Справа № 368/169/20
Рішення

Іменем України

"21" квітня 2025 р. м. Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

Головуючий - суддя Закаблук О.В.

При секретарі - Токовенко Н.О.

З участі сторін:

Сторона позивача:

Позивач - ОСОБА_1

Представник позивача - адвокат Філіповська В.В.

Сторона відповідача:

Представник відповідача - Дякіна А.Ю.

Третя особа - ОСОБА_2 .

Представник третьої особи - адвокат Клапчук Ф.П.

- розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Держгеокадастру у місті Києві та Київській області, Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа на стороні відповідача, - ОСОБА_2 , - про скасування державної реєстрації земельної ділянки, суд,-

В С Т А Н О В И В :

18.02.2020 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до відділу у Кагарлицькому районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області, Реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, - про скасування державної реєстрації земельної ділянки, (Том № 1, а.с., 1 6), в прохальній частині якої позивачка просила суд винести судове рішення, на підставі якого:

1. Прийняти позовну заяву та відкрити провадження.

2. Винести рішення, яким скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і споруд розташованих по АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;

3. Винести рішення, яким скасувати запис у поземельній книзі щодо права власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і споруд розташованих по АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 у Державному земельному кадастрі.

Свої позовні вимоги позивачка ОСОБА_1 в мотивувальній частині позовної заяви обгрунтовує наступними обставинами справи та нормами права:

- Вона, - ОСОБА_1 , є власником земельної ділянки, яка знаходиться в АДРЕСА_2 , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 16 жовтня 2009 року, виданого на підставі рішення Кагарлицької міської ради № 298 від 23 грудня 2008 року кадастровий номер 32 222 10100:01:470:0008.

ОСОБА_2 , є користувачем сусідньої земельної ділянки, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Рішенням Кагарлицької міської ради № 145 від 29 грудня 2011 року було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності та надано у власність ОСОБА_2 земельні ділянки площею 0,1000 га цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і споруд та 0,0681 га для ведення особистого селянського господарства, розташованих по АДРЕСА_1 , а 28 лютого 2012 року видано їй державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і споруд, яка межує із земельною ділянкою позивачки.

В червні 2010 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до неї, ОСОБА_1 , Кагарлицької міської Ради, ДП «Центр державного земельного кадастру» про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування його державної реєстрації та скасування рішення міської ради. Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 27 жовтня 2010 року позов було задоволено. Рішенням апеляційного суду Київської області від 18 січня 2011 року рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 27 жовтня 2010 року було скасовано й ухвалено нове рішення про відмову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог. Відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 21 квітня 2011 року касаційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 було відхилено.

Оскільки земельна ділянка ОСОБА_2 накладалась на її земельну ділянку, - вона змушена була звернутись до суду з позовом про скасування рішення Кагарлицької міської ради від 29.12.2011 року про затвердження технічної документації із землеустрою та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку від 28 лютого 2012 року.

Відповідно до рішення Апеляційного суду Київської області від 29 жовтня 2015 року рішення Кагарлицької міської ради № 145 від 29 грудня 2011 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності та надано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,1000 га, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і споруд розташованих по АДРЕСА_1 , було скасовано. Крім того, Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №428398, кадастровий номер :01:470:0012, виданий 28 лютого 2012 року на ім`я ОСОБА_2 , на земельну ділянку площею 0,1000 га, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і споруд розташованих по АДРЕСА_1 було визнано недійсним. Відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 листопада 2015 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду Київської області від 29 жовтня 2015 року було відмовлено.

За результатами повторних кадастрових зйомок і вимірів, державним кадастровим реєстратором Управління Держземагенства у Кагарлицькому районі Київської області встановлено, що зовнішні межі земельної ділянки ОСОБА_1 перекриваються межами суміжної земельної ділянки ОСОБА_2 , даний факт підтверджується копією листа Держземагенства України від 24 жовтня 2013 року.

Часткове накладення земельної ділянки вбачається з копії схеми розміщення земельних ділянок, копії схеми їх накладання та зведеного кадастрового плану земельних ділянок сторін, розташованих по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , які були складені ТОВ «Гео Сервіс Україна», копія додається.

