Справа № 953/9416/23
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 травня 2025 року м.Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Демченко С.В.,
позивачки - ОСОБА_1 ,
представника позивача адвоката Дмитрук Т.І.,
представника третьої особи - Рибак Х.А.,
секретар судового засідання Кошова О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові у режимі відеоконференції у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України про відшкодування шкоди,
03 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду засобом «Електронний суд» з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить:
- стягнути з відповідача на її користь матеріальні збитки з урахуванням індексу інфляції у розмірі 206 900,36 грн;
- стягнути з відповідача на її користь грошові кошти, понесені на оплату авто-товарознавчого дослідження у розмірі 4500 грн;
- стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у розмірі 10 000 грн;
- стягнути з відповідача на її користь витрати з оплати судового збору у розмірі 2214 грн.
В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що їй на праві власності належить транспортний засіб Hyundai i-10, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , яким вона в останні роки користувалася доволі не часто з огляду на свій вік. У зв`язку з військовою агресією РФ проти України та з метою збереження власного життя вона вимушена була виїхати з м. Харкова. ЇЇ познайомили з родиною відповідача, яка також планувала виїжджати з м. Харкова, тому вони вирішили їхати до кордону України разом на транспортному засобі позивачки. 06 березня 2022 року позивачка разом з родиною відповідача вирушили на її транспортному засобі до західної частини України. По приїзду до пункту пропуску, що розташований у м. Ужгороді, позивачка разом з дружиною та донькою відповідача перетнули кордон з Україною. Відповідач залишився в Україні та мав чекати повернення його дружини, після чого вони разом повинні були повернутися на транспортному засобі позивачки до м. Харкова та залишити вказаний транспортний засіб в гаражі, що належить позивачці. На виконання вищевказаної усної домовленості позивачка надала відповідачу свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, транспортний засіб та ключі від транспортного засобу і гаражу. 17 березня 2022 року їй стало відомо, що відповідач, керуючи транспортним засобом у м. Львові, став учасником ДТП за участю транспортного засобу БТР. Відповідач після вказаної ДТП уникав спілкування з позивачкою, на телефонні дзвінки не відповідав та відповідно не надав будь-якої інформації щодо ДТП, у зв`язку з чим вона повинна була звертатися до державних та правоохоронних органі з метою з`ясування обставин події ДТП, що мала місце за участю відповідача. За результатами отриманої інформації, позивачці стало відомо про те, що її транспортний засіб був пошкоджений у результаті ДТП, яка мала місце на відрізку автодороги М-06 Київ-Чоп. ДТП сталася з вини відповідача. У результаті ДТП транспортний засіб Hyundai i-10, державний номер НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження на загальну суму 158 289,55 грн. З метою врегулювання спору у позасудовому порядку позивачка зверталася до відповідача з відповідною претензією шляхом направлення її поштовим зв`язком, однак вимога відповідачем була проігнорована. Окрім відшкодування розміру заподіяних внаслідок ДТП збитків позивачка також просить стягнути з відповідача розраховані на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційні втрати, 3% річних за весь час прострочення та витрати, понесені на проведення автотоварознавчої експертизи. Також позивачка посилається на те, що події, які мали місце у березні 2022 року, спричинили їй душевні страждання, оскільки пошкодження транспортного засобу Hyundai i-10, державний номер НОМЕР_2 , вплинуло на її мобільність, а також можливість переміщення у разі необхідності. У зв`язку з пошкодженням вказаного транспортного засобу змінився спосіб її життя, їй довелося займатися пошуком інформації щодо місця знаходження транспортного засобу, оскільки відповідач припинив в односторонньому порядку спілкування з нею. Спричинену їй моральну шкоду позивачка оцінює у розмірі 10 000 грн.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 06 жовтня 2023 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Відповідачам запропоновано надати відзив на позовну заяву.
31 жовтня 2023 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову. Обґрунтовуючи свої заперечення щодо позовних вимог, відповідач посилався на те, що заявлені позивачкою вимоги є безпідставними, необґрунтованими та не підтверджені належними і допустимими доказами. Він познайомився з позивачкою через спільних знайомих. Син позивачки ОСОБА_3 , будучи зацікавленим в евакуації своє матері з м. Харкова, через своїх знайомих почав спілкуватися з його родиною з приводу евакуації. 06 березня 2022 року відповідач разом зі своєю дружиною, донькою та позивачкою вирушили в бік західної частини України на транспортному засобу Hyundai i-10, державний номер НОМЕР_2 , який належить позивачці. Транспортний засіб перебував у неналежному стані, у зв`язку з чим по приїзду на Західну України він за свій рахунок здійснив ремонт транспортного засобу. 17 березня 2022 року близько 11 години 22 хвилини транспортний засіб НГУ, державний номерний знак НОМЕР_3 , та військова техніка в/ч НОМЕР_1 НГУ БТР 60 БМП, бортовий номер 2-409, не врахувавши швидкість руху зустрічних транспортних засобів, безпечну відстань між транспортними засобами, достатню для безпечного завершення повороту/розвороту, почали маневр повороту/розвороту і зупинилися. У відповідача, який керував транспортним засобом Hyundai i-10, державний номер НОМЕР_2 по трасі Е471 (Раковець/АЗС «Шел») поза межами населених пунктів у межах дозволеної швидкості руху, була відсутня можливість зреагувати на розпочатий маневр автомобіля НГУ виключно екстреним гальмуванням без зіткнення, окрім як намагатися об`їхати його зліва, враховуючи, що смуга руху, по якій він рухався, повністю була перегороджена транспортним засобом НГУ, а оглядовість дороги була суттєво обмежена. При цьому на правій частині смуги руху автодороги також перебував транспортний засіб, що унеможливлювало маневр об`їзду автомобіля НГУ з правого боку. Одночасно з маневруванням автомобіля НГУ почала здійснювати маневр повороту/розвороту військова техніка в/ч НОМЕР_1 НГУ БТР 60 БМП, бортовий номер 2-409. Таким чином транспортний засіб, яким він керував, зітнувся з військовою технікою в/ч НОМЕР_1 НГУ БТР 60 БМП, бортовий номер 2-409. Від удару він втратив свідомість. Після того як він прийшов до тями, до нього підійшли військові та повідомили, що внаслідок ДТП був пошкоджений ліхтар на транспортному засобі НГУ, вартість якого вони оцінили у розмірі 2000 грн та запропонували йому розрахуватися на місці, на що він запропонував викликати поліцію. Після чого на місце ДТП прибув наряд поліції, однак, оскільки в результаті ДТП жертв не було, тому вони поїхали, не склавши ані схему ДТП, ані протокол про адміністративне правопорушення. У подальшому військові запропонували йому написати розписку про те, що він нібито бере на себе відповідальність за ДТП. Перебуваючи у травмованому шоковому стані та під психологічним тиском з боку військових, він написав зазначену розписку. Того ж дня близько 15 години 00 хвилин він через мережу Інтернет знайшов евакуатор та транспортував Hyundai i-10, державний номер НОМЕР_2 до м. Львова, що унеможливлює огляд транспортного засобу Hyundai i-10, державний номер НОМЕР_2 саме 17 березня 2022 року, як зазначено у звіті № ФД-0215-1 та відповідно унеможливлює розрахунок інфляційних втрат з розрахунку 563 дні. Зауважив на тому, що позивачка не є потерпілою від джерела підвищеної небезпеки, а тому посилання позивачки на положення ст. 1187, 1192 ЦК України є безпідставними. Вимоги позивачки про стягнення витрат на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 4500 грн не підтверджені жодними показами.
16 листопада 2023 року на адресу суду від позивачки надійшла відповідь на відзив, в якій зазначила, що доводи, викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву, не відповідають дійсності. Посилання відповідача про те, що транспортний засіб Hyundai i-10, державний номер НОМЕР_2 , внаслідок тривалого зберігання в гаражі мав несправності у частині гальм, рульової тяги, резини колів є хибними. Транспортний засіб перебував у належному стані та не мав жодного з перелічених відповідачем недоліків. Відповідач не надав жодних доказів на підтвердження того, що він після приїзду на територію Західної України здійснив ремонт автомобіля. Відповідач, заперечуючи свою вину у ДТП, яка мала місце 17 березня 2022 року, не надав жодних доказів на підтвердження того, що Правила дорожнього руху порушили саме водії транспортних засобів НГУ. Наданий позивачкою звіт про розмір заподіяних матеріальних збитків відповідає нормам чинного законодавства. Відповідач, заперечуючи щодо розміру збитків, спричинених транспортному засобу внаслідок ДТП, не надав власного звіту. Обґрунтовуючи правомірність заявленої вимоги про відшкодування моральної шкоди, посилалася на те, що протиправність поведінки відповідача, внаслідок чого мала місце ДТП, у результаті якої пошкоджений належний їй на праві власності транспортний засіб, у розумінні положень ст. 23 ЦК України є підставою для відшкодування моральної шкоди.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2023 року за клопотанням позивачки залучено військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України у цій справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.
29 січня 2024 року на адресу суду від представника військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ОСОБА_4 надійшли пояснення по справі, в яких зазначила, що 17 березня 2022 року близько 11 години 30 хвилин на ділянці дороги М-06 Київ-Чоп у напрямку зі Стрия на Львів, на ділянці шляху в районі в`їзду в населений пункт Раковець мала місце ДТП за участю транспортного засобу Hyundai і-10, державний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_1 , під керуванням ОСОБА_2 та техніки в/ч НОМЕР_1 Національної гвардії України БТР 60 ПБ, бортовий номер 2-409. Під час ДТП жоден із учасників тілесних ушкоджень не отримав, за медичною допомогою не звертався. З боку представників в/ч НОМЕР_1 були вжиті заходи щодо належного оформлення та фіксації даної події, зокрема було викликано представників патрульної поліції, однак протокол складено не було, у зв`язку із взаємною згодою учасників ДТП щодо вирішення ситуації, яка склалася. Враховуючи, що техніка військової частини суттєвих пошкоджень та матеріальних збитків не зазнала, зважаючи на ситуацію, яка склалася в країні, та залучення військовослужбовців до заходів з відсічі збройної агресії проти РФ та виконання інших службово-бойових завдань, з боку в/ч НОМЕР_1 як учасника ДТП претензій до водія відповідача не було. Унаслідок ДТП пошкоджений стоп-ліхтар автомобіля НГУ, номерний знак НОМЕР_4 та військова техніка БТР 60 ПБ, бортовий номер 2 409 (колесо). Інший учасник ДТП водій ОСОБА_2 зауважень до військовослужбовців також не мав, погодився подію ДТП не оформляти, тому надавав відповідну згоду у формі письмової розписки. Посилалася на те, що доводи відповідача з приводу того, що ДТП, яка мала місце 17 березня 2022 року, сталася саме з вини військовослужбовців в/ч НОМЕР_1 НГУ, не відповідають дійсності. Зазначила, що спеціальний автомобіль Ford Tranzit, державний номерний знак НОМЕР_3 , з включеними проблисковими маячками та спецсигналом, супроводжуючи БТР-60 БП, наближаючись до перехрестя, оцінив дорожню ситуацію, погодні умови та швидкість руху транспортних засобів, здійснив перекриття зустрічного руху для автомобілів, виконав всі вимоги правил дорожнього руху, про що свідчить відеозапис, на якому зображений автомобіль, що рухався попереду відповідача, встиг зреагувати на дорожню обстановку та зупинився, тим самим надав перевагу в русі спеціальному автомобілю Ford Tranzit з включеними спецсигналами. На переконання третьої особи, відповідач не виконав вимоги ПДР - не врахував дорожню обстановку, не врахував безпечної швидкості дорожнього руху, чим порушив п. 12.3 ПДР. Доводи відповідача, про те, що він перебував «під психологічним тиском через присутність людей у формі зі зброєю» є необґрунтованими та видуманими. Відповідач на місці ДТП усвідомлював все, що відбувається, та підтвердив свою вину у вчиненні ДТП, про що написав розписку.
