Справа № 216/2213/24
провадження 2/216/426/25
РІШЕННЯ

іменем України

22 квітня 2025 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Цимбалістенко О.В.,

за участі секретаря Кулініча О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Кривий Ріг цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,-

в с т а н о в и в:

Суть справи

До суду надійшла вказана позовна заява, в якій позивач ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача половину додаткових витрат на дитину, а саме в розмірі 23125,00.

В обґрунтування позову зазначено, що 29 вересня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (далі - відповідач) укладено шлюб у Центрально-Міському відділу реєстрації актів цивільного стану.

04 квітня 2023 року шлюб з відповідачем було розірвано (копія рішення Центрально- Міського районного суду про розірвання шлюбу додається).

Від цього шлюбу сторони мають спільну дитину, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає разом зі позивачем та перебуває повністю на утриманні позивача з липня 2022 року (підтверджується актом про склад сім`ї).

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу справа № 216/742/23 від 28.03.2023 року стягнуто аліменти з відповідача на користь позивача на утримання дитини, у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01 лютого 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

В зв`язку з встановленням діагнозу аномалійний нейтральний прикус, діастема трем верхньої та нижньої щелепи, дитина проходить довготривале лікування у стоматологічній клініці з 01.07.2022 року по теперішній час (підтверджується довідкою стоматологічної клініки про проходження лікування ).

У зв`язку з хворобою дитина потребує додаткових витрат на лікування.

На початку лікування дитини сторони проживали однією сім`єю, та прийняли спільне з ним рішення про проходження лікування у приватній клініці, так як дитина скаржилась на біль та дискомфорт, а в комунальному закладі за місцем реєстрації лікар - ортодонт був відсутній. Батько дитини надав свою згоду на спільне з ним лікування неповнолітньої доньки , наразі сплачувати половину понесених мною додаткових витрат на дитину відмовляється .

Сімейні стосунки з відповідачем припинені з 2022 року , і оскільки відповідач добровільно матеріальної допомоги не надавав ,на контакт за даним питанням не йшов, мною було подано позовну заяву до суду на стягнення аліментів в лютому 2023 року, але й після винесення рішення про стягнення аліментів відповідач аліменти у розмірі 1/4 вчасно не сплачував, допускав заборгованість. Матеріальну допомогу на лікування дитини добровільно надавати відмовляється

Позивач не в змозі самостійно утримувати доньку та повністю забезпечити необхідні витрати на лікування дитини.

Понесені витрати позивачем складають: 46250,00 грн. (спеціальне медичне обстеження, лікування у медичному закладі). Загальна сума витрат на лікування за період з 02.07.2022 по 12.02.2024 року становить 46250,00 грн.(Сорок шість тисяч двісті п`ятдесят грн.,00 коп.),.

Таким чином відповідач повинен сплатити половину вартості понесених витрат на лікування дитини, що становить 23125,00 грн. ( Двадцять три тисячі сто двадцять п`ять грн.,00 коп.)

Відповідач є повнолітнім, фізично здоровим чоловіком, який здатен працювати та отримувати заробітну плату, та виконувати обов`язок щодо матеріального забезпечення своєї малолітньої дитини. Відповідач інших дітей не має. Аліментів нікому не сплачує. Отже, відповідач має можливість оплатити половину додаткових витрат на дитину.

Процесуальні дії суду та учасників справи

Ухвалою суду від 02 квітня 2024 року справу відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

22 серпня 2024 року до суду надійшов відзив від представника відповідача на позов, згідно якого він заперечує проти позовних вимог з наступних підстав.

На протязі всього часу, коли подружжя припинило фактичні шлюбні відносини 30.11.2022 року та після розірвання шлюбу судом, відповідач по справі надавав матеріально утримання своїй дочці, поки подружжя зберігало приязні стосунки то безпосередньо позивачці, а після грошові кошти надавалися дитині. Подружжя продовжувало свої шлюбні відносини, вело спільне господарство та проживали спільно з адресою АДРЕСА_1 до 29.11.2022 року, що підтверджується актом обстеження квартири у житловому приміщенні по факту проживання від 05.06.2024 року, в якому сусіди мешканці будинку АДРЕСА_2 підтвердили, що ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 фактично без реєстрації місця проживання проживали в період з 20.08.2020 року по 29.11.2022 року за адресою АДРЕСА_1 , зазначений акт затверджено ТОВ «ДИВОБУД», як обслуговуючою компанією. Позивачкою по справі до позовної заяви долучено виписки банку про перерахування коштів за лікування дитини з її рахунку. Але зазначені кошти в значній мірі перераховувалися в той період з 15.07.2022 року по 30.11.2022 року коли сторони ще перебували в шлюбі та мали спільний бюджет.