За результатами експертного земельно-технічного дослідження, проведеного судовим експертом Барановим Ю.Л. вбачається, що земельна ділянка, площею 0,1000 га, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і споруд, що належить ОСОБА_2 та розташована по АДРЕСА_1 , частково накладається на земельну ділянку, яка належить ОСОБА_1 на підставі державного акту на право власності на землю, площею 0,0833 га, цільовий призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і споруд, та розташована по АДРЕСА_2 . Площа накладання складає 0,0101 га, а технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують права власності ОСОБА_2 на її спірну земельну ділянку не відповідає вимогам чинного на той час законодавства, оскільки у ній відсутні обов`язкові документи та матеріали, зокрема матеріали польових геодезичних робіт, заява ОСОБА_2 про складення державного акту, збірний кадастровий план суміжних землевласників і землекористувачів, відомість обробки теодолітного ходу. Даний факт підтверджується копією висновку № 1-Д/04/15 від 30 квітня 2015 року.

Відповідно до рішення Апеляційного суду Київської області від 29 жовтня 2015 року було встановлено, що зовнішні межі земельної ділянки ОСОБА_1 перекриваються межами суміжної земельної ділянки ОСОБА_2 .

Також у додатку до повідомлення про відмову у виправленні помилок від 10.07.2018 року зазначено, що при розгляді її заяви було виявлено перетин її земельної ділянки з сусідніми земельними ділянками з кадастровими номерами :01:470:0012, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_3 ) та належить ОСОБА_2 (площа перетинання 68,3317%) та :01:470:0009, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_4 ) та належить ОСОБА_3 (площа перетинання 14,1858%).

Оскільки рішенням Кагарлицької міської ради було передано вказану ділянку їй, - ОСОБА_1 , у 2008 році, а відповідачка ОСОБА_2 набула право власності на свою земельну ділянку пізніше, у 2016 році, то слід вважати, що саме межі земельної ділянки ОСОБА_2 частково накладаються на мою земельну ділянку.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування несуть відповідальність за шкоду, заподіяну їх неправомірним втручанням у здійснення власником повноважень щодо володіння, користування і розпорядження земельною ділянкою (п. 2 ст. 154 Земельного кодексу України).

Відповідно до статті 25 Закону «Про державний земельний кадастр» «Поземельна книга є документом Державного земельного кадастру, який містить такі відомості про земельну ділянку: а) кадастровий номер; б) площа; в) місцезнаходження (адміністративно- територіальна одиниця); г) склад угідь; ґ) цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); д) нормативна грошова оцінка; е) відомості про обмеження у використанні земельної ділянки; є) відомості про межі частини земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; ж) кадастровий план земельної ділянки; з) дата державної реєстрації земельної ділянки; и) інформація про документацію із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки, а також внесені зміни до цих відомостей; і) інформація про власників (користувачів) земельної ділянки відповідно до даних про зареєстровані речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Повідомлення про зареєстровані (припинені) речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в тому числі і за рішенням суду надходить з органів реєстру прав і після чого відомості вносяться у Поземельну книгу.

Однак, відповідач 2, Реєстраційна служба Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, не повідомив про припинення речового права відповідача 1, Відділ у Кагарлицькому районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області, щодо земельної ділянки площею 0,1000 га, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і споруд розташованих по АДРЕСА_1 .

Пунктом 130 Порядку ведення Державного земельного кадастру (далі Порядку) затвердженого Постанови Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 №1051 передбачено, що відомості (зміни до них) про нового власника, користувача земельної ділянки відповідно до даних про зареєстровані речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вносяться до Поземельної книги Державним кадастровим реєстратором відповідно до пункту 113 цього Порядку.

В пункті 113 Порядку зазначено, що після отримання від органу державної реєстрації прав інформації в порядку інформаційного обміну Державний кадастровий реєстратор протягом двох робочих днів з моменту її отримання вносить інформацію про власників, користувачів земельної ділянки відповідно до даних про зареєстровані речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно до Поземельної книги в електронній (цифровій) та паперовій формі.

Отже, після скасування права на землю органами реєстру прав, державний кадастровий реєстратор отримає в порядку інформаційного обміну інформацію про скасування права, відповідно до чого і внесе зміни до Поземельної книги.