23 лютого 2024 року від відповідача на адресу суду надійшли додаткові пояснення про те, що позивачка не надала до суду належних, достовірних та допустимих доказів щодо спричинення їй шкоди та її розміру, оскільки долучений до матеріалів справи звіт № ФД-0215-2, вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, виконаний 18 червня 2023 року тоді як ДТП мала місце 17 березня 2022 року. Тобто, огляд транспортного засобу був здійснений лише через рік і три місяці після ДТП, враховуючи при цьому, що транспортний засіб зберігався без будь-якої охорони, у дворі під відкритим небом. За таких обставин, наданий позивачкою звіт не може бути належним та допустимим доказом. У звіті відсутні відомості щодо фактичного пробігу одометра. Позивачка не довела належними доказами протиправної поведінки відповідача у вчиненні ДТП, а також причинного зв`язку між спричиненою шкодою та протиправною поведінкою відповідача.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 03 липня 2024 року у вказаній справі призначена судова автотехнічна експертиза, проведення якої доручено експертам Національного наукового центру «Інституту судових експертиз ім. засл.проф. Бокаріуса» Міністерства юстиції України, у зв`язку з чим провадження у справі було зупинено.
21 жовтня 2024 року від відповідача на адресу суду надійшли додаткові пояснення, в яких посилався на те, що перед ДТП, що мала місце 17 березня 2022 року, на транспортному засобі НГУ не були увімкнені проблискові маячки та спеціальна звукова сигналізація.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2024 року задоволено клопотання експерта та змінений статус експертизи, призначеної ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 03 липня 2024 року у справі № 953/9416/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України про відшкодування шкоди з судової автотехнічної експертизи на комплексну судову автотехнічну, фототехнічну експертизу та експертизу відео-, звукозапису. Провадження у справі зупинено.
02 квітня 2025 року на адресу суду надійшов висновок за результатами проведення комплексної судової автотехнічної, фототехнічної експертизи відео-, звукозапису № 8752/8753/8932/8933 від 27 березня 2025 року.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 08 квітня 2025 року провадженні у справі відновлено.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 16 квітня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 13 травня 2025 року клопотання відповідача про зупинення провадження у справі залишено без розгляду.
Позивачка та представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі.
Представник третьої особи у судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення позовних вимог.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом направлення повістки про виклик до суду до електронного кабінету в системі «Електронний суд».
Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши докази у їх сукупності та взаємозв`язку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.
Суд встановив, що 17 березня 2022 року за участю транспортного засобу Hyundai і-10, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 та техніки в/ч НОМЕР_1 НГУ БТР 60 БП, бортовий номер 2 409 сталася ДТП.
Зі змісту відповіді командира в/ч НОМЕР_1 НГУ ОСОБА_5 № 50/02/28/2-381 від 29 березня 2023 року на запит ОСОБА_1 вбачається, що 17 березня 2022 року за участі транспортного засобу Hyundai і-10, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 та техніки в/ч НОМЕР_1 НГУ БТР 60 БП, бортовий номер 2 409 сталася ДТП. ОСОБА_2 , рухаючись за кермом транспортного засобу Hyundai і-10, державний номер НОМЕР_2 , автодорогою М-06 Київ-Чоп, у напрямку зі Стрия на Львів, не дотримуючись швидкісного режиму на ділянці шляху в районі в`їзду в населений пункт Раковець здійснив зіткнення з БТР 60 БП, бортовий номер 2 409. На місце пригоди було викликано представників патрульної поліції, однак протокол складено не було. ОСОБА_2 написав розписку, в якій виклав деталі та обставини ДТП, свою провину за скоєння інциденту через недотримання швидкісного режиму повністю визнав, медичної допомоги не потребував.
До матеріалів справи долучена розписка, складена 17 березня 2022 року ОСОБА_2 , в якій він виклав обставини щодо події ДТП, яка мала місце 17 березня 2022 року за його участі. Зазначив, що він рухався на транспортному засобі Hyundai і-10, державний номер НОМЕР_2 зі Стрия на Львів, біля населеного пункту Раковець не дотримався швидкісного режиму та здійснив зіткнення з БТР 60 БП, бортовий номер 2 409. Вказав, що вину визнає, оскільки не дотримався ПДР. Претензій до військових НГУ не має.
З долучених до матеріалів справи пояснень ОСОБА_6 від 09 серпня 2024 року з приводу ДТП, яка мала місце 17 березня 2022 року, вбачається, що 17 березня 2022 року об 11 годині 21 хвилина ОСОБА_6 супроводжував колону військової частини та керував спеціальним автомобілем марки Ford, номерний знак НОМЕР_3 , розпочинаючи рух, увімкнув ближнє світло фар і проблискові маячки та звукову сигналізацію, які були увімкнені до моменту ДТП.
