Провадження №22-ц/824/6374/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Павлової В.В.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 24 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2024 року позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задоволено; визнано виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, реєстровий номер 11922 від 11.03.2021 року про стягнення заборгованості на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у розмірі 19 775,76 грн. таким, що не підлягає виконанню; стягнуто з ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968,96 грн.

20 грудня 2024 року на адресу суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій він просив суд вирішити питання про розподіл судових витрат, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 22 000 грн. На підтвердження надання послуг адвоката заявником надано наступні докази: копія договору № 37/24 про надання правової допомоги від 26.07.2024 року, копія підсумкового детального опису робіт (наданих послуг), копія підсумкового акта приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором від 26.07.2024 року, копія рахунку - фактури №14 від 20.12.2024 року на суму 22 000 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 24 грудня 2024 року заяву про ухвалення додаткового рішення у справі залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, 04.01.2025 року позивач направив апеляційну скаргу, в якій зазначив, що оскаржувану ухвалу вважає незаконною та такою, що ухвалена з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що суд неповно і не всебічно з`ясував обставини, що мають значення для вирішення справи. У зв`язку з цим просить оскаржувану ухвалу суду про залишення без задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

18 лютого 2025 року до апеляційного суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив відмовити позивачу в скасуванні ухвали суду першої інстанції.

У судове засідання, призначене на 10 квітня 2025 року, сторони не з`явилися, про розгляд справи належним чином повідомлялась, про причини неявки суд не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надавали.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, що не з`явились, оскільки відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника чи сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24 січня 2018 року у справі №907/425/16.

Згідно з вимогами ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла таких висновків:

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, зазначив, що позивачем не надано до суду документів, що свідчать про фактичну оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст. 2 ЦПК України).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката (крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави) підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст.137 ЦПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно із ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вищезазначених вимог щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст.141 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, зокрема, враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту (п. 2 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону).

Інші види правничої допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону).

Частина 1 ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачає, що до невичерпного переліку видів адвокатської діяльності віднесені: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності, зокрема, фізичних осіб (згідно із пунктом 1); складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру (пункт 2); представництво інтересів, зокрема, фізичних осіб у судах під час здійснення цивільного судочинства (відповідно до пункту 6).

Як убачається з матеріалів справи, відповідно до п. 4.1. договору № 37/24про надання правничої допомоги від 26.07.2024 року сторони погодили, що вартість послуг Адвокатського бюро за надану правову допомогу Клієнту визначається виходячи з кількості часу, витраченого Адвокатським бюро (призначеним адвокатом бюро) на надання такої правової допомоги Клієнту та погодинної ставки у розмірі 4 000 грн/год.

Представником позивача на підтвердження надання послуг адвоката надано наступні докази: копія договору № 37/24 про надання правової допомоги від 26.07.2024 року, копія підсумкового детального опису робіт (наданих послуг), укладеного між Адвокатським бюро «Лях І.» та ОСОБА_1 , відповідно до якого вартість наданих позивачу послуг становить 22 000, 00 грн., копія підсумкового акту приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором №37/24 від 26.07.2024 року, відповідно до якого вартість наданих відповідачу послуг становить 22 000.00 грн., копія рахунку - фактури №14 від 20.12.2024 на суму 22 000 грн.

За наслідками розгляду справи позовні вимоги позивача були задоволені судом першої інстанції в повному обсязі, а тому позивач має право на стягнення з відповідача на його користь понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в заявленому ним розмірі.

Розмір судових витрат підтверджений позивачем належним чином і заява про ці витрати здійснена в порядку визначеному процесуальним законом, а тому колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми судових витрат за надання професійної правничої допомоги в заявленому позивачем розмірі 22 000,00 грн.

Висновки суду першої інстанції про те, що в матеріалах справи відсутня квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, що стало підставою для відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п.1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 12 лютого 2020 року в справі № 648/1102/19 (провадження № 61-22131св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

За таких обставин суд першої інстанції зробив помилковий висновок про відсутність підстав для стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, які понесені позивачем.

Не можуть бути прийняті судом і посилання іншої сторони на неспівмірність розміру заявлених витрат.

Як убачається матеріалів справи, у відзиві на апеляційну скаргу міститься лише теоретичне посилання щодо неспівмірності витрат, жодного конкретного посилання у чому саме полягає завищеність витрат, який саме розмір на думку відповідача буде вважатись не завищеним, як і посилання щодо неналежного підтвердження доказами витрат на правову допомогу інша сторона не надала.

В апеляційній скарзі апелянт просив ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Колегія суддів зазначає, що ухвала суду першої інстанції, якою відмовлено у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, не є ухвалою, що перешкоджає розгляду справи, а є судовим рішенням, яким розглянуто вказану заяву по суті.

За таких умов, апеляційний суд також розглядає вказане питання по суті заявлених вимог та виносить власне судове рішення.

Отже, доводи наведені в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження, відтак, апеляційна скарга позивача підлягає часткову задоволенню, а ухвала суду першої інстанції про відмову у стягненні витрат на професійну правничу допомогу - підлягає скасуванню, з ухваленням в цій частині нового судового рішення про задоволення вказаних вимог.

Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення серед іншого є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених законом підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 24 грудня 2024 року скасувати, заяву про стягнення судових витрат на правничу допомогу задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (ЄДРОПУ: 35625014, адреса:01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) 22 000 (двадцять дві тисячі) грн 00 коп витрат на правничу (правову) допомогу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько