Справа № 305/712/25>
Провадження по справі 2-з/305/11/25>
УХВАЛА

про забезпечення позову

14.05.2025 м. Рахів

Рахівський районний суд Закарпатської області у складі головуючого судді Ластовичака В.Ю., за участі секретаря судового засідання Біроваш О.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Михальчук Н.П., 04.03.2025 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Сабов Оксана Іванівна, про витребування майна з чужого незаконного володіння.

У подальшому, 13.05.2025 через систему «Електронний суд» надійшла заява про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу-1 чи іншим особам до остаточного вирішення спору в судовому порядку вчиняти певні дії.

Подана заява відповідає вимогам, визначеним ст. 151 ЦПК України, до неї додано документ, що підтверджує сплату судового збору в розмірі 605,60 грн відповідно до положень ст. 4 Закону України «Про судовий збір», підстав для повернення заяви не встановлено.

У заяві не вказано дату народження та РНОКПП ОСОБА_2 , а лише адресу проживання ( АДРЕСА_1 ), разом з тим, у матеріалах цивільної справи містяться такі відомості, а вірна адреса проживання зазначена як АДРЕСА_2 , тому суд бере до уваги ці відомості.

У порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України сторони до суду не викликалися, потреба у їх виклику відсутня.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши заяву та матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Як убачається з позовної заяви, предметом позову є витребування з чужого незаконного володіння від ОСОБА_2 майна (житлового будинку в АДРЕСА_3 ) та поєднані вимоги, а саме скасування двох рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, припинення прав власності на вказане майно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Провадження у цивільній справі відкрито 18.03.2025, призначено підготовче судове засідання на 17.04.2025, у зв`язку із перебуванням судді у відпустці відкладено на 16.05.2025.

У заяві порушується питання про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу-1 чи іншим особам до остаточного вирішення спору в судовому порядку:

- відчужувати житловий будинок загальною площею 55,67 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ;

- відчужувати земельну ділянку, кадастровий номер :16:002:0018, площею 0,0866 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ;

- здійснювати реєстрацію місця проживання будь-яких осіб, у тому числі неповнолітніх, у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_3 ;

- знімати з реєстрації місця проживання Позивача, ОСОБА_1 , та/або членів його сім`ї, які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 ;

- зрізати, змінювати чи пошкоджувати запірні механізми на дверних замках житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 .

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, оскільки воно є предметом перевірки судом під час розгляду справи по суті (правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20). Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.

Відповідно до статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову, що допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.09.2019 у справі № 320/3560/18.

Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016 по справі № 6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Вжиття заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, оскільки мета забезпечення позову це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи унеможливлення виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди позивачу.

Заявлений вид забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії передбачений нормами чинного законодавства (п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України), є доцільним у даній справі й загалом співмірним із заявленими вимогами, оскільки оспорюється право власності на це майно та існують ризики розпорядження ним, у тому числі відчуження, що може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, а отже істотного ускладнення ефективного захисту порушених прав позивача, за захистом яких звернувся до суду.

Як доведено заявником, після ухвалення 09.01.2024 судового рішення на його користь, 05.02.2024 відповідач-2 відчужив спірне майно на користь іншої особи, що може свідчити про намір вчиняти такі дії і в подальшому та суттєво ускладнить ефективний захист прав заявника.

Забезпечення позову в даному випадку виступає запорукою виконання рішення суду, у разі ухвалення його на користь позивача, а тому вимога про забезпечення позову відповідає позовним вимогам.

Вжиття заявленого заходу забезпечення позову не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване виключно на збереження існуючого становища спірного майна до завершення розгляду справи.

Забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки нерухоме майно і надалі залишається у володінні позивача, а обмежується можливість відповідача розпоряджатися ним.

Права та інтереси осіб, що не є учасниками даного судового процесу не порушуються.

Суд враховує, що відповідно до ч. 4 ст. 157 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані з власної ініціативи суду або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Таким чином, необхідність забезпечення позову шляхом заборони відповідачу-1 відчужувати спірний житловий будинок є обґрунтованою, однак потреба у застосуванні інших способів забезпечення не доведена заявником, тому заява підлягає до задоволення частково.

Так, заборона вчиняти певні дії шляхом відчуження майна невизначеному колу осіб не ґрунтується на вимогах закону, є непропорційним втручанням у мирне володіння майном цими особами та фактично взагалі не може бути виконаною, тому до задоволення не підлягає.

Інші способи забезпечення позову, окрім заборони відповідачу-1 відчужувати спірний житловий будинок, також не можуть бути задоволеними оскільки:

- земельна ділянка, про заборону відчуження якої просить заявник, на даний час не є предметом спору;

- заборона здійснення реєстрації місця проживання інших осіб та заборона знімати з місця реєстрації ОСОБА_1 та/або членів його сім`ї буде надмірним втручанням у право власності. Відповідно до чинного законодавства, декларування/реєстрація місця проживання особи на даний час не впливає на право власності на майно, тому саме по собі зняття з реєстрації не тягне за собою примусове виселення, а реєстрація - не тягне за собою примусове вселення. Крім того, не відповідають дійсності твердження заявника про безпідставне проведення відповідачем-2 реєстрації місця проживання ОСОБА_4 , оскільки таке мало місце ще 25.09.2017, коли ОСОБА_3 не був власником будинку. Разом з тим, попри проведення реєстрації ОСОБА_5 16.04.2020, відсутні відомості про фактичне проживання такого в спірному будинку та спричинення будь-яких незручностей позивачу. Крім того, у заяві не наведено точний перелік членів сім`ї ОСОБА_1 , що також унеможливлює виконання заходу забезпечення;

- спроби зрізати, змінювати чи пошкоджувати запірні механізми на дверних замках спірного житлового будинку з урахуванням обставин даної справи і без заборони їх вчиняти можуть містити ознаки кримінального правопорушення проти власності та не ускладнюють виконання можливого рішення суду.

Підстав для застосування зустрічного забезпечення не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись статтями 153, 260 Цивільного-процесуального кодексу України, суд

постановив:

Заяву задовольнити частково.

Забезпечити позов шляхом заборони ОСОБА_2 до остаточного вирішення спору в судовому порядку відчужувати житловий будинок загальною площею 55,67 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

У забезпеченні позову шляхом заборони ОСОБА_2 та іншим особам відчужувати земельну ділянку з кадастровим номером :16:002:0018, площею 0,0866 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ; здійснювати реєстрацію місця проживання будь-яких осіб, у тому числі неповнолітніх, у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_3 ; знімати з реєстрації місця проживання Позивача, ОСОБА_1 , та/або членів його сім`ї, які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 ; зрізати, змінювати чи пошкоджувати запірні механізми на дверних замках житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 - відмовити.

Відомості відповідно до ч. 1 ст. 1 ст. 157 ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження»:

Стягувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Боржник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Примірники ухвали направити учасникам справи для відома та до Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції для виконання.

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження, що не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Віктор ЛАСТОВИЧАК