Іншого порядку державної реєстрації, видачі державних актів чи скасування їх державної реєстрації законами України або прийнятими на їх підставі підзаконними нормативно - правовими актами, не встановлювалось.

На даний час, Держземагентство України та його територіальні органи здійснюють державну реєстрацію земельних ділянок, а не прав на них. Державна реєстрація земельної ділянки це внесення до Державного земельного кадастру передбачених Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера (ст. 1 ЗУ «Про державний земельний кадастр»).

Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Реєстрація земельної ділянки відповідачем 2 у такому варіанті, який є на сьогодні, позбавляє позивача можливості зареєструвати свою земельну ділянку, так як земельна ділянка ОСОБА_2 накладається на земельну ділянку позивача. Виходячи з цього, державну реєстрацію земельної ділянки ОСОБА_2 необхідно скасувати, оскільки вона була позбавлена права власності на дану земельну ділянку, відповідно до рішення Апеляційного суду Київської області від 29 жовтня 2015 року.

Окрім того, відповідно до ст. 202 Земельного кодексу України (в редакції до 01.01.2013) державна реєстрація земельних ділянок здійснювалась у складі державного реєстру земель, який складався із двох частин: Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок та Поземної книги, яка містить відомості про земельну ділянку.

Пунктами 9,10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» встановлено, що до 1 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передавались у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснювались з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснювалась у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі.

Порядок ведення Поземельної книги регулюються Порядком ведення земельного кадастру, який затверджено постановою КМ України від 17.10.2012 р. № 1051.

Відповідно до пункту 60 Порядку ведення Державного земельного кадастру запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду.

За нормою частини 10 статі 24 Закону «Про державний земельний кадастр», державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію:

- у разі поділу чи об`єднання земельних ділянок;

- якщо протягом одного року' з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника.

Аналогічні підстави для скасування державної реєстрації земельних ділянок містить пункт 114 Поряду ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051.

Відповідно до Положення «Про Відділ у Кагарлицькому районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області» та закону України «Про Державний земельний кадастр» Відділ здійснює ведення Державного земельного кадастру, інформаційну взаємодію Державного земельного кадастру з іншими інформаційними системами в установленому порядку.

Стаття 6 та пункт 2 етапі 7 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачає, що ведення та адміністрування Державного земельного кадастру забезпечуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр», внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Державний реєстратор є державним службовцем. Державний кадастровий реєстратор здійснює внесення відомостей до Державному земельному реєстрі або надає відмову у їх внесенні, формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, відповідно до пункту 4 етапі 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр».

Посадові особи, які здійснюють формування та/або внесення до Державного земельного кадастру відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру, державні кадастрові реєстратори за порушення законодавства у сфері Державного земельного кадастру несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність у порядку, встановленому законом (п. 1 статті 39 Закону України «Про Державний земельний кадастр»).

Дії або бездіяльність Державного кадастрового реєстратора можуть бути оскаржені до суду в порядку, встановленому законом (п. 2 статті 39 Закону України «Про Державний земельний кадастр»).

Пунктом 2 статті 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч. 5 ст. 158 ЗК України у разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування та розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян.

Про той факт, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та в поземельній книзі міститься неправдива інформація, а саме, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,1000 га, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і споруд розташованих по АДРЕСА_1 , незважаючи на те, що її державний акт, а відповідно і право власності було скасовано рішенням Апеляційного суду Київської області від 29 жовтня 2015 року, мені стало відомо на судовому засіданні Кагарлицького районного суду Київської області, коли до суду надійшла інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, як відповідь на запит суду.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 4, 174-177 ЦПК України, ст. ст. 125, 152, 154, 158, 202 ЗК України, ст. ст. 1, 7, 9, 24, 25, 39 Закону України «Про Державний земельний кадастр», Порядком ведення земельного кадастру, - позивачка просила суд задовольнити вимоги, викладені в прохальній частині її позовної заяви.

18.02.2020 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних положень ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В., присвоєно справа № 368/169/20, провадження № 2/368/258/20, (Том № 1, а.с., 44).