З долученого до матеріалів справи свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 вбачається, що транспортний засіб Hyundai і-10, державний номер НОМЕР_2 зареєстрований за ОСОБА_1 .
Відповідно до звіту № ФД-0215-1 вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складеного ФОП ОСОБА_7 18 червня 2023 року, матеріальний збиток, завданий власникові транспортного засобу Hyundai і-10, державний номер НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження під час ДТП з урахуванням зносу становить 158 289,55 грн (включаючи ПДВ на матеріали фарбування). Ринкова вартість КТЗ до пошкодження 158 289, 55 грн, вартість відновлювального ремонту КТЗ 344 023,44 грн (включаючи ПДВ на матеріали фарбування). Значення коефіцієнту фізичного зносу 0,7.
Як вбачається з долученого до матеріалів справи акту огляду транспортного засобу № 215 (дефектна відомість), станом на дату огляду 06 червня 2023 року транспортний засіб Hyundai і-10, державний номер НОМЕР_2 , мав пошкодження номерного знаку, гратки радіатора, капота, бампера, крила, фар, дверей, колісних арок, стояків амортизаторів, дисків колес та інше. У графі «пошкодження, що не пов`язані з ДТП» зазначено «не виявлено».
Зі змісту ремонтної калькуляції № 215 від 21 червня 2023 року вбачається, що загальна вартість ремонту транспортного засобу Hyundai і-10, державний номер НОМЕР_2 становить 344 023,44 грн, з яких: вартість робіт 33 510 грн, вартість фарбування 45 088,16 грн, вартість запчастин 265 425,28 грн.
До звіту № ФД-0215-1 вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складеного ФОП ОСОБА_7 18 червня 2023 року долучені фототаблиці, на яких зафіксовані пошкодження транспортного засобу Hyundai і-10, державний номер НОМЕР_2 , зокрема: пошкодження капоту, лобового скла, дверей, передніх колес, багажника, бампера та інше.
17 липня 2023 року ОСОБА_1 направила засобами поштового зв`язку на адресу ОСОБА_2 претензію (в порядку досудового врегулювання), в якій просила відшкодувати заподіяні їй збитки, спричинені пошкодженням під час ДТП за участю ОСОБА_2 належного їй на праві власності транспортного засобу Hyundai і-10, державний номер НОМЕР_2 , у розмірі 205 698,30 грн, з яких: розмір збитків 158 289,55 грн, інфляційні втрати 36 572,83 грн, 3% річних 6 335,92 грн, витрати, понесені на проведення автотоварознавчого дослідження 4 500 грн.
Відповідно до висновку експертів № 8752/8753/8932/8933 за результатами проведення комплексної судової автотехнічної, фототехнічної експертизи та експертизи відео-, звукозапису від 27 березня 2025 року, швидкість руху транспортного засобу Hyundai і-10, державний номер НОМЕР_2 , перед ДТП, виходячи з наданого відеозапису, складала приблизно 99 км/год. Беручи до уваги пояснення водія ОСОБА_6 (у разі якщо на спеціальному автомобілі Ford Transit, номерний знак НОМЕР_6 , перед ДТП були увімкнені проблискові маячки та спеціальна звукова сигналізація), то у даній дорожньо-транспортній ситуації водій транспортного засобу Hyundai і-10, державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 повинен був діяти відповідно до вимог дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» та вимог п.п. 3.2, 12.3, 12.9 «б» ПДР. У даній дорожньо-транспортній ситуації водій транспортного засобу Hyundai і-10, державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 мав технічну можливість уникнути зіткнення транспортних засобів шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування, тобто шляхом виконання ним вимог п.п. 3.2, 12.3 ПДР. У даній дорожньо-транспортній ситуації водій транспортного засобу Hyundai і-10, державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.п. 3.2, 12.3 ПДР та знаходилися, з технічної точки зору, у причинному зв`язку з виникненням ДТП. Невідповідність дій водія транспортного засобу Hyundai і-10, державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 вимогам дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» та вимог п. 12.9 «б» ПДР, не знаходилися, з технічної точки, у причинному зв`язку з виникненням ДТП. У даній дорожньо-транспортній ситуації водій спеціального автомобіля Ford Transit, номерний знак НОМЕР_6 ОСОБА_6 та водій БТР 60 ПБ, бортовий номер НОМЕР_7 повинні були діяти відповідно до вимог п.п. 3.1, 10.1, 10.4 ПДР. У даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість уникнути зіткнення транспортних засобів для водія спеціального автомобіля Ford Transit, номерний знак НОМЕР_6 та водія БТР 60 ПБ, бортовий номер 2 409 не визначалася односторонніми діями водія ОСОБА_6 та водія БТР 60 ПБ, бортовий номер 2 НОМЕР_8 , а цілком залежала від дій водія автомобіля Hyundai і-10, державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 по виконанню ним вимог п.п. 3.2, 12.3 ПДР. У даній дорожньо-транспортній ситуації у діях водія спеціального автомобіля Ford Transit, номерний знак НОМЕР_6 ОСОБА_6 та водій БТР 60 ПБ, бортовий номер НОМЕР_7 не вбачається невідповідності вимогам ПДР, які б з технічної точки зору, перебували у причинному зв`язку з виникненням даної ДТП.
