Справа № 175/3294/25
Провадження № 2-о/175/57/25
РІШЕННЯ

Іменем України

07 травня 2025 року смт. Слобожанське

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Бойка О.М.

за участі секретаря судового засідання Кальченко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту батьківства, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Дніпровського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту батьківства.

Заявник звернувся до суду із заявою в якій просить:

Встановити факт батьківства ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця міста Дніпропетровськ, РНОКПП НОМЕР_1 , загиблого ІНФОРМАЦІЯ_3 поблизу селища Ясна Поляна Волновахського району Донецької області, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , громадянки України, уродженки с. Спадщина Путівльського району Сумської області.

Внести зміни до актового запису №02 про народження ОСОБА_1 , складеного 08 листопада 2004 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Путівльського районного управління юстиції у Сумській області, зазначивши відомості про батька: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України.

Заяву обґрунтувала тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_2 , 1975 року народження, загинув ІНФОРМАЦІЯ_5 після обстрілу вогневої позиції в районі н.п. Ясна Поляна Волновахського району Донецької області, беручі участь у обороні держави, отримавши вибухову травму внаслідок військових дій.

ОСОБА_2 був не одружений, інших дітей або утриманців, крім заявниці, не мав. Серед найближчих родичів мав рідного брата ОСОБА_3 , який є рідним дядьком заявниці.

Тож, особою, яка, має право на отримання виплати одноразової грошової допомоги та всіх соціальних виплат після загибелі військовослужбовця ОСОБА_2 є тільки ОСОБА_1 .

Але, заявниця не може подати заяву в Дніпровський РТЦКСП про подання документів в Міністерство оборони України на здійснення соціальних виплат, оскільки її мати ОСОБА_4 мешкала однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу і в свідоцтві про народження заявниці батько зазначений зі слів матері « ОСОБА_5 » відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.

Отже, ОСОБА_1 потрібно встановлення факт того, що ОСОБА_2 є її батьком для отримання нею грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в порядку та на умовах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, а також інших пільг, як члена сім`я загиблого захисника, при цьому набуття статусу члена сім`ї військовослужбовця для отримання такої допомоги безпосередньо пов`язано із правами інших отримувачів (членів сім`ї), між якими розподіляється ОГД, зокрема право для подання документів для призначення пенсії (матеріальної допомоги) і надання пільг в установленому законодавством порядку.

Для оформлення та отримання пільг необхідно надати документи, які підтверджують ступінь родинних відносин.

Оскільки у загиблого ОСОБА_2 родичів 1-го ступеню родинних стосунків немає, то спір між заяницею та будь-якими іншими особами, які б також мали право на отримання одноразової допомоги, відсутній.

Таким чином, встановлення факту батьківства не пов`язано із правами інших отримувачів (членів сім`ї), між якими розподіляється одноразова грошова допомога.

ОСОБА_4 з 2003 по 2005 роки проживала разом з ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в квартирі АДРЕСА_1 , в якій завжди з народження був зареєстрований ОСОБА_2 .

В 2005 році батьки заявниці припинили мешкати разом і мати із заявницею поїхала знову мешкати за місцем проживання своїх батьків в Путівльський район Сумської області, де мешкає до дійсного часу.

ОСОБА_2 завжди визнавав себе батьком заявниці, спілкувався із нею, брав участь у її вихованні, в своєму паспорті носив дитячу фотографію.

Згідно Висновку експерта № 120-МГ від 25.03.2025, зроблений судово-медичним експертом Відділу судово-медичної лабораторії ДСУ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Гребенниковою Г.О. щодо встановлення факту батьківства ОСОБА_2 у відношенні дитини ОСОБА_1 , народженої ОСОБА_4 , згідно якого:

«Вірогідність того, що загиблий ОСОБА_2 дійсно є біологічним батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,99999%.»

У судовому засіданні заявниця не з`явилась. Через свого представника - адвоката Іванової О.М. надала заяву в якій заяву підтримали та просили суд її задовольнити.

Вирішуючи справу за наявними у справі доказами, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_2 , 1975 року народження, загинув ІНФОРМАЦІЯ_5 після обстрілу вогневої позиції в районі н.п. Ясна Поляна Волновахського району Донецької області, беручі участь у обороні держави, отримавши вибухову травму внаслідок військових дій.

Частиною 5 ст.17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

На підставі п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у ст. 16-1 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно статті 16-1 Закону України «Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», особи які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги:

у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті.

За наявності особистого розпорядження право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, на користь яких складено таке особисте розпорядження, у розмірі частки, визначеної в такому розпорядженні у відсотках. Незалежно від змісту особистого розпорядження право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки загиблої (померлої) особи у розмірі 50 відсотків частки, яка належала б кожному з них у разі призначення і виплати одноразової грошової допомоги за відсутності особистого розпорядження.

У разі відсутності особистого розпорядження або за наявності неохопленої особистим розпорядженням частки розміру одноразової грошової допомоги право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги (її частки) мають особи, визначені у пункті 4 цієї статті, у рівних частках.

До членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Підпунктом 1 пункту 2 статті 16 цього Закону передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Відповідно до положень пунктів 1,6 статті 16-3 Закону одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, за відсутності особистого розпорядження призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою або заявою їх законних представників.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Відповідно до п.10 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою КМУ №975 від 25.12.2013 року (далі - Порядок №975) члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган) заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на отримання допомоги, а у разі наявності малолітніх та/або неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги, витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста із списків особового складу військової частини (підрозділу, органу); витяг з особової справи про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві. Відповідно до абзацу 9 п.10 Порядку №975 до заяви додається копія свідоцтва про шлюб - для виплати грошової допомоги дружині (чоловікові).

Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено гарантії та заходи соціального захисту ветеранів війни та членів їх сімей, членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) Захисників та Захисниць України. Статтею 10 вищезазначеного Закону визначено коло членів сімей загиблих військовослужбовців та інших осіб. Порядок надання статусу особи, на яку поширюється чинність цього Закону, особам, зазначеним в абзацах п`ятому - восьмому пункту 1 статті 10 цього Закону, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2015 № 740. Таким особам відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року № 302 видаються посвідчення з написом «Посвідчення члена сім`ї загиблого».

У силу ст.30 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні(стаття 31).

ОСОБА_2 був не одружений, інших дітей або утриманців, крім заявниці, не мав. Серед найближчих родичів мав рідного брата ОСОБА_3 , який є рідним дядьком заявниці.

Тож, особою, яка, має право на отримання виплати одноразової грошової допомоги та всіх соціальних виплат після загибелі військовослужбовця ОСОБА_2 є тільки ОСОБА_1 .

Але, заявниця не може подати заяву в Дніпровський РТЦКСП про подання документів в Міністерство оборони України на здійснення соціальних виплат, оскільки її мати ОСОБА_4 мешкала однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу і в свідоцтві про народження заявниці батько зазначений зі слів матері « ОСОБА_5 » відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.

Отже, ОСОБА_1 потрібно встановлення факт того, що ОСОБА_2 є її батьком для отримання нею грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в порядку та на умовах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, а також інших пільг, як члена сім`я загиблого захисника, при цьому набуття статусу члена сім`ї військовослужбовця для отримання такої допомоги безпосередньо пов`язано із правами інших отримувачів (членів сім`ї), між якими розподіляється ОГД, зокрема право для подання документів для призначення пенсії (матеріальної допомоги) і надання пільг в установленому законодавством порядку.

Для оформлення та отримання пільг необхідно надати документи, які підтверджують ступінь родинних відносин.

Оскільки у загиблого ОСОБА_2 родичів 1-го ступеню родинних стосунків немає, то спір між заяницею та будь-якими іншими особами, які б також мали право на отримання одноразової допомоги, відсутній.

Таким чином, встановлення факту батьківства не пов`язано із правами інших отримувачів (членів сім`ї), між якими розподіляється одноразова грошова допомога.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2024 р. у справі №560/17953/21 (провадження № 11-150апп23) йде мова, що "Аналіз наведених норм свідчить про те, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення.

ОСОБА_4 з 2003 по 2005 роки проживала разом з ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в квартирі АДРЕСА_1 , в якій завжди з народження був зареєстрований ОСОБА_2 .

В 2005 році батьки заявниці припинили мешкати разом і мати із заявницею поїхала знову мешкати за місцем проживання своїх батьків в Путівльський район Сумської області, де мешкає до дійсного часу.

ОСОБА_2 завжди визнавав себе батьком заявниці, спілкувався із нею, брав участь у її вихованні, в своєму паспорті носив дитячу фотографію.

Згідно Висновку експерта № 120-МГ від 25.03.2025, зроблений судово-медичним експертом Відділу судово-медичної лабораторії ДСУ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Гребенниковою Г.О. щодо встановлення факту батьківства ОСОБА_2 у відношенні дитини ОСОБА_1 , народженої ОСОБА_4 , згідно якого:

«Вірогідність того, що загиблий ОСОБА_2 дійсно є біологічним батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,99999%.»

Заяви про встановлення факту батьківства (материнства) суд розглядає у разі смерті особи, яку заявник визнає батьком (матір`ю) дитини, і вирішує їх з огляду на обставини, передбачені ст.ст. 125,130 Сімейного кодексу України.

Відповідно до змісту ч.ч.1,2 ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду.

Відповідно до ч. ч. 1, 2ст. 128 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду.

Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст. 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у ч. 3 ст. 128 цього Кодексу.

Згідно з п. 7 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.06.2006 року №3 роз`яснюється, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будьяких доказів про це. Походження дитини встановлюється судом з урахуванням усіх обставин. При цьому можуть застосовуватися будь-які засоби доказування, передбачені цивільним процесуальним законодавством: пояснення сторін та третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази, висновок експерта. В основу рішення суду не можуть бути покладені лише докази, отримані з порушенням закону, які не мають юридичної сили.

Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч. 2 ст. 55 СК України про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

У разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків, батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою як одного з батьків так і самої дитини після досягнення нею повноліття.

Частиною 3 статті 55 СК України передбачено, що при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини та відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Відповідно до ст.134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у ст.126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільною судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та і інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).

Зважаючи на вищевказане, заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 13, 77-80, 95, 258, 259, 293, 263-265, 314 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту батьківства - задовольнити.

Встановити факт батьківства ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця міста Дніпропетровськ, РНОКПП НОМЕР_1 , загиблого ІНФОРМАЦІЯ_3 поблизу селища Ясна Поляна Волновахського району Донецької області, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , громадянки України, уродженки с. Спадщина Путівльського району Сумської області.

Внести зміни до актового запису №02 про народження ОСОБА_1 , складеного 08 листопада 2004 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Путівльського районного управління юстиції у Сумській області, зазначивши відомості про батька: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бойко О.М.