Справа № 211/904/25
Провадження № 2/211/1088/25
РІШЕННЯ

іменем України

12 травня 2025 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Ніколенко Д.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал страхування», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

встановив:

адвокат Тішунін Олександр Анатолійович від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача ОСОБА_2 та просить стягнути з відповідача на свою користь позивача в якості відшкодування завданих майнових збитків 38 136,15 грн., а саме: 32 434,43 грн. (сума боргу), 4 280,83 грн. (інфляційне збільшення), 1 420,89 грн. (штрафні санкцій); в якості відшкодування моральної шкоди 20 000,00 грн.; витрати пов`язані з розглядом справи: витрати, пов`язані з проведенням авто-товарознавчого висновку, 5 000,00 грн., судовий сбір 1 211,20 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 20 березня 2023 року о 08-38 годині в Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області по вул. Володимира Великого біля СТО №158 водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Toyota Sequoia, д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, при здійсненні маневру перестроювання не переконався, що це буде безпечно, залежно від швидкості руху та дорожньої обстановки не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснив зіткнення з транспортним засобом Audi Q7, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , яке рухалось у попутному напрямку по тій смузі, на яку мало намір перестроїтись транспортний засіб Toyota Sequoia, д.н.з. НОМЕР_1 . У наслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, що призвело до матеріальних збитків. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги пункти 2.3. «б», 10.1., 10.3., 13.1., 13.3. ПДР України, за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП. Транспортний засіб Audi Q7, д.н.з. НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3 , належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 . Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_2 . За даним фактом 20.03.2023 уповноваженою посадовою особою полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №038094 за ознаками ст. 124 КУпАП. Усі матеріали були направлені до Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності. Постановою від 28 квітня 2023 р. у справі №214/2154/23 ОСОБА_2 визнано винним у порушені Правил дорожнього руху та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 грн. У результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди автомобілю Audi Q7, д.н.з. НОМЕР_2 , завдані значні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Audi Q7, д.н.з. НОМЕР_2 була застрахована полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПАТ «СК «Арсенал страхування», поліс №211372353 обов`язкового цивільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 05.10.2022. Відповідно до умов полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №211372353 від 05.10.2022, сума на одного потерпілого 160 000,00 грн., франшиз складає 0,00 грн. Позивачем ОСОБА_1 було замовлено у судового експерта звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу Audi Q7, д.н.з. НОМЕР_2 . Відповідно до висновку експерта транспортно-товарознавчого дослідження №57/23 від 31.05.2023, сума матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого в ДТП автомобіля Audi Q7, д.н.з. НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3 , складає суму у розмірі 52 859,02 грн. За проведення експертизи, відповідно до квитанції від 27.03.2023, ОСОБА_1 була сплачена сума у розмірі 5 000,00 грн. ОСОБА_1 , як потерпіла особа, звернувся до СК Арсенал страхування щодо здійснення страхового відшкодування за правилами про врегулювання події по процедурі Прямого врегулювання збитків відповідно до Положення, затвердженого Протоколом МТСБУ №376/2016 від 10.03.2016. Після отримання Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал страхування» (далі ПрАТ «СК «Арсенал страхування») заяви та необхідного пакету документів для виплати страхового відшкодування, Страхова компанія, 10.07.2023 частково відшкодувала збитки у розмірі 20 424,59 грн. У добровільному порядку відповідач завдані збитки відмовляється відшкодовувати в повному обсязі. Матеріальні збитки завдані в результаті ДТП складають суму в розмірі 32 434,43 грн. Період прострочення грошового зобов`язання за період з період 10.08.2023 по 24.01.2025 становить 534 дня. Відповідно Інфляційне збільшення - 4 280,83 грн., 3% річних - 1 420,89 грн. Крім того, внаслідок неправомірних дій позивачу заподіяно моральну шкоду, що полягає в емоціональному переживані з приводу пошкодження автомобіля та неможливості використовувати власний транспорт за призначенням, оскільки використання автомобіля пов`язано із зайняттям підприємницькою діяльністю. Після ДТП також погіршився стан його здоров`я. Він тривалий час не міг виконувати свої обов`язки на роботі, він став знервованим, дотепер знаходиться в негативному емоційно-психічному стані, в стані внутрішнього напруження, втратив сон. Стан морального дискомфорту пригнічує його тривалий період часу. Все вищезгадане вплинуло на відносини і нормальні життєві зв`язки позивача з підлеглими, членами родини, сусідами, знайомими. Він був позбавлений можливості жити повноцінним життям, реалізувати свої плани та можливості, що істотно порушило його спосіб життя і вплинуло на його життєвий уклад. Зазначені негативні наслідки ДТП були тривалими й істотними для позивача, тому моральний збиток він оцінює в 20 000,00 грн. За наведених обставин представник позивача просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 29.01.2025 відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач, який належним чином повідомлений про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, правом подання відзиву на позовну заяву не скористався.

