Справа № 681/155/25
Провадження 2/681/232/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2025 року

Полонський районний суд Хмельницької області

у складі: головуючого судді Горщара А.Г.

з участю секретаря судових засідань Салюк Т.М.

позивачки, її представниці адвокатки Салюк І.В., представника відповідача - адвоката Сахнюка О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Полонне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку в спільному майні подружжя, -

встановив:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом в якому в прохальній частині заяви просила здійснити поділ спільного майна подружжя, а саме житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 , що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнати за нею право власності на 1/3 частину зазначеного будинку та стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати.

Позов мотивований такими обставинами.

З 05.08.2006 по 29.10.2024 позивачка перебувала в шлюбі з ОСОБА_2 в період якого у них народились двоє дітей син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який страждає захворюванням дитячим аутизмом. Під час шлюбу 09.12.2019 за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу придбано на ім`я відповідача вище вказаний житловий будинок, в котрому вона та діти проживають по даний час. Після розірвання шлюбу позивачка та ОСОБА_2 не можуть дійти згоди щодо розподілу житла, яке в силу норм Сімейного Кодексу України належить подружжю на праві спільної сумісної власності в рівних частках, а тому ОСОБА_1 має намір поділити спірний житловий будинок шляхом визнання за нею 1/2 частки в будинку, проте мотивуючи, що з нею проживають діти, піклуванням та лікуванням неповнолітнього сина ОСОБА_5 займається лише вона одна, без будь-якої допомоги батька, а відтак позивачка посилаючись на положення частин 2,3 ст. 70 СК України просила суд відступити від засади рівності часток подружжя і виділити для неї більшу частку, розмір якої в цифровому значенні вказала як 1/3.

13.02.2025 ухвалою судді відкрито провадження у даній справі яку постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження.

11.03.2025 під час проведення підготовчого судового засідання ОСОБА_1 заявлений нею позов підтримала, ухвалою суду від цього ж числа підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті на 24.04.2025.

21.04.2025 від позивачки до суду надійшли письмові пояснення в яких ОСОБА_1 зазначала, що нею в позовній заяві допущено арифметичну помилку щодо розміру частки в спільному будинку, яку вона просила виділити для неї як 1/3, в той час правильний розмір цієї частки мав становити 2/3.

В ході судового розгляду по суті представниця позивачки адвокатка Салюк І.В. позов своєї довірительки підтримала, зазначила, що в позовній заяві ОСОБА_1 допустила вище згадану арифметичну помилку, а тому просила визнати за позивачкою право власності на 2/3 частки спірного жилого будинку.

Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання не з`явився, його інтереси представляв адвокат Сахнюк О.В., який вимоги позову щодо визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/3 частку в зазначеному вище будинку визнав, заперечив, що позивачкою допущено арифметичну помилку щодо розміру частки, та просив суд не приймати до уваги пояснення позивачки і її представниці, з приводу допущення згаданої помилки, та вважати, що ОСОБА_1 заявила вимоги про визнання за нею права власності на спірний будинок в розмірі 1/3 частки.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази суд зазначає про таке.

Встановлено, що 05.08.2006 позивач та відповідачка зареєстрували шлюб, котрий рішенням Полонського районного суду від 29.10.2024 розірвано (а.с.6-7).

В період шлюбу у сторін народились діти: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.14,15).

За даними медичних документів неповнолітній ОСОБА_4 хворіє дитячим аутизмом (а.с.17-18).

09.12.2019 відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу (а.с.39-40) на ім`я ОСОБА_2 придбано житловий будинок з господарською будівлею, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Після розірвання між подружжям ОСОБА_6 шлюбу у них виник спір з приводу зазначеного житлового будинку, у зв`язку з чим позивачка звернулась до суду.

Вирішуючи підставність позову, суд перш за все визначається із розміром його вимог.

Дійсно, ОСОБА_1 в прохальній частині позовної заяви просила визнати за нею право власності на 1/3 частку спірного будинку.

Разом з тим зміст мотивувальної частини позову свідчить про те, що позивачка, посилаючись на належність для неї та відповідача жилого будинку на праві спільної сумісної власності в рівних частках, просила суд на підставі частин 2,3 ст. 70 СК України відступити від засади рівності часток подружжя і виділити для неї більшу частку, розмір якої в цифровому значенні зазначила як 1/3, що очевидно не відповідає збільшенню.

Відтак суд приймає до уваги пояснення позивачки про допущення нею арифметичної помилки та вважає, що правильною вимогою позову є прохання ОСОБА_1 визнати за нею право власності на 2/3 частки спірного будинку.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ч.1 ст. 63 СК України).

Згідно до ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

За положеннями ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина 1).

При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї (частина 2)

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування (частина 3).

Приймаючи до уваги, що вищезгаданий спірний житловий будинок придбаний сторонами у період шлюбу, а відтак на підставі наведених норм СК України дане майно є спільною сумісною власністю позивачки та відповідача у рівних частках.

Суд не знаходить підстав для збільшення для ОСОБА_1 частки у майні подружжя із таких міркувань.

Для застосування частини третьої статті 70 СК України необхідним є встановлення чи є достатніми чи недостатніми аліменти, які отримуються тим з подружжя, з ким залишились проживати діти для їх фізичного і духовного розвитку.

За положеннями ч.2 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 разом із синами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 продовжують проживати у спільному будинку сторін, проте будь-яких доказів та пояснень з приводу надання чи не надання відповідачем утримання (аліментів) на дітей позивачкою не надано.

За поясненнями адвоката Сахнюка О.В. з його довірителя ОСОБА_2 в судовому порядку стягуються аліменти на утримання дітей, і позивачкою не повідомлялись дані про те, що їх розмір є недостатнім.

Таким чином, ОСОБА_1 не довела належними та допустимими доказами, що розмір утримання, яке надає відповідач для дітей є недостатнім для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування, а відтак відсутні підстави для збільшення частки позивачки у спільному майні подружжя, тому позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений останньою судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом визнається за позивачкою право власності на 1/2 частку спірного будинку вартістю, зазначеною у договорі купівлі-продажу 354784 грн, із яких 1/2 становить 177392 грн.

ОСОБА_2 просила визнати за нею право власності на 2/3 частки будинку, що в грошовому вимірі становить 236522,66 грн., а отже вона мала сплатити при подачі позову судовий збір в розмірі 2365,23 грн. В той же час позивачка сплатила судовий збір в сумі 2000 грн. Недоплачений судовий збір 365,23 грн підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь держави.

З відповідача підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 судовий збір пропорційно від задоволених позовних вимог в сумі 1773,92 грн.

Керуючись наведеним та ст.ст.81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право спільної часткової власності на 1/2 частку житлового будинку, загальною площею 92 кв. м. з господарською будівлею, що знаходяться по АДРЕСА_1 .

В решті вимог позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 365 (триста шістдесят п`ять) грн 23 коп. несплаченої частини судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1773(одну тисячу сімсот сімдесят три) грн 92 коп. понесених судових витрат у виді судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду учасник ами справи може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивачка ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя: