ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 6/753/267/25
У Х В А Л А

"09" травня 2025 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т. О. з секретарем судового засідання Лузовою І. В., розглянувши в судовому засіданні в м. Києві заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження у виконавчих документах з примусового виконання рішення суду у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2025 р. товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (далі також - заявник) звернулося до суду із заявою про заміну сторони стягувача у виконавчих документах з примусового виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 жовтня 2013 року у цивільній справі № 753/12099/13-ц щодо боржника ОСОБА_2 .

Заява мотивована тим, що 06.02.2024 між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договори факторингу та відступлення прав вимоги, за умовами яких заявник набув прав кредитора за укладеним з ОСОБА_1 кредитним договором та усю сукупність прав, належних ТОВ «ОТП Факторинг України», за укладеним з ОСОБА_2 договором поруки, у зв`язку з чим існують визначені законом підстави для заміни сторони стягувача у виконавчих документах, де боржником є ОСОБА_2 .

Заявник просив розглянути питання заміни сторони виконавчого провадження без участі його представника, інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, з будь-якими заявами чи клопотаннями до суду не звертались.

Зважаючи на викладене та з огляду на приписи частини третьої статті 442 ЦПК України суд не встановив перешкод для вирішення питань цієї заяви за відсутності учасників справи.

Дослідивши заяву, докази, надані на підтвердження її вимог, та матеріали цивільної справи № 753/12099/13, суд встановив такі обставини та дійшов до таких висновків.

17.10.2013 Дарницький районний суд м. Києва ухвалив заочне рішення у цивільній справі № № 753/12099/13-ц за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вказаним рішенням суд стягнув з позичальника ОСОБА_1 та з поручителя ОСОБА_2 у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № ML-009/242/2008 від 08.04.2008 в сумі 756 678,05 грн та судові витрати по 1 720,50 грн з кожного.

Рішення суду ніким не оскаржувалось, набрало законної сили та за ним було видано виконавчі листи.

Виконавчі листи щодо боржника ОСОБА_2 перебували на виконанні у відділі державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції міста Києва (виконавче провадження № НОМЕР_2) та були повернуті стягувачу згідно з постановами державного виконавця від 27.05.2015 та 27.06.2014 на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону № 606-XIV від 21.04.1999).

У травні 2017 р. ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду із заявою про видачу дублікатів виконавчих листів щодо боржника ОСОБА_2 та поновлення строку пред`явлення їх до виконання, яка була задоволена ухвалою суду від 22.05.2017.

06.02.2024 між ТОВ «ОТП Факторинг України» (клієнтом) та ТОВ «Діджи Фінанс» (фактором), яке має статус фінансової установи, було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого клієнт відступив фактору за плату права вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № ML-009/242/2008 від 08.04.2008.

Цього ж числа (06.02.2024) ТОВ «ОТП Факторинг України» (первісний кредитор) та ТОВ «Діджи Фінанс» (новий кредитор) уклали договір про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого первісний кредиторвідступив новому кредитору право вимоги до поручителя ОСОБА_2 за договором поруки № SR-009/242/2008 від 08.04.2008.

Факт передачі документів від первісного кредитора до нового кредитора за укладеними ними договорами факторингу та відступлення прав вимоги підтверджується актами приймання-передачі документації від 06.02.2024.

У лютому 2024 р. ТОВ «Діджи Фінанс» звернулось до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Ухвалою суду від 12.03.2025 здійснено заміну первісного стягувача його правонаступником ТОВ «Діджи Фінанс» у виконавчому провадженні, де боржником є ОСОБА_1 , а у задоволенні заяви в частині заміни стягувача у виконавчому провадженні щодо боржника ОСОБА_2 відмовлено з підстав недоведеності наявності відкритого виконавчого провадження та дотримання строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Статтею 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За правилом, установленим статтею 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а відтакнаявність судового рішення про задоволення грошових вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін.

Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до положень частин першої, другої статті 512 цього Кодексу кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Процесуальне правонаступництво передбачене статтею 55 ЦПК України, частиною першою якої встановлено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Усі дії, вчинені у цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив (частина друга статті 55 ЦПК України).

Однією з основних засад судочинства в Україні є обов`язковість рішень суду (частина п`ята статті 124, пункт 9 частини третьої статті 129 Конституції України).

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (стаття 18 ЦПК України).

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Конституційний принцип обов`язковості виконання рішення суду реалізується, зокрема, на стадії виконавчого провадження, яке є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішень судів та інших органів (посадових осіб), прийнятих на захист прав суб`єктів матеріальних правовідносин.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон про виконавче провадження), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Сторонами виконавчого провадження відповідно до статті 15 Закону про виконавче провадження є стягувач і боржник.

Частиною п`ятою цієї норми передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін (виконавчого провадження) виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Тлумачення змісту наведених нормативних положень в їх сукупності дає підстави для висновку, що у разі правонаступництва на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора (стягувача), у зв`язку з чим припиняється його статус сторони виконавчого провадження, і його заміна належним кредитором (стягувачем) відбувається на підставі судового рішення (ухвали), яке приймається за результатами розгляду заяви виконавця, заяви вже вибулої сторони виконавчого провадження або самої заінтересованої сторони (правонаступника), що отримала від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Верховний Суд у низці своїх рішень системно проаналізував положення матеріального закону, ЦПК України та Закону про виконавче провадження, якими врегульовані питання матеріального і процесуального правонаступництва, та сформулював правову позицію, суть якої полягає у тому, що на стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження заміна сторони у виконавчому провадженні можлива за наявності відкритого виконавчого провадження (постанови від 03.11.2020 у справі № 916/617/17 та від 08.02.2022 у справі № 2-7763/10).

У цих постановах Верховний Суд вказав, що у разі, якщо виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання виконання завдань цивільного судочинства (мети виконання судового рішення)неможливе.

За приписами статті 12 Закону № 1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: пред`явлення виконавчого документа до виконання; надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

З матеріалів заяви убачається, що дублікати виконавчих листів щодо боржника ОСОБА_2 , видані на виконання ухвали суду від 22.05.2017, перебували на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Л. О. (виконавчі провадження № НОМЕР_3, № НОМЕР_4), та були повернуті стягувачу згідно з постановами приватного виконавця від 12.07.2024 на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (за заявою стягувача про повернення виконавчого документа).

Отже ураховуючи, що строк пред`явлення до виконання виконавчих документів щодо боржника ОСОБА_2 не пропущений, а право вимоги виконання зобов`язань за укладеним з останнім договором поруки перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс», вимоги заяви про заміну стягувача його правонаступником суд вважає обґрунтованими і доведеними та задовольняє їх.

На підставі викладеного, керуючись статтями 442, 258-261, 353,ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» задовольнити.

У виконавчих документах, виданих на виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 жовтня 2013 року у цивільній справі № 753/12099/13-ц щодо боржника ОСОБА_2 замінити первісного стягувача - товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України», його правонаступником - товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (код юридичної особи: 42649746; місцезнаходження: 04112, м. Київ, вул. І. Сікорського, 8, офіс 34; IBAN: НОМЕР_1 в АТ «Сенс Банк», МФО 300346).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на ухвалу суду подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя:

Ухвала підписана суддею 13.05.2025.