Саме за рахунок спільно зароблених коштів сім`ї було сплачено за ортодонтичне лікування дочки в період з 15.07.2022 року по 30.11.2022 року. Таким чином, відповідач категорично не згодний з позицією позивача по справі про те що, вона самостійно понесла витрати на лікування дочки за період з 15.07.2022 року по 30.11.2022 року в сумі 30500,00 грн.

03 вересня 2024 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, згідно з якими позивач та представник не визнають заперечень відповідача та його представника з наступних підстав.

Ттвердження відповідача не відповідають дійсності та викладені задля уникнення з боку Відповідача виконання батьківських обов`язків визначених Сімейним кодексом України стосовно своєї доньки.

22 жовтня 2024 року представником відповідача ОСОБА_4 було надано клопотання про виклик свідків.

В судовому засіданні, яке відбулось 13 січня 2025 року клопотання про виклик свідків від 22 жовтня 2024 року задоволено частково. Окрім цього в судовому засіданні представником позивача ОСОБА_5 заявлено усне клопотання про витребування доказів у відповідача щодо понесених ним витрат на утримання дитини. Представник відповідача Гудима Т.В. не заперечувала щодо задоволення клопотання та зобов`язалась надати такі докази. Крім цього представник відповідача в судовому засіданні пояснила, що сторони до розірвання шлюбу жили разом. Грошові кошти на лікування дитини відповідач перераховувала зі своєї картки, такі кошти мають бути спільними.

Позивач та представник позивача в судове засідання 22 квітня 2025 року не з`явились. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідач та представник відповідача в судове засідання 22 квітня 2025 року не з`явились.Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. У задоволенні позовних вимог просила відмовити.

В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, доводи та заперечення сторін, суд встановив наступні правовідносини.

Застосовані норми права та висновки суду

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За змістом статті 180 СК України (тут і далі - у редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зістаттею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Одним із різновидів аліментних зобов`язань між батьками і дітьми є зобов`язання батьків брати участь у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України): Той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відтак, поряд із аліментами на утримання дитини батьки повинні сплачувати кошти на покриття додаткових витрат на дитину.

Відповідно до даної норми обов`язок брати участь у додаткових витратах на дитину поширюється не лише на тих батьків, хто сплачує аліменти, а й на того з батьків, до якого позов про стягнення аліментів не пред`являвся. У такому випадку такий із батьків зобов`язаний нести додаткові витрати на дитину.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках, за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

На відміну від аліментів,за своїм цільовим призначенням додаткові витрати не є коштами спрямованими на утримання дитини. Сплачуються вони лише у зв`язку із настанням в житті дитини певних особливих обставин, перелік яких не є вичерпним і встановлюється індивідуально у кожному конкретному випадку.

Наявність фактично понесених або передбачуваних додаткових витрат має довести особа, яка заявляє позовні вимоги про їх стягнення.

У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2018 року у справі № 127/16614/15-ц (провадження № 61-2371св18) Верховний Суд дійшов висновку, що «вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі».

За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 749/106/17 (провадження № 6-1489цс17) та постанові Верховного Суду від 17 травня 2018 року у справі № 643/11742/16-ц (провадження № 61-26879св18), в постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року в справі № 201/15248/16-ц.

Системне тлумачення частини другої статті 185 СК України і статті 182 СК України дозволяє констатувати, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Так, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.

Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662 св 18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858 св 18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458 св 19).

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення.

Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Отже, з аналізу судової практики, яка склалась, до додаткових витрат відносять:

- навчання у спеціалізованому закладі освіти, технікумі, коледжі, при умові погодження з батьком/матір`ю навчального закладу та доведеності існування особливих обставин, які зумовлені необхідністю платного навчання дитини у цьому закладі адже дитині гарантовано державою безоплатне навчання у загальноосвітній школі;

- розвиток здібностей дитини, а саме витрати на гуртки, заняття, які розвивають конкретні здібності дитини, придбання спортінвентарю, музичного інструменту, витрати на участь у змаганнях та конкурсах, витрати на вивчення іноземних мов, підтверджені відповідними нагородами, які одержували діти або характеристиками;

- оздоровлення (санаторно-курортне або відпочинок біля моря або на гірському курорті при умові доведеності, що для покращення стану здоров`я дитини вона потребувала відпочинок та оздоровлення саме там);

- лікування (систематичні витрати, понесені у зв`язку з постійною хворобою дитини, фізичними травмами).