23.03.2020 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 187, 189, 197 200 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі, прийнято процесуальне рішення про слухання справи в порядку загального позовного провадження, призначено справу до підготовчого судового засідання на 16 год. 00 хв. 14.04.2020 року.

09.04.2020 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшов відзив на позовну заяву від відповідача, - Головного управління Держгеокадастру у Київській області, (Том № 1, а.с., 58 60), наступного змісту:

- У провадженні Кагарлицького районного суду Київської області знаходяться справа № 368/169/20 за позовом ОСОБА_1 до Відділу у Кагарлицькому районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області, Реєстраційної служби Кагарлицького РУЮ Київської області про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 31.08.2016 р. № 581 «Про реформування територіальних органів Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру», прийнято рішення ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру і Державного агентства земельних ресурсів, та визначено, що міжрегіональне та міськрайонні управлінйя Служби, управління (відділи) Служби у районі, містах є структурними підрозділами відповідних головних управлінь Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру.

Таким чином, Відділ у Кагарлицькому районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області є структурним підрозділом Головного управління та не має статусу юридичної особи.

Отже, Відділ у Кагарлицькому районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області не може приймати участі у судовій справі, оскільки не має статусу юридичної особи.

По суті позову Головне управління Держгеокадастру у Київській області (далі - Головне управління) зауважує, що адресовані до Головного управління позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Перелік повноважень, якими наділене Головне управління, міститься у Положенні про Головне управління Держгеокадастру у Київській області, затвердженому наказом Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016 року № 308 (у редакції наказу Держгеокадастру від 20.02.2020 № 53).

Відповідно до згаданого вище Положення, у Головного управління відсутні повноваження щодо державної реєстрації речових прав на земельні ділянки, а також скасування записів про таку реєстрацію.

Так, з набранням чинності Законом України «Про Державний земельний кадастр» та внесенням змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (01.01.2013) розмежовано процедури державної реєстрації земельної ділянки як об`єкта цивільних прав та прав і обтяжень на неї.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» організаційну систему державної реєстрації прав становлять: Міністерство юстиції України та його територіальні органи; суб`єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; державні реєстратори прав на нерухоме майно.

Тому, Головне управління не має повноважень щодо скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.

Звертає увагу суду на те, що відомості про речові права на земельні ділянки надходять до Державного земельного кадастру від суб`єктів реєстрації таких прав у автоматизованому порядку, у результаті інформаційного взаємообміну за допомогою відповідного програмного забезпечення.

Тобто, - Головне управління (його посадові особи) не мають ні повноважень, ні технічної можливості внести чи скасувати запис про державну реєстрацію речового права на земельну ділянку, однак після внесення/скасування такого запису відповідним суб`єктом реєстрації речових прав на нерухоме майно, відомості про це автоматично актуалізуються у Державному земельному кадастрі.

Таким чином, обраний Позивачем спосіб захисту, виражений у позовних вимогах до Головного управління (його структурного підрозділу) не є ефективним у розумінні ст. 5 ЦК України та не зможе призвести до фактийного захисту його порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги Позивача не відповідають нормам чинного законодавства та не зможуть бути виконані навіть у разі їх задоволення судом.

Враховуючи зазначене вище, - представник відповідача просить суд винести рішення, на підставі якого:

- Відмовити у задоволенні позовних вимог, адресованих до Головного управління (його структурного підрозділу), у повному обсязі.

08.07.2020 року судом винесено ухвалу, (Том № 1, а.с., 89 91), згідно якої:

1. Клопотання представника позивача ОСОБА_1 , авдоката ОСОБА_4 про заміну неналежного відповідача задовольнити.

2. В справі № 368/169/20, провадження № 2/368/258/20, відповідача реєстраційну службу Кагарлицького районного управління юстиції у Київській області, (09201, Київська область, м. Кагарлик, вул. Кооперативна, будинок 19, - визнати неналежним відповідачем.

3. В справі № 368/169/20. провадження № 2/368/258/20 за позовом ОСОБА_1 до відділу у Кагарлицькому районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області, реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції у Київській області про скасування державної реєстрації земельної ділянки, - замінити первісного неналежного відповідача з реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції у Київській області. 09201, Київська область, м. Кагарлик, вул. Кооперативна, будинок 19, належним відповідачем, - Реєстраційною службою Головного управління юстиції у Київській області (04071. м. Київ, вул. Ярославська, 5/2).

