Провадження № 2/643/617/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2025 року Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Майстренко О.М., за участю секретаря судового засідання Куліш А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на дитину,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, які утримуються з ОСОБА_2 на її користь за рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20.07.2018 року та стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП : НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти , в розмірі 1/4 від заробітку (доходу) батька, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 10 вересня 2024 року і до досягнення дочкою повноліття.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона, ОСОБА_1 , з 12 липня 2008 року по 22 жовтня 2018 року знаходилась в зареєстрованому шлюбі з гр. ОСОБА_2 . Дана обставина підтверджується рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 22.10.2018 року. Від шлюбу сторони мають доньку- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 липня 2018 року з ОСОБА_2 на користь позивачки було стягнуто на утримання доньки ОСОБА_4 аліменти в твердій грошовій сумі, в розмірі 1500 грн, починаючи з 31 травня 2018 року до досягнення дитиною повноліття. 11 вересня 2018 року позивачці був виданий виконавчий лист на виконання рішення про стягнення аліментів з відповідача.

Відповідач аліменти на утримання дочки платив нерегулярно, доньці вже виповнилось 14 років, дитина дорослішає, на задоволення самих необхідних потреб дитини сума аліментів в розмірі 1500 гривен на місяць є вочевидь недостатньою і сума 1500 грн. в місяць ніяким чином не може компенсувати половину тих необхідних витрат, які несе позивачка в задоволенні щоденних потреб дитини в харчуванні, її навчанні, фізичному і духовному розвитку. Позивачці стало відомо, що відповідач 23 серпня 2024 року був мобілізований і зараз проходить службу в ЗСУ. Тепер він буде отримувати систематичні, стабільні виплати , і зможе нарешті виконувати свій батьківський обов`язок по утриманню неповнолітньої дитини.

Позивач має постійне місце роботи, проте розмір її заробітної плати та відсутність своєчасного отримання аліментів від відповідача не дозволяють їй забезпечувати щоденні потреби дочки та створення їй необхідних умов у навчанні, відпочинку, оздоровленні. З урахуванням погіршення економічного становища в країні, а особливо в місті Харкові в зв`язку з постійними обстрілами зі сторони рф, нестабільною ситуацією в місті, а також з урахуванням збільшення витрат на матеріальне забезпечення дочки ОСОБА_4 , то позивач , діючи виключно в інтересах неповнолітньої дитини вимушена звернутись з позовом про зміну способу стягнення аліментів. Позивач вважає, що для дочки буде краще, якщо з відповідача будуть стягуватись аліменти у частці від заробітку (доходу) батька, а саме в 1/4 частки від його щомісячного доходу. Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з зазначеним позовом.

Позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві, надала пояснення.

03.04.2025 року за допомогою системи «Електронний суд» представник відповідача подала заяву про розгляд справи без її участі та зазначила, що відповідач по справі ОСОБА_2 , перебуває на військовій службі з 09.10.2024 р. по теперішній час у складі Збройних Сил України та не може брати участь у судових засіданнях з поважних причин, наразі перебуває в госпіталі на лікуванні після поранення в зоні бойових дій (підтверджуючі документи були додані до матеріалів справи). Відповідач просить розглядати справу без його участі, проти задоволення позовних вимог заперечує з підстав того, що за станом здоров`я та перебуванні на тривалому лікуванні не має можливості сплачувати аліменти у розмірі 1 / 4 частини від своїх доходів. Відповідач стверджує, що протягом розгляду справи намагався домовитися з позивачкою про зручний для обох сторін спосіб оплати аліментів, але до спільної домовленості сторони не дійшли. Оскільки стан здоров`я відповідача з моменту призначення аліментів значно погіршився, він перебуває на лікуванні після вогнепального осколкового поранення голови з переломами та зміщеннями щелепи з 15 жовтня 2024 року і потребуватиме подальшої тривалої реабілітації, просить залишити розмір аліментів у призначеній твердій грошовій сумі.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини, оцінивши докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , з 12 липня 2008 року по 22 жовтня 2018 року знаходилась в зареєстрованому шлюбі з гр. ОСОБА_2 . Дана обставина підтверджується рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 22.10.2018 року. Від шлюбу сторони мають доньку- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 липня 2018 року з ОСОБА_2 на користь позивачки було стягнуто на утримання доньки ОСОБА_4 аліменти в твердій грошовій сумі, в розмірі 1500 грн, починаючи з 31 травня 2018 року до досягнення дитиною повноліття.

11 вересня 2018 року позивачці був виданий виконавчий лист на виконання рішення про стягнення аліментів з відповідача.

Як на підставу позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач сплачує аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно, на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 липня 2018 року , однак на сьогоднішній день цих коштів не достатньо, оскільки суттєво зросли витрати на споживчі товари та послуги.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 зазначеної статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє їх від обов`язків щодо дитини.

За змістом положень ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Отже, можна зробити висновок, що обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.

Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у частині четвертій статті 155 СК України.

Крім того, відповідно до Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Такий припис доводить факт підвищеного захисту прав дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Згідно з ч. 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частинами 1-3 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом уразі достатності заробітку (доходу)платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

З аналізу змісту вказаних правових норм вбачається, що будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

За ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Аналізуючи зміст наведених вище норм законодавства можна дійти висновку, що діюче законодавство надає позивачу право обирати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, а при необхідності - змінювати його.

Позивач скористалася своїм правом, визначила спосіб стягнення аліментів - їх присудження у частці від доходу батька. Позовні вимоги ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення ґрунтуються на зміні законодавчо визначеного мінімального розміру аліментів на утримання дитини, недостатності фактично стягуваних аліментів для забезпечення потреб доньки.

Відповідно до ст. 183, 184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.

Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Частина 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (Постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року).

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дітям відповідного розміру утримання має доводитися сторонами відповідно до правил ст.ст. 12, 81 ЦПК України в контексті обов`язку батьків по утриманню дітей, поєднаного з презумпцією можливості батьків його забезпечувати, що витікає із свідомого рішення батьків народити дітей, яке нерозривно пов`язано з існуючою спроможністю батьків належним чином їх утримувати.

Виходячи з наведених обставин, суд вважає наявними підстави для зміни способу стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20.07.2018 року.

При цьому, суд вважає необхідним зазначити, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів, про що зазначено у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 20 червня 2019 року в справі № 632/580/17.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, враховуючи всі вищевикладені обставини, а також враховуючи баланс інтересів дитини та матеріальних можливостей матері, суд вважає необхідним змінити спосіб стягнення аліментів на утримання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 з 1500 грн. щомісячно до 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття, що на думку суду є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, а позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача в дохід держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору з у розмірі 1211,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 263-265 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на дитину задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів, які утримуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20.07.2018 року .

Стягувати з ОСОБА_2 , РНОКПП : НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 від заробітку (доходу) батька, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішення законної сили.

Починаючи з дня набрання рішення законної сили припинити стягнення аліментів на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20.07.2018 року (справа № 644/3819/18).

Судовий збір у розмірі 1 211,20 гривень стягнути із ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь Держави.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання : АДРЕСА_2 .

Суддя Майстренко О.М.