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебував на обліку у відділі №5 управління соціального захисту населення Чортківської районної державної адміністрації , як внутрішньо переміщена особа з 18.04.2022 по 12.11.2023 в с. Швейків Чортківського району.

Свідок ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка народилась в Миколаївській області та проживає в АДРЕСА_2 надала свідчення, згідно яких остання є хресною мамою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З позивачкою ОСОБА_1 знайома з дитинства, разом перебувають у дружніх відносинах, на даний час є її сусідкою. З відповідачем ОСОБА_2 познайомилась в час коли позивачка з останнім уклали шлюб. На час укладення шлюбу сторони проживали разом в с. Швейків. ОСОБА_3 хрестили у віці приблизно один рік, точно не пригадує. Щодо відповідача зазначила, що він не виконує батьківських обов`язків, дитину виховують бабуся та мати. Від позивачки чула про сварки та непорозуміння з відповідачем, також була їх свідком. Їй відомо, те, що відповідач повідомив позивачку, що не може піклуватися про дитину та залишає їх, оскільки не готовий до створення сім`ї. Також зі слів свідка, останній відомо, що відповідач проживає на території Миколаївської області та з позивачкою та дитиною не спілкується, як і його родичі. Щодо позивачки зазначила, що остання є хорошою мамою, займається дитиною, належно її виховує.

Свідок ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка народилась в м. Миколаїв та зареєстрована в АДРЕСА_3 та проживає за адресою: АДРЕСА_4 надала свідчення, згідно яких остання є рідною сестрою позивачки, а з відповідачем знайома з часу укладення шлюбу з позивачкою. Після укладення шлюбу сторони проживали разом в с. Швейків близько 10 місяців. Вказує, що відповідач залишив сім`ю, оскільки знайшов іншу дівчину. Зазначила, що батько матеріально не допомагає дитині, не цікавиться життям дитини, не вітає зі святами, поки проживав з дитиною також не цікавився нею. В повному обсязі утримує дитину мати. На даний час дівчинка проживає разом із нею та бабусею, оскільки мати ОСОБА_1 , перебуває на службі в Хмельницькій області з жовтня 2024 року та її дуже рідко відпускають зі служби. З дитиною мати постійно спілкується по відеозв`язку. Також зазначила, що позивачка добровільно вступила на службу, залишивши дитину та на утримання якої дає 10-15 тисяч гривень щомісяця. Мама, яка виховує її дочку не працює, отримує соціальну допомогу.

Щодо позовної вимоги в частині збільшення розміру аліментів приходжу до такого висновку.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право нa рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

За змістом ст. 18 Конвенції про права дитини, яка схвалена резолюцією №50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно правової позиції Верховного суду викладеної у справі від 05.02.2014 р. № 6-143цс13, встановлено, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно частини 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує такі обставини:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частиною 1 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» для дітей віком до 6 років з 1 січня 2024 року установлений прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2563 гривні. Такий самий прожитковий мінімум встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» і з 1 січня 2025 року.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні №73731548, який здійснений Інгульським відділом ДВС у м. Миколаєві ПМУМЮ (м. Одеса), боржника ОСОБА_2 станом на 17.12.2024, сума аліментів, яка підлягає стягненню щомісяця становить 3 758,25 грн. Вказана сума перевищує 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Разом з тим у п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

У вказаній нормі закріплено перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів за рішенням суду: зміна матеріального стану; зміна сімейного стану; погіршення або поліпшення здоров`я.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові № 6-143цс13 від 05.02.2014 й неодноразово підтриманою Верховним Судому постановах: від 30.06.2020 у справі № 343/945/19, провадження № 61-2057св20, від 12.01.2022 у справі № 545/3115/19, провадження № 61-18145св20, від 23.05.2022 у справі № 752/26176/18, провадження № 61-16697св21.

Таким чином, при вирішенні питання про збільшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і чи ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у відповідному розмірі.