25.02.2025 представник третьої особи ПрАТ «СК «Арсенал страхування» Мамедова І.Р. надіслала до суду пояснення у справі, яких просить врахувати пояснення при ухваленні рішення у справі з огляду на наступне. ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №211372353, забезпечений транспортний засіб «Audi Q7», реєстраційний номер НОМЕР_5 . 20.03.2023 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Toyota» реєстраційний номер НОМЕР_1 та транспортного засобу «Audi Q7», реєстраційний номер НОМЕР_6 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. До ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» відповідно до умов Положення про пряме врегулювання збитків (далі Положення ПВЗ), затвердженого Протоколом Президії МТСБУ 10.03.2016, №376/2016 звернувся власник пошкодженого транспортного засобу «Audi Q7», реєстраційний номер НОМЕР_6 із заявою про виплату страхового відшкодування. У відповідності до Положення ПВЗ, ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» було організовано процес врегулювання та виплати страхового відшкодування. Порядок розрахунку розміру страхового відшкодування є детально регламентованим нормами спеціального Закону. Позивач подав Страховику заяву на виплату страхового відшкодування та заяву про погодження розміру страхового відшкодування за шкоду, завдану транспортному засобу, складену у відповідності п. 36.2 ст. 36 Закону. Відповідно до заяви про погодження розміру страхового відшкодування від 07.07.2023 Позивач погодився із розміром страхового відшкодування у сумі 20 424,59 грн., на проведенні експертизи не наполягав, ознайомлений з тим, що франшиза за полісом становить 1 600,00 грн. Підписавши дану заяву Позивач засвідчив, що після виплати страхового відшкодування у розмірі узгодженої суми у передбачений Законом строк - претензій до ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» - не має, із розміром страхового відшкодування згодний. Крім того, Позивачу повідомлено, що він має право звернутися до відповідальної за завдання шкоди особи, за відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням. Таким чином, Позивач та Страховик досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування. 10.07.2023 Страховиком було здійснено виплату страхового відшкодування у узгодженому з Позивачем розмірі 20 424,59 грн. Позивач у позовній заяві також підтверджує, що страхове відшкодування отримав. Відповідно до положень ст. 36.2 Закону, виплата страхового відшкодування здійснена без проведення експертизи. Отже, Страховиком у повному обсязі виконано свої зобов`язання за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та у визначені Законом строки виплачено страхове відшкодування. Окремо вважає за необхідне зазначити наступне. Як вже було зазначено, процедура визначення розміру страхового відшкодування Страховиком в порядку, передбаченому Законом, детально регламентована на законодавчому рівні, а саме нормами спеціального Закону. При цьому, розмір відповідальності Страховика є обмеженим. У даному випадку між Страховиком та Позивачем було узгоджено саме розмір страхового відшкодування, а не загальний розмір шкоди. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди у межах суми страхового відшкодування, проте зобов`язання Страховика обмежене сумою страхового відшкодування, а не страховою сумою (лімітом відповідальності). У даному випадку, необхідно розмежовувати поняття «страхова сума» (ліміт відповідальності Страховика) та страхове відшкодування (страхова виплата). При настанні страхового випадку, Страховик у межах (тобто у розмірі, що не перевищує страхову суму) страхової суми сплачує страхове відшкодування, однак, його розмір розраховується відповідно до Закону та Полісу. Таким чином, Страховик у встановлені Законом строки повністю виконав свої обов`язки щодо виплати страхового відшкодування позивачу у розмірі, який розрахований на підставі норм Закону.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов такого висновку.