У разі якщо брати до уваги пояснення ОСОБА_2 , що на спеціальному автомобілі Ford Transit, номерний знак НОМЕР_6 , перед ДТП не були увімкнені проблискові маячки та спеціальна звукова сигналізація, то у даній дорожньо-транспортній ситуації у діях водій спеціального автомобіля Ford Transit, номерний знак НОМЕР_6 ОСОБА_6 та водій БТР 60 ПБ, бортовий номер НОМЕР_7 повинні були діяти відповідно до вимог п.п. 10.1, 10.4 ПДР. У даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість уникнути зіткнення для водія спеціального автомобіля Ford Transit, номерний знак НОМЕР_6 ОСОБА_6 та водія БТР 60 ПБ, бортовий номер НОМЕР_7 визначалась шляхом виконання ними вимог п.п. 10.1., 10.4 ПДР, для чого в них не було будь-яких перешкод технічного характеру. У даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія спеціального автомобіля Ford Transit, номерний знак НОМЕР_6 ОСОБА_6 та водій БТР 60 ПБ, бортовий номер НОМЕР_7 , не відповідали вимогам п.п. 10.1., 10.4 ПДР та знаходилися з технічної точки зору у причинному зв`язку з виникненням даної ДТП. У даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Hyundai і-10, державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 повинен був діяти відповідно до вимог дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» та вимог п. 12.3, 12.9 «б» ПДР. У даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Hyundai і-10, державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 мав технічну можливість уникнути зіткнення транспортних засобів шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування з моменту виникнення для подальшого руху небезпеки, тобто шляхом виконання ним вимог п. 12.3 ПДР. У даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія транспортного засобу Hyundai і-10, державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.12.3 ПДР та знаходилися з технічної точки зору у причинному зв`язку з виникненням даної ДТП. Невідповідність дій водія транспортного засобу Hyundai і-10, державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 вимогам дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» та вимог п. 12.9 «б» ПДР, не знаходилися, з технічної точки, у причинному зв`язку з виникненням ДТП.
Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до таких висновків.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За змістом ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Перелік способів захисту, визначений у частині другій статті 16 ЦК України не є вичерпним.
Одним з таких способів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, підставою для застосування якого є наявність заподіяної особі майнової шкоди.
За змістом ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у більшому або меншому розмірі.
За обставинами справи установлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 17 березня 2022 року, було пошкоджено належний позивачу транспортний засіб, а відтак є очевидним факт порушення його суб`єктивного матеріального права, на захист якого подано цей позов.
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань визначає стаття 1166 ЦК України, відповідно до положень якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Таким чином за змістом наведеної правової норми обов`язковими умовами відповідальності за завдання майнової шкоди у деліктних зобов`язаннях є наявність таких складових: протиправна поведінка відповідача; настання шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою; вина завдавача шкоди, яка може виступати у формах умислу або необережності.
Стаття 1187 ЦК України регулює питання завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки. Згідно із частиною першою цієї статті джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
За змістом ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Майно, що перебуває у володінні особи, перебуває під її впливом. Користуючись, розпоряджаючись чи управляючи майном, особа здійснює певний вплив на майно, адже, реалізуючи ці права, особа здійснює певні активні дії. Для володіння характерною є не динаміка, а статика відносин. Володіння - це певний фактичний стан закріплення майна за певним суб`єктом.
Для того, щоб бути володільцем, особі не потрібно постійно перебувати у матеріальному контакті з річчю. У володільця лише повинна бути можливість у потрібний момент поставити себе в таке становище щодо речі, щоб реалізувати матеріальний контакт із нею. Отже, важлива ознака володіння полягає у тому, що такий матеріальний зв`язок має бути реальним чи дійсно можливим, а особа, яка володіє річчю, повинна мати реальні можливості в будь-який момент розпочати дійсне володіння річчю, користування та розпоряджання нею.
На відміну від володіння, експлуатація транспортного засобу за чинним правовим регулюванням пов`язується з наявністю у експлуатанта певного дозволу на здійснення такої діяльності. Відносини з експлуатації транспортних засобів регулюються імперативними нормами публічного права, такі відносини не регулюються цивільним законодавством, оскільки не відповідають критеріям, визначеним у ст. 1 ЦК України.
Згідно з п. 1.10 Правил дорожнього руху водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Відповідно до п. 2.2 Правил дорожнього руху власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.
Відповідно фактична передача транспортного засобу разом із реєстраційним документом на цей транспортний засіб є правомірним способом набуття володіння такою особою (фактичним володільцем) щодо набутого у такий спосіб автомобіля. Таке володіння вважатиметься правомірним навіть за відсутності будь-яких документів, виданих від імені власника (доручення, договору тощо), допоки протилежне не буде встановлено судом або не зміниться воля власника, який вправі зажадати повернення власної речі від володільця.
З аналізу викладеного слід зробити висновок, що відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, несе особа, яка керувала транспортним засобом і з вини такої сталася ДТП. З урахуванням пункту 2.2 Правил дорожнього руху, якщо особа під час керування автомобілем мала посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на нього, переданий їй власником чи іншою особою, яка на законній правовій підставі використовує цей транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання майнової шкоди.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачка звернулась до ОСОБА_2 як до винної у дорожньо-транспортній пригоді особи з вимогами про відшкодування шкоди, завданої їй як власниці автомобіля, яким керував ОСОБА_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди.
У цій справі суд, з огляду на обсяг відомостей (інформації), наданих сторонами, встановив, що відповідач у момент ДТП 17 березня 2022 року керував транспортним засобом Hyundai i-10, державний номер НОМЕР_2 , з відома та дозволу власника цього автомобіля, тобто позивача, що також підтверджується змістом відзиву на позовну заяву.
Відповідно до п. 4 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки - незалежно від наявності вини.