4. Копію ухвали надіслати сторонам по справі.

11.11.2020 року судом винесено ухвалу, (Том № 1, а.с., 115 116), згідно якої:

1. Залучити до участі в справі № 368/169/20. провадження № 2/368/258/20, за позовом ОСОБА_1 до відділу у Кагарлицькому районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області, реєстраційної служби Головного управління юстиції у Київській області, про скасування державної реєстрації земельної ділянки, в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору:

- ОСОБА_2 (Місце реєстрації: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 . тел.: НОМЕР_2 - 62 - 66.

2. Роз`яснити третій особі, що не заявляє самостійних вимог на предмет позову, - ОСОБА_2 (Місце реєстрації: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , тел.: НОМЕР_3 , - що на підставі ч. 1 ст. 181 ЦПК України вона має право подати письмове пояснення щодо позову, встановивши строк на подання такого пояснення. - до 25.11.2020 року.

07.04.2021 року на адресу суду надійшло повідомлення Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ), (Том № 1, а.с., 178 179), наступного змісту:

- На адресу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшла повістка про виклик до Кагарлицького районного суду Київської області в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, реєстраційної служби Головного управління юстиції у Київській області про про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

У зв`язку з вищенаведеним повідомляє, що відповідно до пунктів 1-3 постанови Кабінету Міністрів України від 09.10.2019 № 870 «Деякі питання територіальних органів Міністерства юстиції» ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства юстиції за переліком згідно з додатком 1 (зокрема, Головне територіальне управління юстиції у Київській області).

Утворено як юридичні особи публічного права міжрегіональні територіальні органи Міністерства юстиції за переліком згідно з додатком 2.

Установлено, що міжрегіональні територіальні органи Міністерства юстиції, що утворюються згідно з пунктом 2 цієї постанови, є правонаступниками територіальних органів Міністерства юстиції, які ліквідуються згідно з пунктом 1, зокрема, Центральне міжрегіональне і управління Міністерства юстиції (м. Київ) є правонаступником Головного територіального І управління юстиції у Київській області, Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Головного територіального управління юстиції у Черкаській області.

Пунктом 1 наказу Міністерства юстиції України від 23.10.2019 № 3228/5 «Про внесення змін до деяких наказів Міністерства юстиції України», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.10.2019 за № 1126/34097, внесено до наказу Міністерства юстиції України від 23 червня 2011 року № 1707/5 «Про затвердження Положення про Головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 червня 2011 І року за № 759/19497 (зі змінами), такі зміни: заголовок викладено в такій редакції «Про | затвердження Положення про міжрегіональні управління Міністерства юстиції України»; у І пункті 1 слова «Головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в | Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі» замінено словами [ «міжрегіональні управління Міністерства юстиції України».

Наказом Міністерства юстиції України від 28.12.2019 № 4364/5 на підставі пропозиції Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 27.12.2019 № 531/10-19 погоджено забезпечення ним повноважень та виконання функцій, визначених Положенням про міжрегіональні управління Міністерства юстиції України, затвердженим , наказом Міністерства юстиції України від 23 червня 2011 року № 1707/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23 червня 2011 року за № 759/1-^497, та іншими нормативно - правовими актами, з 28 грудня 2019 року. У зв`язку з цим Головне територіальне управління юстиції у Київській області припинило з 12 березня 2021 року здійснення повноважень та виконання функцій з реалізації державної політики у відповідних сферах.

Відповідно до вищевикладеного, Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) є правонаступником - Головного територіального управління юстиції у Київській області, яке припинило забезпечення покладених на нього повноважень та виконання функцій з 12 березня 2021 року.

Повідомляє, що згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Головне територіальне управління юстиції у Київській області припинило свою діяльність від 12.03.2021.

06.07.2021 року судом винесено ухвалу, (Том № 1, а.с., 213 214), наступного змісту:

1. Клопотання редставника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Філіповської В.В. про заміну неналежного відповідача. - задовольнити.