За правилами статей 2, 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Судом встановлено, що 20 березня 2023 року о 08-38 годині в Саксаганському районі міста Кривого Рогу Дніпропетровської області по вул. Володимира Великого біля СТО №158 водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Toyota Sequoia, д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, при здійсненні маневру перестроювання не переконався, що це буде безпечно, залежно від швидкості руху та дорожньої обстановки не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснив зіткнення з транспортним засобом Audi Q7, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , яке рухалось у попутному напрямку по тій смузі, на яку мало намір перестроїтись транспортний засіб Toyota Sequoia, д.н.з. НОМЕР_1 . У наслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, що призвело до матеріальних збитків. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги пункти 2.3. «б», 10.1., 10.3., 13.1., 13.3. ПДР України.

Постановою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.04.2023 у справі про адміністративне правопорушення №214/2154/23, провадження №3/214/1220/23, відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн. Постанова не оскаржена, набрала законної сили 09.05.2023 (а.с. 47-49 копія постанови).

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) і доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону №85/96-ВР).

Відповідно до статті 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 980 ЦК України визначено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Питання страхування відповідальності власників транспортних засобів регулюється не тільки національним законодавством, а й міжнародними нормами, і Україна як держава, яка прагне вступу до Європейського Союзу, в Угоді про асоціацію України з ЄС зобов`язалась здійснити заходи щодо підвищення гарантій забезпечення прав потерпілих від ДТП відповідно до Директиви 2009/103/ЄС щодо страхування цивільної відповідальності по відношенню до використання автотранспортних засобів та забезпечення виконання зобов`язань щодо страхування такої відповідальності.

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон №1961-IV.

Згідно зі статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Саме на забезпечення таких зобов`язань було ухвалено Закон №1961-IV.

Законом №1961-IV визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП відшкодування заподіяної шкоди.

Згідно зі статтею 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 5 указаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону №1961-IV).

Згідно із частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як встановлено судом у судовому засіданні та не оспорюється сторонами у справі, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент скоєння ним дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування».

07.07.2023 позивачем ОСОБА_1 подано Страховику ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» заяву щодо напрямку виплати та/або доплати страхового відшкодування (а.с. 68).

Одночасно, 07.07.2023 позивачем було подано заяву про погодження розміру страхового відшкодування (у відповідності п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до вказаної заяви позивач погодився із розміром страхового відшкодування у сумі 20 424,59 грн., на проведенні експертизи не наполягав, ознайомлений з тим, що франшиза за полісом становить 1 600,00 грн. (а.с. 69).

10.07.2023 позивач ОСОБА_1 отримав на свою банківську карту НОМЕР_7 узгоджену суму страхового відшкодування 20 424,59 грн. (а.с. 50).

Згідно Висновку експерта транспортно-товарознавчого дослідження №57/23 по визначенню матеріального збитку від 31.05.2023, складеного судовим експертом Рейнюком О.В. на підставі заяви гр. ОСОБА_1 , вартість матеріального збитку, заподіяного з технічної точки зору власнику автомобіля Audi Q7, д.н.з. НОМЕР_2 , складає 52 859,02 грн. (а.с. 8-46).

З огляду на те, що вартість матеріального збитку становить 52 859,02 грн., а розмір страхового відшкодування, нарахованого та виплаченого страховою, становить 20 424,59 грн., позивач просить стягнути з відповідача на свою користь різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у сумі 32 434,43 грн. (52 859,02 грн. - 20 424,59 грн.).

Однак, правою позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 13.12.2023 у справі №759/28079/2, визначено, що у випадку узгодження суми страхового відшкодування між страховиком та потерпілим, останній немає права в майбутньому вимагати зміни розміру виплати, як і вимагати з винуватця різниці між збитком і межами відповідальності страховика.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

З огляду на вказану позицію Верховного Суду, суд вважає, що позивач не вправі вимагати з винуватця ДТП, тобто відповідача у справі, різниці між збитком і межами відповідальності страховика, оскільки у заяві від 07.07.2023 позивач узгодив суму страхового відшкодування зі страховою компанією без проведення експертизи та отримав на свій рахунок узгоджену суму 20 424,59 грн.

