справа № 489/1482/25
провадження №2/489/1567/25
УХВАЛА

про передачу справи за підсудністю

14 травня 2025 року м. Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

за участю секретаря судового засідання Кіріченко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва в загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» (далі ТОВ «ФК «Форінт»), третя особа Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - ВПВР), про визнання відсутнім (припиненим) зобов`язання

встановив:

У березня 2025 року позивач, через свого представника адвоката Мотельчук Ю.І., через систему «Електронний суд», звернулась до суду з позовом в якому просить визнати відсутнім (припиненим) зобов`язання ОСОБА_1 , як майнового поручителя за договором іпотеки від 24.06.2008, відповідати перед АТ «Сбербанк», правонаступником якого є АТ «Міжнародний резервний Банк», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Форінт» за ОСОБА_2 , який є боржником за договором про відкриття кредитної лінії № 16-Н/08/19/ФО/П від 24.06.2008, щодо погашення заборгованості по процентам за користування кредитом та пенею нарахованими після 09.01.2009.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 06.03.2025 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою цього суду від 13.03.2025 відмовлено позивачу в забезпечення позову.

10.03.2025 представник позивача через систему «Електронний суд» звернулася до суду із заявою про зміною предмету позову та остаточно просила: визнати відсутнім (припинення) зобов`язання за договором іпотеки від 24.06.2008; визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 04.10.2012, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою З.В., зареєстрований в реєстрі за № 719, яким зверненуто стягнення на нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

11.03.2025 відповідач ТОВ «ФК «Форінт» через систем «Електронний суд» звернулося до суду із клопотанням про передачу справи за підсудністю до Центрального районного суду міста Миколаєва так як спір стосується нерухомого майна, місцезнаходження якого на території Центрального району міста Миколаєва.

14.05.2025 через систему «Електронний суд» представник позивача адвокат Мотильчук Ю.Г. надала до суду заяву про відкладення розгляду справи на іншу дату через неможливість прибуття в судове засідання, призначене на 14.05.2025. Також, надала заяву про залишення без розгляду раніше поданої нею заяви про зміну предмету позову.

14.05.2025 від ТОВ «ФК «Форінт» через систему «Електронний суд» надійшла заява про проведення підготовчого засідання за відсутності представника Товариства. Одночасно представник вказаного відповідача просила вирішити подане після відкриття провадження клопотання про передачу справи за виключною підсудністю до Центрального районного суду міста Миколаєва.

Інші учасники про розгляд справи повідомленні належними чином, причини неявки в судове засідання не повідомили

Враховуючи, що подане відповідачем ТОВ «ФК «Форінт» клопотання про передачу справи за виключною підсудністю до суду за місцезнаходженням нерухомого майна, яке було подано після позначення справи до судового розгляду, підлягає розгляду в судовому засіданні, відповідно суд зобов`язаний вирішити дане клопотання незалежно від явки учасників, так як їх відсутність не перешкоджає його розгляду. При цьому суд враховує, що клопотання відповідача подане 11.03.2025 через систему «Електронний суд» із наданням доказів направлення іншим сторонам, зокрема представнику позивача адвокату Мотильчук Ю.І., яка зареєстрована в системі та заперечення від якої на клопотання до суду не надходили.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За положеннями частин п`ятої, дев`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення судового рішення є дата його складання.

Суд, ознайомившись із матеріалами справи та клопотанням ТОВ «ФК «Форінт» про передачу справи за виключною підсудністю до іншого суду, дійшов наступного.

Із підстав поданого ОСОБА_1 позову вбачається, що 04.04.2008 між ЗАТ «Банк НРБ», кінцевим правонаступником якого є ТОВ «ФК «Форінт», та ОСОБА_2 був укладений договір про відкриття кредитної лінії № 04-В/08/19/ФО/П, відповідно до якого останньому був наданий кредит у сумі 2 400 000,00 доларів США зі сплатою 13,5 % річних і погашенням згідно з умовами вказаного договору строком до 03.04.2013.