Судом з доданих до матеріалів справи доказів не встановлено, що після винесення 19 грудня 2023 року Монастириським районним судом Тернопільської області у справі №603/663/23 судового наказу, яким визначений розмір аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі (однієї чверті) заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, у платника аліментів покращився матеріальний стан, як і те що в сторін помінявся сімейний стан та стан здоров`я, і чи ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у відповідному розмірі. Разом з тим, судом встановлено, що одержувач аліментів, а саме позивачка ОСОБА_1 з жовтня 2024 року працевлаштувалась в Збройні сили України за контрактом, що свідчить про покращення її матеріального становища. А тому дотримуючись принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також, те стороною позивачки не доведена наявність обставин, передбачених ч. 1 ст. 182 СК України, враховуючи, що раніше визнаний розмір аліментів перевищує мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину та становить 3 758,25 грн, вважаю, що в задоволені позовних вимог щодо збільшення розміру аліментів слід відмовити.

Щодо позбавлення батьківських прав зазначаю наступне.

Відповідно до частини другої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (частина першою статті 152 СК України).

Згідно частини четвертої статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Як слідує із частини першої статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Відповідно до статті 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька/матері, так і для дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники повинні мати систематичний та постійних характер.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

Вказані правові висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 25 січня 2023 року у справі № 462/4705/19.

Таким чином, при вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько чи мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними.

Отже, позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При розгляді даної справи судом не встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами.

У справі відсутні докази застосування до відповідача заходів впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, притягнення до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком).

Позивачкою не доведено та не надано суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення батька по відношенню до дочки батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків відносно дитини.

З матеріалів справи видно, що батьки ОСОБА_3 протягом одного року разом не проживають. Також суд встановив, що відповідач є внутрішньо-переміщеною особою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживав як ВПО у період часу з 18.04.2022 по 12.11.2023 в с. Швейків Чортківського району. З 12.11.2023 місце проживання відповідача не відоме, орган опіки та піклування не міг встановити зв`язку з ним та оцінити причини ухилення батька від виконання своїх батьківських обов`язків відносно доньки. Доказами у справі доводиться ухилення батька від виконання своїх батьківських обов`язків відносно доньки протягом одного року. Водночас, судом встановлено також, те що позивачка перебуває на службі в Збройних силах Україн, куди вступила добровільно в жовтні 2024 року та залишила свою доньку ОСОБА_3 на вихованні своєї матері ОСОБА_6 . Відтак, з матеріалів справи видно, що і позивачка хоча й матеріально утримує дочку, але її вихованням взмозі займатися лише дистанційно.

Суд переконаний, що позбавлення батьківських прав відповідача стосовно своєї малолітньої дитини не буде сприяти захисту інтересів останньої, як і не буде стимулювати відповідача до належного виконання своїх обов`язків.

Разом з тим, судом встановлено, що відповідач у певній мірі не виконував свої батьківські обов`язки відносно дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, необхідність та пропорційність застосування якого за обставин цієї справи не доведено, суд приходить до висновку про передчасність прийняття такого рішення та недоцільність позбавляти відповідача батьківських прав, однак слід попередити його про необхідність зміни свого ставлення до обов`язку по вихованню дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та покласти на орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Монастириської міської ради контроль за виконанням ним батьківських обов`язків відносно дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, враховуючи якнайкращі інтереси дитини, яка є малолітньою, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 слід відмовити.

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 10, 12-13, 76-81, 89, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 273 ЦПК України,

у х в а л и в:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Монастириської міської ради про зміну розміру аліментів та позбавлення батьківських прав - відмовити.

Попередити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про необхідність змінити своє ставлення до виховання та участі в житті дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поклавши на орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Монастириської міської ради контроль за виконанням своїх батьківських обов`язків ОСОБА_2 .

Копію заочного рішення направити відповідачу протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про сторін:

Позивачка: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору : Орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Монастириської міської ради, місцезнаходження: вул. Шевченка, 19, м. Монастириська Чортківського району Тернопільської області, .

Головуючий суддя А.З. Пасічник