2. В справі № 368/169/20, провадження № 2/368/59/21, за позовом ОСОБА_1 до відділу у Кагарлицькому районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області, реєстраційна служба Головного управління юстиції у Київській області, третя особа, - ОСОБА_2 про скасування державної реєстрації земельної ділянки, залучити в якості відповідача юридичну особу, - Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ), ( 02002, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, будинок 15), яка є правонаступником первинного відповідача, - Реєстраційної служби Головного управління юстиції у Київській області.

21.09.2021 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшов відзив відповідача, - Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), (том № 1, а.с., 232 239), наступного змісту:

- У провадженні Кагарлицького районного суду Київської області перебуває справа № 368/169/20 за позовом ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) до Відділу у Кагарлицькому районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області, Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Відповідач) про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 06 липня 2021 року у справі № 368/169/20 залучено в якості відповідача Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ), як правонаступника первинного відповідача - Реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у Київській області.

Так, ознайомившись із позовною заявою, Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) вважає її безпідставною та необгрунтованою, а тому такою, що не підлягає задоволенню в частині позовних вимог до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з огляду на наступне.

1. Щодо повноважень діяти від імені Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ):

- Частиною четвертою статті 58 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника.

- Відповідно до підпункту 4.3.10 пункту 4.3 Положення про сектор судової роботи та міжнародного співробітництва у Київській області відділу судової роботи та міжнародної правової допомоги Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), затвердженого Наказом начальника Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 28 грудня 2019 року №37/6 (далі - Положення), надано право головним спеціалістам брати участь у справах, діяти в судах України від імені Центрального міжрегіонального управління, з усіма правами, що надані процесуальним законодавством України стороні, третій особі, в тому числі з правом оскарження судових рішень та сплати судових витрат, окрім права подання позовної заяви, визнання позову, відмови від позову, його відкликання та зміни, відкликання та відмови від апеляційних та касаційних скарг, досягнення примирення та укладення мирової угоди.

В свою чергу, підпунктами 4.3.16 та 4.3.17 пункту 4.3 Положення, головним спеціалістам надано право засвідчувати копії документів, що підтверджують повноваження (накази, положення, інструкції тощо) та право засвідчувати копії документів, що подаються до суду, до органів, що здійснюють дисциплінарне провадження щодо судді.

Керуючись вищенаведеним, головний спеціаліст сектору судової роботи та міжнародного співробітництва у Київській області відділу судової роботи та міжнародної правової допомоги Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) має право брати участь у справах, в судах України, де стороною є Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ), з усіма правами, що надані процесуальним законодавством стороні.

2. Щодо повноважень Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень:

- Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон).

Так, згідно з частиною першою статті 6 Закону, організаційну систему державної реєстрації прав становлять:

1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи;

2) Суб`єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації;

3) Державні реєстратори прав на нерухоме майно.

Повноваження територіальних органів Міністерства юстиції України, зокрема й Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), визначені у статті 8 Закону, відповідно до якої територіальні органи Міністерства юстиції України в межах території, на якій вони здійснюють свою діяльність:

- розглядають скарги на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав та приймають обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом;

- складають протоколи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення;

- організовують роботу з підготовки та підвищення кваліфікації державних реєстраторів, уповноважених осіб суб`єктів державної реєстрації прав;

- приймають рішення про тимчасове блокування доступу державних реєстраторів, уповноважених осіб суб`єктів державної реєстрації прав до Державного реєстру прав у випадках, передбачених цим Законом;

- здійснюють інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

З наведеного вбачається, що Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) здійснює лише контролюючі та організаційні функції у сфері реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і не виконує функціональні обов`язки державних реєстраторів.

У свою чергу, відповідно до частини першої статті 11 Закону, державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом (частина друга статті 11 Закону).

Також звертає увагу суду, що положеннями статті 37 Закону встановлено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Отже, зі змісту наведених норм вбачається, що повноваження стосовно прийняття рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень Законом віднесено до виключної компетенції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідного органу державної реєстрації прав, а не до компетенції територіальних органів Міністерства юстиції України.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 21 січня 2015 року № 17 «Питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції» було ліквідовано Державну реєстраційну службу та Державну виконавчу службу.