Вирішуючи питання про те, чи були дії ОСОБА_2 неправомірними та чи існує є безпосередній причинний зв`язок між діями відповідача та настанням ДТП суд виходить з такого.
З досліджених у судовому засіданні письмових доказів вбачається, що на місце ДТП, яка мала місце 17 березня 2022 року, був викликаний наряд поліції, однак, оскільки від ДТП жертв не було, а учасники ДТП дійшли згоди щодо мирного вирішення питання, то протокол про адміністративне правопорушення на місці ДТП складений не був, та відповідно жодну особу з числа учасників ДТП до адміністративної відповідальності притягнуто не було.
До матеріалів справи долучена копія розписки, написана власноручно ОСОБА_2 17 березня 2022 року, тобто у день настання ДТП, в якій він виклав обставини події ДТП та зазначив, що визнає вину, оскільки не дотримався ПДР. Претензій до військових НГУ не має.
Під час судового розгляду відповідач неодноразово наголошував на тому, що вказану розписку він писав під примусом, у стресовій ситуації, недобровільно, однак будь-яких доказів на підтвердження цього суду не надав. Зокрема, відповідач не надав суду відповідних медичних документів щодо стану свого здоров`я, доказів звернення до працівників поліції з метою притягнення винної особи до адміністративної відповідальності за порушення 17 березня 2022 року ПДР, усвідомлюючи та розуміючи при цьому, що транспортний засіб позивачки зазнав значних пошкоджень у результаті ДТП, та що у подальшому постане питання щодо його ремонту та відшкодування збитків з винної особи.
За вказаних обставин суд не приймає доводи відповідача щодо написанням ним розписки від 17 березня 2022 року під тиском, та вважає такі доводи намаганням уникнути відповідальності.
У зв`язку з викладеним суд бере до уваги висновок експертів № 8752/8753/8932/8933 за результатами проведення комплексної судової автотехнічної, фототехнічної експертизи та експертизи відео-, звукозапису від 27 березня 2025 року, за варіантом №1, оскільки пояснення, надані ОСОБА_2 щодо події ДТП, з урахуванням наданої ним розписки, суд розцінює такими, що спрямовані на уникнення від відповідальності. Зі змісту висновку експерта (варіант №1) вбачається, що при вирішенні питань, поставлених перед експертам з урахуванням пояснень водія ОСОБА_6 , який керував спеціальним автомобілем Ford Transit, номерний знак НОМЕР_6 , а також відомостями, зафіксованими на відеозаписі, у даній дорожньо-транспортній ситуації водій транспортного засобу Hyundai і-10, державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 повинен був діяти відповідно до вимог дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» та вимог п.п. 3.2, 12.3, 12.9 «б» ПДР. У даній дорожньо-транспортній ситуації водій транспортного засобу Hyundai і-10, державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 мав технічну можливість уникнути зіткнення транспортних засобів шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування, тобто шляхом виконання ним вимог п.п. 3.2, 12.3 ПДР. У даній дорожньо-транспортній ситуації водій транспортного засобу Hyundai і-10, державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.п. 3.2, 12.3 ПДР та знаходилися, з технічної точки зору, у причинному зв`язку з виникненням ДТП. Невідповідність дій водія транспортного засобу Hyundai і-10, державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 вимогам дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» та вимог п. 12.9 «б» ПДР, не знаходилися, з технічної точки, у причинному зв`язку з виникненням ДТП. У даній дорожньо-транспортній ситуації водій спеціального автомобіля Ford Transit, номерний знак НОМЕР_6 ОСОБА_6 та водій БТР 60 ПБ, бортовий номер НОМЕР_7 повинні були діяти відповідно до вимог п.п. 3.1, 10.1, 10.4 ПДР. У даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість уникнути зіткнення транспортних засобів для водія спеціального автомобіля Ford Transit, номерний знак НОМЕР_6 та водія БТР 60 ПБ, бортовий номер 2 409 не визначалася односторонніми діями водія ОСОБА_6 та водія БТР 60 ПБ, бортовий номер 2 НОМЕР_8 , а цілком залежала від дій водія автомобіля Hyundai і-10, державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 по виконанню ним вимог п.п. 3.2, 12.3 ПДР. У даній дорожньо-транспортній ситуації у діях водія спеціального автомобіля Ford Transit, номерний знак НОМЕР_6 ОСОБА_6 та водій БТР 60 ПБ, бортовий номер 2 409 не вбачається невідповідності вимогам ПДР, які б з технічної точки зору, перебували у причинному зв`язку з виникненням даної ДТП.
Аналізуючи наданий на виконання ухвали суду від 03 липня 2024 року висновок за результатами проведення комплексної судової автотехнічної, фототехнічної експертизи відео-, звукозапису № 8752/8753/8932/8933 від 27 березня 2025 року, можна констатувати, що дії ОСОБА_2 перебували у причинному зв`язку з виникненням ДТП, яка мала місце 17 березня 2022 року. Зокрема, у діях ОСОБА_2 вбачається невідповідність вимогам ПДР, що стало наслідком ДТП.
Враховуючи, що ОСОБА_2 є особою, яка на відповідній правовій підставі володіла джерелом підвищеної небезпеки та в результаті неправомірних дій якої спричинено шкоду, тому саме він є належним відповідачем та повинен нести відповідальність за спричинену ним шкоду.
З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (стаття 1192 ЦК України).
