Номер провадження: 22-ц/813/4771/25
Головуючий у першій інстанції Бескровний Я.В.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

14.05.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,

суддів: Громіка Р.Д., Вадовської Л.М.,

розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Одеського апеляційного суду Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д., Вадовської Л.М. від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа Управління ДАБК Одеської міськради та Київська районна держадміністрації Одеської міськради про усунення перешкод у користуванні власністю, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2025 року заяву представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову задоволено.

Вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 чи будь-яким іншим особам здійснювати будь-які дії, пов`язані з введенням в експлуатацію, державною реєстрації змін об`єкту нерухомого майна - житлового будинку садибного типу АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці кадастровий номер :43:005:0002.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 03 березня 2025 року у справі призначено судову будівельно-технічну експертизу.

18 березня 2025 року ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Хаджи І.Д. подала до суду апеляційну скаргу на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2025 року, в якій просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

18 березня 2025 року ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Хаджи І.Д. подала до суду апеляційну скаргу на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 03 березня 2025 року, якій просить скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для повторного вирішення клопотання про призначення експертизи.

Протоколами автоматизованого розподілу судової справи №947/25616/24 між суддями Одеського апеляційного суду від 18 березня 2025 року визначено склад суду, а саме: головуючий суддя Драгомерецький М.М., судді учасники колегії: Громік Р.Д., Дришлюк А.І..

Протоколами повторного автоматизованого розподілу судової справи №947/25616/24 між суддями Одеського апеляційного суду від 16 квітня 2025 року, у зв`язку із припиненням повноважень судді Дришлюка А.І., визначено новий склад суду, а саме: головуючий суддя Драгомерецький М.М., судді учасники колегії: Громік Р.Д., Вадовська Л.М..

Ухвалами Одеського апеляційного суду від 18 квітня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційними скаргами ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Хаджи І.Д. на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2025 року та ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 03 березня 2025 року.

12 травня 2025 року від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід колегії суддів Одеського апеляційного суду Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д., Вадовської Л.М., в обґрунтування якої вказано, що суддя Вадовська Л.М. розглядала цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про виділ в натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності, визнання права власності на нерухоме майно, встановлення порядку користування земельною ділянкою та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 за участі третьої особи - ОСОБА_5 про встановлення земельного сервітуту, усунення перешкод у користуванні власністю за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2011 року (справа №22-1590-7993-2012). В даній справі ОСОБА_1 представляла інтереси своєї матері - ОСОБА_3 та мова йшла про частину земельної ділянки та нерухоме майно по АДРЕСА_2 . При розгляді даної справи в суді апеляційної інстанції в неї склалися особисті неприязні стосунки з головуючою по справі суддею Вадовською Л.М.. Також вказано, що її мати неодноразово бачила неформальне спілкування ОСОБА_4 та її представника з суддею Вадовською Л.М.. Наслідком цього неформального спілкування стало незаконне задоволення апеляційної скарги ОСОБА_4 .. На незаконні дії судді при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_4 , ОСОБА_1 зверталась із скаргою до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України. Свою частку будинку по АДРЕСА_2 ОСОБА_4 21.09.2021 подарувала своєму родичу - ОСОБА_6 , який, в свою чергу, 09.12.2021 подарував цю частку своїй дружині - ОСОБА_2 . Враховуючи близькі стосунки, які склалися між ОСОБА_4 та суддею Вадовською Л.М., ОСОБА_1 має сумнів в неупередженості вказаної судді.