Крім того, слід зауважити, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 16.11.2022 у справі №335/2566/18, у висновку експерта щодо визначення розміру завданого збитку повинно бути зазначено, що він виконується для суду і що експерт повідомлений про кримінальну відповідальність.

Однак, Висновок експерта транспортно-товарознавчого дослідження №57/23 по визначенню матеріального збитку від 31.05.2023, складений судовим експертом Рейнюком О.В., не містить попередження експерта про кримінальну відповідальність, та в ньому не зазначено, що він виконується для суду.

З огляду на викладене вище, враховуючи правові позиції Верховного Суду, суд вважає, що позовна вимога в частині стягнення матеріальної шкоди (різниця між збитком і межами відповідальності страховика в сумі 32 434,43 грн.) з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат та 3% річних.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Позивач, як на підставу для задоволення позову в цій частині, посилається на те, що на час звернення до суду відповідач не відшкодував йому матеріальну шкоду, завдану ДТП, тому в нього є правові підставі для застосування ст. 625 ЦК України та стягнення з відповідача на свою користь інфляційних втрат та 3% річних.

Однак, суд не погоджується з доводами позивача з огляду на таке.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022«Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан з 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Таким чином, інфляційні втрати та 3% річних за ч. 2 ст. 625 ЦК України з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) грошового зобов`язання не підлягають стягненню на період дії військового стану.

Ураховуючи викладене, беручи до уваги, що вказана вимога є похідною від первісної, у задоволенні позовних вимог у цій частині також слід відмовити.

Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди у загальній сумі 20 000,00 грн.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з п.п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість подовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого-спростування інформації редакцією засобу масової інформації. при цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

В обґрунтування спричинення моральної шкоди позивач посилався на те, що внаслідок неправомірних дій позивачу заподіяно моральну шкоду, що полягає в емоціональному переживані з приводу пошкодження автомобіля та неможливості використовувати власний транспорт за призначенням, оскільки використання автомобіля пов`язано із зайняттям підприємницькою діяльністю. Після ДТП також погіршився стан його здоров`я. Він тривалий час не міг виконувати свої обов`язки на роботі, він став знервованим, дотепер знаходиться в негативному емоційно-психічному стані, в стані внутрішнього напруження, втратив сон. Стан морального дискомфорту пригнічує його тривалий період часу. Все вищезгадане вплинуло на відносини і нормальні життєві зв`язки позивача з підлеглими, членами родини, сусідами, знайомими. Він був позбавлений можливості жити повноцінним життям, реалізувати свої плани та можливості, що істотно порушило його спосіб життя і вплинуло на його життєвий уклад.

Суд частково погоджується із зазначеними доводами позивача, позаяк вказані обставини в своїй сукупності свідчать про наявність в його житті негативних явищ та зниження якості життя, що пов`язано з пошкодженням належного йому майна. Але вважає за необхідне зменшити розмір відшкодування моральної шкоди з 20 000,00 грн. до 10 000,00 грн. Вказаний розмір шкоди, на думку суду, відповідатиме вимогам розумності, виваженості та справедливості та не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб позивача і не призведе до його збагачення та при встановлених обставинах становитиме достатньо справедливу сатисфакцію.

Таким чином, зважаючи на викладене вище, позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Згідно частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Пунктом 2 частини 3 статті 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: пов`язані з проведенням експертизи.

Відповідно до статті 139 частини 6 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Представником позивача заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 1 211,20 грн. та витрат на проведення експертизи в сумі 5 000,00 грн.

З огляду на часткове задоволення позовних вимог у частині відшкодування моральної шкоди з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 1 211,20 грн. (мінімальна ставка судового збору).

Враховуючи відмову у задоволенні вимоги про стягнення матеріальної шкоди в повному обсязі, суд вважає, що витрати на проведення експертизи в сумі 5 000,00 грн. не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись статями 12, 13, 76-81, 141, 247, 263-265, 279, 354, 355 ЦПК України, суд -

ухвалив:

позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_8 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_9 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 ) моральну шкоду в сумі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок; та у рахунок відшкодування судових витрат: витрати по сплаті судового збору в сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 12 травня 2025 р.

Суддя Д.М. Ніколенко