На підтвердження завданого збитку позивачка надала суду звіт № ФД-0215-1 вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складеного ФОП ОСОБА_7 18 червня 2023 року, з якого вбачається, що матеріальний збиток, завданий власникові транспортного засобу Hyundai і-10, державний номер НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження під час ДТП з урахуванням зносу становить 158 289,55 грн (включаючи ПДВ на матеріали фарбування). Ринкова вартість КТЗ до пошкодження 158 289, 55 грн, вартість відновлювального ремонту КТЗ 344 023,44 грн (включаючи ПДВ на матеріали фарбування). Значення коефіцієнту фізичного зносу 0,7.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.
Положеннями ч. 5 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що суб`єктами оціночної діяльності, у тому числі суб`єкти господарювання є зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону.
За змістом ст. 6 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінювачами можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які склали кваліфікаційний іспит та одержали кваліфікаційне свідоцтво оцінювача відповідно до вимог цього Закону.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов`язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування.
Відповідач посилається на те, що звіт № ФД-0215-1 вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 18 червня 2023 року, є неналежним доказом, оскільки він виконаний після спливу одного року трьох місяців від дати ДТП, враховуючи при цьому, що транспортний засіб зберігався під відкрити небом у розпорядженні позивачки, а не спеціальній охоронюваній стоянці, а тому стан транспортного засобу на дату його огляду міг бути значно погіршений. Також посилався на те, що підходи та методи застосовані оцінювачем під час виконання дослідження та визначення розміру збитків не відповідають Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092.
Суд враховує те, що відповідач, заперечуючи щодо наданого позивачкою звіту № ФД-0215-1 вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 18 червня 2023 року, не надав власного розрахунку вартості матеріального збитку, не зазначив будь-яких доказів допущення помилок у розрахунку, а лише висловлює власні припущення, не маючи при цьому спеціальних знань у відповідній сфері.
Також сторона відповідача на спростування належного звіту позивача під час розгляду справи не заявляла клопотання про проведення судової автотоварознавчої експертизи.
Як слідує зі змісту звіту № ФД-0215-1 вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 18 червня 2023 року, він складений на замовлення ОСОБА_1 суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_7 , який має кваліфікаційне свідоцтво оцінювача МФ № 5317, видане Фондом Державного майна України 08 вересня 2207 року, посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача МФ № 1950-ПК від 05 грудня 2019 року, занесений до Державного реєстру оцінювачів України.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що ФОП ОСОБА_7 мав повноваження на визначення оцінки матеріального збитку, спричиненого пошкодженням автомобілю.
Згідно п. 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).
Відповідно до п. 1.3 вказаної Методики, вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.
Тому, з урахуванням вимог п. 1.3 даної Методики слід дійти висновку, що будь-який розрахунок матеріального збитку без урахуванням вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів буде суперечити наведеному в п. 2.4. поняттю вартості матеріального збитку.
Однією з головних вимог, передбачених Методикою, є особистий огляд колісних транспортних засобів оцінювачем (експертом), про що зазначено в п. 5.1 Методики.
Положеннями п. 5.1 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 передбачено, що технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) дає змогу за допомогою органолептичних методів визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна.
Відповідно до п. 5.5 Методики під час технічного огляду КТЗ оцінювач (експерт) повинен: перевірити відповідність ідентифікаційних даних КТЗ записам у наданих документах; перевірити укомплектованість КТЗ, установити комплектність, наявність додаткового обладнання; установити пробіг за одометром; зафіксувати інформативні ознаки раніше виконаного відновлювального ремонту КТЗ; установити характер і обсяги пошкоджень на момент огляду та інші ознаки, які характеризують технічний стан КТЗ, з обов`язковою їх фіксацією шляхом фотографування.
Згідно з п. 8.1, 8.5 вказаної Методики для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Калькуляція вартості відновлювального ремонту складається за результатами технічного огляду КТЗ. Якщо КТЗ на момент технічного огляду відновлено повністю або частково, то калькуляція відновлювального ремонту не складається, а надається повідомлення замовнику оцінки про неможливість проведення дослідження.
Суд встановив, що огляд пошкодженого транспортного засобу проводився особисто суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_7 у присутності власника за адресою: АДРЕСА_1 .
Доводи відповідача щодо невірного обчислення розміру спричиненої шкоди у зв`язку з застосуванням показників, які містяться у № 123 «БЮЛЕТЕНЬ АВТОТОВАРОЗНАВЦЯ» не приймаються судом до уваги, оскільки вказаний «БЮЛЕТЕНЬ АВТОТОВАРОЗНАВЦЯ» не є єдиною підставою для обрахування шкоди, та Бюлетень № 123 діяв саме у тому кварталі в якому мало місце ДТП (І квартал охоплює період січень-березень).
Суд відхиляє посилання сторони відповідача на безпідставне зазначення у звіті розміру розрахункового пробігу 21 509 км, оскільки такі відомості зазначені на підставі показників ордометру, оскільки відповідач не надав доказів щодо іншого розміру спричиненої шкоди та не реалізовав право на подання клопотання про призначення відповідної експертизи.
Під час розгляду справи стороною відповідача не надано будь-яких належних обґрунтувань та доказів того, що наданий позивачем звіт є неправильним або неповним та, що спеціалістом при визначені розміру збитків було включено пошкодження, які не були заподіяні транспортному засобу внаслідок ДТП.
Враховуючи вищенаведене, а також беручи до уваги відсутність обґрунтованих заперечень щодо зазначеного звіту з боку відповідача, суд визнає звіт № ФД-0215-1 вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 18 червня 2023 року, належним і допустимим доказом та при вирішенні позовних вимог приймає до уваги наданий позивачем звіт, як такий, що не викликає сумнівів у його правильності.
З огляду на викладене суд вважає вимоги позивача у частині стягнення з відповідача розміру збитків у сумі 158 289,55 грн обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Крім того, з відповідача підлягають стягненню витрати за проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 4500 грн.