Відповідно до підпункту 3 пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку, припиняють надання послуг у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на території відповідних адміністративно-територіальних одиниць за рішенням Кабінету Міністрів України, прийнятим у разі забезпечення виконавчими органами міських рад міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення, Київською, Севастопольською міськими, районними, районними у містах Києві та Севастополі державними адміністраціями умов, необхідних для реалізації повноважень у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, але не пізніше 30 квітня 2016 року.

Згідно з абзацом 3 підпункту 3 пункту 1 розпорядження Кабінету Міністрів України «Деякі питання надання адміністративних послуг у сферах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» від 25 грудня 2015 року № 1395-р, - реєстраційні справи передані виконавчим органам міських рад міст обласного значення, Київській міській, районним, районним у м. Києві державним адміністраціям, що діють на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Тобто, починаючи з 01 травня 2016 року ні Міністерство юстиції України, ні його територіальні органи не здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, оскільки такі повноваження були передані органам місцевого самоврядування за місцезнаходженням майна, а реєстраційні справи були передані відповідним місцевим радам та державним адміністраціям.

3. Щодо суті позовних вимог до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ):

- Як раніше було зазначено, відповідно до статті 9 Закону державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації та встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між - заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора, пов`язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Положеннями частини другої статті 30 Закону встановлено, що дії або бездіяльність державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса, державного виконавця можуть бути оскаржені до суду.

Отже, зі змісту наведених норм вбачається, що повноваження стосовно прийняття рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень Законом віднесено до виключної компетенції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідного органу державної реєстрації прав, а не до компетенції територіального органу Міністерства юстиції України, яким є Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Відповідно до вимог статті 175 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обгрунтування, зміст позовних вимог щодо кожного відповідача.

Позивач - це особа, на захист суб`єктивних прав і охоронюваних інтересів якої порушено цивільний процес, а відповідач - це особа, яка на заяву позивача притягується до відповідальності за порушення чи оспорювання його прав й інтересів.

Тобто, відповідно до положень чинного законодавства, відповідачем є та процесуальна особа, яка на думку позивача, своєю діяльністю (діями або бездіяльністю) порушила його права та до якої позивач направляє свої позовні вимоги (свій позов) звернувшись при цьому до суду.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд відмовляє у задоволенні позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі Мі 523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Вважає за необхідне зазначити, що Позивачем заявлено позовні вимоги до неналежного відповідача, оскільки на момент звернення останнього із даною позовною заявою до суду Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) не мало і не має повноважень здійснювати реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Враховуючи вимоги статті 51 ЦПК України та те, що Позивач фактично оспорює рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ), - не є і не може бути належним відповідачем у даній справі.

Державній реєстрації підлягає заявлене право і здійснюється вона суб`єктом державної реєстрації не за власною ініціативою, а на підставах, встановлених законом, зокрема на підставі заяви особи, за якою проводиться реєстрація права.

Тобто відносини у сфері державної реєстрації речового права виникають саме між суб`єктом звернення за такою послугою та суб`єктом, уповноваженим здійснювати відповідні реєстраційні дії.

Водночас, Позивач не навів у своєму позові, як саме і якими діями Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) порушило його права та законні інтереси, оскільки останнє не вчиняло оскаржуваної державної реєстрації.

Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) також не може відповідати за дії, вчинені іншими суб`єктами і нести несприятливі наслідки у випадку задоволення позову, що може бути виражено, зокрема, у вигляді неможливості виконання рішення в частині вчинення реєстраційних дій або - сплати судового збору з метою подальшого оскарження такого рішення в судах вищих інстанцій.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) вважає, що даний цивільний позов поданий з надуманих причин, Позивачем свої вимоги не обгрунтовано, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження незаконності дій Відповідача, а тому даний позов не підлягає задоволенню.

4. Щодо подання до суду доказів направлення відзиву іншим учасникам справи:

- Зі змісту статті 191 ЦПК України вбачається, що відповідач має право надіслати до суду відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову, а позивачу, іншим відповідачам, а також третім особам - копію відзиву та доданих до нього документів.

Відповідно до частини четвертої статті 178 ЦПК України копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 178 ЦПК України до відзиву додаються документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Водночас, у зв`язку з обмеженими строками на подання відзиву у даній справі, а також враховуючи особливості направлення кореспонденції в органах державної влади, Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) не має можливості одночасно долучити до даного відзиву докази його направлення іншим учасникам справи.

