Справа № 161/5840/25
Провадження № 4-с/161/41/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Черняка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Лук`янчук О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Луцького відділу Державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через свого представника звернувся до суду із вказаною скаргою.

В обґрунтування вимог вказує, що згідно інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на належне ОСОБА_1 нерухоме майно було накладено ряд арештів (№ НОМЕР_1 від 09.11.2009 року; № 9540053 від 19.02.2010 року). На даний час встановити в межах якого виконавчого провадження було накладено вищезазначені арешти не виявилось можливим. Будь-яка заборгованість у скаржника відсутня. Наявність арешту майна за відсутності на те правових підстав порушує право власності ОСОБА_1 , оскільки останій не може вільно користуватись та розпоряджатись своїм майном.

З огляду на наведене, скаржник просить зобов`язати уповноважених осіб органу ДВС зняти арешт з майна, яке належить йому на праві власності (реєстраційні номери обтяжень 9225709, 9540053).

В судове засідання сторони не з`явились, про дату та час розгляду справи були повідомленні належним чином.

Представник скаржника в письмовій заяві просив здійснювати розгляд справи без участі сторони, вимоги підтримав.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши письмові матеріали скарги, суд дійшов висновку, що скарга підставна та підлягає до задоволення.

З матеріалів справи вбачається, що виконавцем Відділу ДВС Луцького районного управління юстиції було накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_1 (тип обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 9225709, зареєстровано 09.11.2009 р., підстава: постанова б/н від 05.11.2009 р. винесена головним державним виконавцем ВДВС Луцького РУЮ Солтисюк А.П., об`єкт обтяження: невизначене майно, усе нерухоме майно; тип обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 9540053, зареєстровано 19.02.2010 р., підстава: постанова б/н від 19.02.2010 р. винесена старшим державним виконавцем ВДВС Луцького РУЮ Демчук Г.М., об`єкт обтяження: невизначене майно, усе нерухоме майно).

Зазначений арешт майна згідно інформаційної довідки з ДРРП №416367155 від 05.03.2025 року залишається чинними на час розгляду скарги судом (а.с. 6-7).

З відповіді Луцького Відділу ДВС у Луцькому районі № 18446 від 25.02.2025 р. вбачається, що за результатами пошуку у автоматизованій системі виконавчого провадження у розділах: «Пошук ВД/ ВП (спец. розділ)», «Пошук ВД/ВП» та «Пошук ВД/ВП (архів)», встановити в межах якого виконавчого провадження було накладено вищезазначені арешти не виявилось можливим, особі роз`яснено право до звернення до суду (а.с.9).

Крім того, відповідно до п. 9.10. Порядку роботи з документами в органах ДВС (наказ МЮУ № 2274/5 від 25.12.2008 року), виконавчі провадження знищено після закінчення строку їх зберігання.

Станом на 25.02.2025 року відкриті виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

При цьому, приписами частини першої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» визначено мету накладення арешту, а саме: арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно з ч. 1,2 ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження", у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відтак, належними та допустимими доказами підтверджено, що виконавчі провадження в межах яких було накладено арешт завершені, відомості про наявність у скаржника невиконаних зобов`язань відсутні, арешт майна протягом тривалого часу продовжує бути чинним, що позбавляє власника на власний розсуд розпоряджатися належним йому майном.

У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про обґрунтованість скарги та відсутність правових підстав обтяження майна ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 260, 450, 451 ЦПК України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Луцького відділу Державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, - задовольнити.

Зобов`язати Луцький відділ Державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції скасувати арешт майна ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) накладений державним виконавцем (постанова б/н від 05.11.2009 р. винесена головним державним виконавцем ВДВС Луцького РУЮ Солтисюк А.П.) та внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запис про припинення обтяження № 9225709 від 09.11.2009 року.

Зобов`язати Луцький відділ Державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції скасувати арешт майна ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) накладений державним виконавцем (підстава обтяження: постанова б/н від 19.02.2010 р. винесена старшим державним виконавцем ВДВС Луцького РУЮ Демчук Г.М.) та внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запис про припинення обтяження № 9540053 від 19.02.2010 року.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали суду складено 14 травня 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.В. Черняк