03.04.2008 між ЗАТ «Банк НРБ» та ОСОБА_3 був укладений договір поруки, відповідно до якого остання зобов`язалася відповідати за зобов`язання позичальника згідно з умовами кредитного договору № 04-В/08/19/ФО/П.

24.06.2008 між ЗАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії», кінцевим правонаступником якого є ТОВ «ФК «Форінт», та ОСОБА_2 був укладений договір про відкриття кредитної лінії № 16-Н/08/19/ФО/П, відповідно до якого останньому був наданий кредит в сумі 12 610 000,00 грн зі сплатою 19,00 % річних строком до 24.06.2013.

24.06.2008 між ЗАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії», кінцевим правонаступником якого є ТОВ «ФК «Форінт», та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки, за яким вона зобов`язалася відповідати за зобов`язаннями позичальника за договором № 16-Н/08/19/ФО/П від 24.06.2008, передавши в іпотеку нежитлові приміщення магазину, які складаються з літ. «А» - нежитлові приміщення 1-го поверху та сходові клітини площею 171,8 кв. м; нежитлове приміщення підповерху площею 153,2 кв.м, нежитлові приміщення 2-го поверху і сходова клітини площею 448, 4 кв.м в будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 773,40 кв.м.

У липні 2009 року АТ «Сбербанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості.

Постановою Верховного Суду від 10.11.2021 у справі № 2-8499/10 (провадження № 61-17609св20) касаційну скаргу АТ «Сбербанк» задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 28.10.2020 у частині стягнення солідарно із ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь АТ «Сбербанк» заборгованості за процентами за договором про відкриття кредитної лінії від 03.04.2008 № 04-В/08/19/ФО/П станом на 08.12.2008 в сумі 54 900,00 доларів США, за пенею - в сумі 34 139,17 грн, заборгованості за процентами за договором про відкриття кредитної лінії від 24 червня 2008 року № 16-Н/08/19/ФО/П станом на 08.12. 2008 в сумі 399 316,70 грн, за пенею - в сумі 33 738,88 грн скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнуто із ОСОБА_2 солідарно із ОСОБА_3 на користь АТ «Сбербанк» загальну заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії від 03.04.2008 № 04-В/08/19/ФО/П станом на 07.01.2009 у у розмірі 2 400 000,00 доларів США.

Стягнуто із Н.В. солідарно із ОСОБА_3 на користь АТ «Сбербанк» загальну заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії від 24.06.2008 № 16-Н/08/19/ФО/П станом на 07.01.2009 у розмірі 12 610 000,00 грн

Стягнуто солідарно із ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь АТ «Сбербанк`заборгованість за процентами за користування кредитною лінією за договором про відкриття кредитної лінії від 03.04.2008 № 04-В/08/19/ФО/П станом на 07.01.2009 у розмірі 88 200,00 доларів США та пеню за прострочення сплати процентів за користування кредитною лінією у розмірі 41 344,61 грн.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь акціонерного товариства «Сбербанк» заборгованість за процентами за користування кредитною лінією за договором про відкриття кредитної лінії від 24.06.2008 № 16-Н/08/19/ФО/П станом на 07.01.2009 у розмірі 844 582,14 грн та пеню за прострочення сплати процентів за користування кредитною лінією у розмірі 39 054,87 грн.

В іншій частині постанову Київського апеляційного суду від 28.10.2020 залишено без змін.

Вказаний висновок Верховний Суд мотивований тим, що так як банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, а також сплати процентів, пені, змінивши на власний розсуд строк виконання зобов`язання як основного, так і акцесорного на 08.01.2009.