Судовим розглядом встановлено, що з 29 вересня 2007 року по 04 квітня 2023 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

04 квітня 2023 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується рішенням суду від 04 квітня 2023 року, справа № 216/741/23.

Від цього шлюбу сторони мають спільну дитину, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис № 1079, від 26 листопада 2008 року.

Дитина проживає разом з позивачем з липня 2022 року по теперішній час, що підтверджується актом від 16 лютого 2024 року виданим ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР».

На підставі рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області справа № 216/742/23 від 28.03.2023 року виконавчим листом стягнуто аліменти з відповідача на користь позивача на утримання дитини, у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01 лютого 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

У зв`язку з хворобою дитина потребує додаткових витрат на лікування.

Згідно довідки ТОВ «Дент Лайф» вбачається, що ОСОБА_3 , знаходиться на лікуванні в медичному центрі стоматологічного профілю ТОВ «Дент Лайф» з 02 липня 2022 року по теперішній час. Діагноз: Аномалійний нейтральний прикус, діастема трем верхньої та нижньої щелепи.

У зв`язку з хворобою дитина потребує додаткових витрат на лікування.

Згідно звіту по процедурам ОСОБА_3 були надані ТОВ «Дент Лайф» послуги лікування за період з 01.07.2022 по 12.02.2024. На підтвердження оплати послуг позивачем надано квитанції.

Загальний розмір витрачених позивачем коштів на обстеження та лікування дитини складає 46250,00 грн.

Позивач в позові просить стягнути з відповідача половину вартості понесених додаткових витрат у розмірі23125,00.

Нормами ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 1-3ст.12ЦПК України передбачено,що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає, що у даному випадку додаткові витрати позивача на дитину зумовлені особливими обставинами, а саме необхідністю лікування хвороб. Такі витрати не можуть покриватись щомісячними аліментами, оскільки аліменти необхідні, щоб забезпечити лише базові матеріальні умови для життя дитини: оплату харчування, одягу, предметів гігієни, шкільного приладдя, спожитих дітьми комунальних послуг, лікування нескладних захворювань та ін. В той час, лікування хвороб є не щоденною необхідністю з утримання дитини, а зумовлено особливими обставинами.

За даних конкретних обставин справи суд визнає витрати позивача на лікування доньки- додатковими витратами, які позивач понесла на суму 46250,00 грн.

Суд також вважає, що відповідач, як батько, теж повинен брати участь в додаткових витратах на утримання спільної доньки, що викликані особливими обставинами.

При цьому, суд не бере до уваги заперечення представника відповідача в тій частині, що відповідач проживав разом з позивачем до розірвання шлюбу,а витрати які несла позивач на лікування були спільними коштами подружжя, оскільки це твердження спростовується актом ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» від 16 лютого 2024 року.

Також суд не приймає до уваги твердження, що за рахунок спільно зароблених коштів сім`єю було сплачено за ортодонтичне лікування дочки в період з 15.07.2022 року по 30.11.2022 року, оскільки доказів на підтвердження цього стороною відповідача до суду надано не було.

Крім того суд звертає увагу на те, що усні протокольні ухвали суду від 13 січня 2025 року відповідачем та його представником не виконанні. Явку свідка не забезпечено, додаткових доказів, які б зпростовували розрахунки позивача до суду не надано.Стороною відповідача надано клопотання про розгляд справи без їх участі.

Отже відповідач крім суб`єктивних тверджень, не надав жодного письмового належного доказу, який міг підтвердити, що він приймав участь у лікуванні доньки та ніс додаткові витрати.

Враховуючи, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, вони повинні брати участь в додаткових витратах на утримання дитини, що підрозуміває обопільний обов`язок як батька, так і матері, оплачувати та розділяти такі витрати, відтак, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, а саме в частині сплати відповідачем половини вартості додаткових витрат, понесених позивачем, а саме у розмірі 23125,00 грн.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч.ч.1,2ст. 141ЦПК України, Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про стягнення судового збору суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, тому у порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір за позовну заяву майнового характеру, а саме у розмірі 1211.20 грн.

Керуючись ст.ст.2, 4, 5, 10,12-13, 80, 81,89, 141, 247, 258,259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 141, 180, 185 Сімейного Кодексу України, суд -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дитину, ОСОБА_3 , у розмірі 50% понесених витрат, пов`язаних з лікуванням дитини, а саме у розмірі 23125 (двадцять три тисячі сто двадцять п`ять) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

Повний текст судового рішення складено та виготовлено 22 квітня 2025 року.

Суддя О.В.ЦИМБАЛІСТЕНКО