Крім того, ОСОБА_1 вказує, що судді Драгомерецький М.М. та Громік Р.Д. були в складі колегії суддів під головуванням судді Панасенкова В.О., яка розглядала апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 21.03.2014 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Одеська міська рада, Київська районна адміністрація Одеської міської ради, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради про усунення перешкод у користуванні житловим будинком і земельною ділянкою, приведення будівлі і споруд до первісного стану шляхом знесення новостворених та реконструйованих будівель. В цій справі ОСОБА_1 представляла інтереси ОСОБА_3 .. Позивачка звернулась до суду в зв`язку із самочинним будівництвом з боку ОСОБА_4 , яка на межі між їхніми земельними ділянками побудувала одноповерхову прибудову та інші надвірні споруди. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21.03.2014 в задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 відмовлено, апеляційний суд ухвалою від 02.10.2014 залишив апеляційну скаргу ОСОБА_3 без задоволення, а рішення Київського районного суду м. Одеси від 21.03.2014 - без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, ухвалу апеляційного суду Одеської області скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Таким чином, судді Драгомерецький М.М. та Громік Р.Д. винесли по спору, стороною якого була мати ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , неправомірне рішення, яке було скасоване Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Перевіривши доводи заяви про відвід та вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів апеляційного суду вважає, що заява про відвід суддів є необґрунтованою та безпідставною, з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яку ратифіковано Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року і являється частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Частина 7 пункт 1 статті 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачає, що суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.

Однією із гарантій права учасника справи на незалежний, безсторонній і справедливий суд є право на відвід судді (колегії суддів). Проте, право на відвід не є абсолютним. В інакшому випадку воно перетвориться у свавільне обрання суддів для розгляду справи та спосіб процесуального зловживання, що суперечитиме інтересам інших учасників справи та суспільним інтересам загалом.

Відвід має бути обґрунтований посиланням на факти, які вказують на залежність, упередженість або необ`єктивність судді щодо сторін чи будь-кого з них. Лише за таких обставин відвід буде правомірним і убезпечить сторони від залежного, упередженого або необ`єктивного суду.

Відповідно до вимог ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 37 ЦПК України.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Статтею 40 ЦПК України встановлений порядок вирішення заявленого відводу, згідної якої питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Суд, який розглядає справу має бути «безстороннім» в контексті ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Дослідивши питання безсторонності суддів з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia), рішення від 28 листопада 2002 року, зазначив, що по-перше, йдеться про суб`єктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці.

Зокрема, суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне.

По-друге, слід застосувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву (див.: «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року п.п. 49,54; «Бочан проти України» від 03 травня 2007 року, п. 66; «Агрокомплекс» проти України» від 06 жовтня 2011 року, п. 136; «Олександр Волков проти України» від 09 січня 2013 року, п.п. 103,107).

Крім того апеляційний суд зазначає, що згідно із практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності і неупередженості суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу, в ході об`єктивної перевірки, має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Дослідивши заяву про відвід встановлено, що доводи ОСОБА_1 про відвід суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д., Вадовської Л.М. фактично зводяться до незгоди заявника із процесуальними рішеннями суддів, а саме з рішенням апеляційного суду Одеської області від 11 грудня 2012 року по справі №22ц-1590-7993-2012 та з ухвалою апеляційного суду Одеської області від 02 жовтня 2014 року по справі №22-ц/785/4845/14.

Однак, відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Інші твердження ОСОБА_1 також не свідчать про наявність підстав для відводу в порядку ст. 36 ЦПК України, оскільки носять характер непідтверджених звинувачень, що не знайшли свого об`єктивного обґрунтування.

До заяви про відвід не додано жодного належного та допустимого доказу, на підставі якого можна було б зробити висновок про нібито упередженість суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д., Вадовської Л.М. при розгляді даної цивільної справи.

Таким чином, розглянувши заяву про відвід суддів, з точки зору національного закону, а саме ст. 36 ЦПК України, та в контексті ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо безсторонності суду, колегія суддів не вбачає об`єктивного та суб`єктивного критерію, а саме наявності будь-якого правомірного сумніву в безсторонності суддів, а доводи заявника не свідчать про існування обставин, які викликають сумніви у неупередженості та об`єктивності суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д., Вадовської Л.М., та не можуть бути підставою для відводу.

Здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до частини третьої статті 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Частиною 2 ст. 381 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом апеляційної інстанції шляхом постановлення ухвали, в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 33, 36, 40, 381 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Одеського апеляційного суду Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д., Вадовської Л.М. - визнати необґрунтованою.

Цивільну справу №947/25616/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа Управління ДАБК Одеської міськради та Київська районна держадміністрації Одеської міськради про усунення перешкод у користуванні власністю, передати до канцелярії Одеського апеляційного суду для визначення судді, у встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України порядку, для вирішення питання про відвід.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 14 травня 2025 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік

Л.М. Вадовська