Крім того, 04.10.2012 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою З.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований за № 719, яким звергнуто стягнення на нерухоме майно, вказане у договорі іпотеки від 24.06.2008, яке належить на праві власності ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за договром про відкриття кредитної лінії № Н/08/19/ФО/П від 24.06.2008 в розмірі 13671803,03 грн., яка складається з процентів за користування кредитом, що нараховані за період з 23.06.2009 по 15.02.20-12 у сумі 6346686,99 грн.; пені, нарахованої за 182 дні прострочки по кредиту, у розмірі 590040,00 грн.; пені, нарахованої за 182 дні прострочки сплати процентів, у розмірі 2735076,04 грн. Строк за яким проводиться стягнення з 23.06.2009 по 15.02.2012.

28.12.2018 державним виконавцем ВПВР відкрито виконавче провадження №57981652 з примусового виконання зазначеного виконавчого напису, яке станом на теперішній час не завершено.

Враховуючи наведене, заявник ОСОБА_1 , яка є майновим поручителем, вважає, що зобов`язання з погашення заборгованості по процентам за користування кредитом та пенею після 09.01.2009 є відсутніми (припиненими), а тому підлягають визнанню такими в судовому порядку.

Відповідач ТОВ «ФК «Форінт», посилаючись в клопотання від 11.03.2025 на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 911/2390/18, вказує на непідсудність даної справи Ленінському (на теперішній час Інгульський) районному суду міста Миколаєва, так як зміст позовної заяви та доданих до неї документів свідчить про те, що виник спір стосовно нерухомого майна, що знаходиться на території Центрального району міста Миколаєва, яке передане в іпотеку позивачем в якості забезпечення виконання основного зобов`язання, та остання, як майновий поручитель, намагається визнати відсутнім (припиненим) зобов`язання за договором іпотеки.

Надаючи оцінку доводам відповідача, суд вважає їх враховує наступне.

Відповідно до частини першої статті 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

У цій постанові Верховного Суду від 14.12.2020 у справі № 2/1519/8500/11, провадження № 61-18680св19 зазначено, що правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає (постанова Верховного Суду від 14.12.2020 у справі № 2/1519/8500/11, провадження № 61-18680св19).

Правові висновки щодо застосування положень цивільного та господарського процесуального законодавства України про виключну підсудність справ у спорах, що виникають з приводу нерухомого майна, викладено і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 911/2390/18 (провадження № 12-73гс20), згідно з якими «з аналізу логічної послідовності змін до формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю випливає її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору. Виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. Словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення».

Згідно пункту 1 частини першої статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Направлення матеріалів справи за підсудністю до належного суду відповідає критерію «судом встановленим законом» визначеного статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В пункті 6 постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, якщо після відкриття провадження у справі і до початку судового розгляду виявилося, що заяву було прийнято з порушенням правил підсудності, суд ухвалою суду передає справу на розгляд іншому суду.

Крім того, відповідно до статті 378 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Отже, недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, що є безумовною підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Враховуючи наведене та те, що спірні правовідносини стосуються визнання відсутнім/припиненим зобов`язання позивача, яка є майновим поручителем позичальника ОСОБА_2 за договором про відкриття кредитної лінії від 24.06.2008 № 16-Н/08/19/ФО/П, зобов`язання якого забезпечені нерухомим майном, яке на праві власності належить позивачу та розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яка відноситься до території Центрального району міста Миколаєва, відповідно на даний спір поширюється виключна підсудність.

У зв`язку із цим, справа підлягає передачі до Центрального районного суду міста Миколаєва за місцезнаходженням нерухомого майна для розгляду, так як провадження у справі було помилково відкрито ОСОБА_4 (на теперішній час Інгульським) районним судом міста Миколаєва.

Керуючись статтями 30, 31 ЦПК України, суд

ухвалив

Передати матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт», третя особа Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання відсутнім (припиненим) зобов`язання за виключною підсудністю до Центрального районного суду міста Миколаєва.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або з дня складання повного тексту ухвали. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Повний текст ухвали у складено 14.05.2025.

Суддя І.В.Коваленко