Вирішуючи питання про стягнення з відповідача інфляційних нарахувань та 3 % річних, суд виходить з такого.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У п. 4 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" від 01.03.2013 № 4, зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Положення статті 625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов`язанням, яке виникає з договірних зобов`язань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК).
Тобто, на момент подачі позовної заяви у відповідача не існувало боргового зобов`язання, тому дані вимоги по суті є передчасні. Відтак, відсутні підстави для нарахування та стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних.
Положеннями ч. 1 ст. 1 ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Суд, який розглядає справу, повинен з`ясувати всі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості та справедливості.
Обґрунтовуючи розмір моральної шкоди, позивачка посилалася на те, що у дорожньо-транспортній пригоді був пошкоджений транспортний засіб, належний їй на праві власності. Через пошкодження автомобіля позивачка була позбавлена можливості ним користуватись, що призвело до вимушених змін у її житті.
Так, факт пошкодження автомобіля внаслідок ДТП однозначно спричиняє, по-перше, переживання через пошкодження майна (транспортного засобу); дискомфорт, незручності, зміну життєвих планів через неможливість володіння та використання транспортного засобу у власних потребах, необхідності докладати додаткових зусиль для вирішення щоденних проблем без автомобіля; необхідність вживати заходів для його відновлення чи заміни, тощо.
Враховуючи вказане, тривалість та глибину згаданих душевних страждань позивачки як власника пошкодженого автомобіля, а також засади розумності та справедливості суд вважає, що 5 000 грн є достатньою сатисфакцією для відновлення порушених життєвих зв`язків позивачки та задовольняє позовні вимоги в цій частині частково.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачами заявлено вимогу про відшкодування судового збору в розмірі 2214 грн, сплаченого нею при подачі позову, оскільки позов підлягає частковому задоволенню, суд з урахуванням ч. 1 ст. 141 ЦПК України щодо пропорційності стягнення судового збору вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати, стягнувши їх з відповідача у розмірі 1677 грн 89 коп.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Вирішуючи питання про судові витрати, суд зазначає, що відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Після закінчення розгляду справи витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, підлягають розподілу судом на загальних підставах, визначених статтею 141 ЦПК України.
Як вже встановлено судом, позивачка понесла судові витрати, пов`язані з проведення комплексної судової автотехнічної, фототехнічної експертизи відео-, звукозапису у розмірі 21 203,84 грн.
Щодо стягнення витрат за проведення комплексної судової автотехнічної, фототехнічної експертизи відео-, звукозапису у розмірі 21 203,84 грн, які сторона позивача просить суд стягнути з відповідача, суд зазначає таке.
Частинами другою, третьою статті 102 ЦПК України передбачено, що предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.
Суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:
1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;
2) сторони (сторона) не надали відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності (частина перша статті 103 ЦПК України).
Згідно із частинами першою, п`ятою сьомою статті 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.
Частина перша статті 1 Закону України «Про судову експертизу» визначає, що судова експертиза це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.
Підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб (частина перша статті 71 цього Закону).
Пункт 1.8 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5, передбачає, що підставою для проведення експертизи відповідно до чинного законодавства є процесуальний документ про призначення експертизи, складений уповноваженою на те особою (органом), або договір з експертом чи експертною установою, укладений за письмовим зверненням особи у випадках, передбачених законом, в якому обов`язково зазначаються її реквізити, номер справи або кримінального провадження або посилання на статтю закону, якою передбачено надання висновку експерта, перелік питань, що підлягають вирішенню, а також об`єкти, що підлягають дослідженню.
Системний аналіз наведених положень процесуального законодавства дозволяє констатувати таке:
1) витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи, належать до судових витрат;
2) висновок експерта може бути підготовлений як на підставі ухвали суду про призначення експертизи, так і на замовлення учасника справи;
3) у разі подання учасником справи до суду висновку експерта, складеного на його замовлення, у такому висновку має бути зазначено, що його підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. При цьому інша сторона може подати до суду заяву про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи, і в разі, якщо суд визнає наявність таких підстав, зазначений висновок не приймається судом до розгляду;
4) при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує не те, коли замовлено експертизу та отримано висновок експерта до чи після звернення позивача до суду із позовом, а те, чи пов`язані безпосередньо ці витрати з розглядом справи.
Отже відшкодування витрат за проведення експертизи не обмежується випадком її призначення та проведення після відкриття провадження у справі. Відтак сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо судом враховано відповідний висновок експерта як доказ.
Суд встановив, що позивачка понесла судові витрати, пов`язані з проведенням комплексної судової автотехнічної, фототехнічної експертизи відео-, звукозапису у розмірі 21 203,84 грн, що підтверджується рахунком № 2005 від 06 листопада 2024 року.
З огляду на те, що суд дійшов висновку, стягнути з відповідача на користь позивачки витрати на проведення експертизи.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України про відшкодування шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 162 789 (сто шістдесят дві тисячі сімсот вісімдесят дев`ять) гривень 55 (п`ятдесят п`ять) копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1677 (одна тисяча шістсот сімдесят сім) гривень 89 (п`ятдесят пять) копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з проведенням комплексної судової автотехнічної, фототехнічної експертизи відео-, звукозапису у розмірі 21 203 (двадцять одна тисяча двісті три) гривні 84 (вісімдесят чотири) копійки.
У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_9 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_10 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_3 .

Третя особа Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, код ЄДРПОУ НОМЕР_11 , місцезнаходження: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення складений 19 травня 2025 року.

Суддя С.В. Демченко