Додатково повідомляємо, що після отримання особою, яка діє від імені Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) доказів направлення відзиву іншим учасникам справи, такі докази невідкладно будуть направлені на адресу Кагарлицького районного суду Київської області.

З огляду на викладене та враховуючи, що Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки не має повноважень вчиняти реєстраційні дії, а права Позивача жодним чином не порушувало і не могло порушити, керуючись статтями 43, 48, 49 51, 175, 178, 191, 263 ЦПК України, - представник відповідача просить суд винести рішення, на підставі якого:

1. Відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 в частині позовних вимог до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

03.05.2023 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, ( Том № 2, а.с., 108 109), згідно якої:

1. Клопотання представника позивача. - адвоката Філіповської В.В.. - задовльнити.

2. В справі № 368/169/20, провадження № 2/368/3 1 /23, за позовом ОСОБА_5 до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, - ОСОБА_2 , - про скасування державної реєстрації іємєльної ділянки, -

- на підставі положень ст. 55 ЦПК України, - залучити в якості відповідача, - юридичну особу. - Головне управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області. (03115, м. Київ, вул. Серпова, Код 3/14, код ДРПОУ: 39817550), - замість відповідача. - Головне управління Держгеокадастру у Київській області, (реорганізована юридична особа).

В судовому засіданні, яке відбулося 11.04.2025 року, представник позивача ОСОБА_1 , - адвокат Філіповська В.В., - позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник позивачки обгрунтовувала свою правову позицію обставинами справи та нормами прва, які викладені в мотивувальній частині позовної заяви, та які судом викладено в повному обсязі, - вище по тексту в мотивувальній частині даного рішення суду.

В судовому засіданні, яке відбулося 11.04.2025 року, позивачка ОСОБА_6 , - позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

В судовому засіданні, яке відбулося 11.04.2025 року, представник відповідача, - Центрального міжрегіонального управління Мінстерства юстиції (м. Київ), - Дякіна А.Ю., - заперечувала проти задоволення позову, в частині, що стосується вимог до її довірителя.

Свою правову позицію представник відповідача обгрунтовувала обставинами справи та нормами права, які викладені у відзиві, та які в повному обсязі зазначені вище по тексту мотивувальніої частини даного рішення суду.

В судове засідання, яке відбулося 11.04.2025 року, представник відповідача, - Управління Держгеокадастру у місті Києві та Київській області, - не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи.

В судовому засіданні, яке відбулося 11.04.2025 року, представник третьої особи ОСОБА_2 , - адвокат Клапчук Ф.П., - категорично заперечував проти задоволення позову та просив суд відмовити в його задоволенні.

Свою правову позицію представник третьої особи обгрунтовував тим, що, на його думку, - позивачка обрала не вірний спосіб захисту та зазначила невірно відповідача, а саме, - Центрального міжрегіонального управління Мінстерства юстиції (м. Київ), - яке не є належним відповідачем, а тому слід відмовити в задоволенні позову, так як слід було б залучити представника органу місцевого самоврядування, зокрема, - представника Кагарлицької міської ради Обухівського району Київської області.

В судовому засіданні, яке відбулося 11.04.2025 року, третя особа, - Воловенко Р.П., - категорично заперечувала проти задоволення позову та просила відмовити в його задоволенні.

Третя особа підтримала правову позицію свого представника.

Суд, вислухавши сторону позивача (позивачку та її представника), які підтримали позов та просили його задовольнити, вислухавши представника відповідача, який заперечував проти задоволення позову, вислухавши третю сторону (третю особу та її представника), які категорично заперечували проти задоволення позову, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позову, - шляхом винесення судового рішення, як окремого процесуального документу, обгрунтовуючи своє рішення наступним.

Підсудність:

- згідно ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, - пред`являються за місцезнаходженням майнаабо основної його частини.

Як вбачається з позовної заяви, - спір в даному цивільному провадженні (предмет позову) стосується нерухомого майна, - земельних ділянок, які розташовані на території м. Кагарлик Обухівського району Київської області.

Що стосується тієї обставини, що м. Кагарлик Київської області, - наразі відноситься до Обухівського району, а справа слухається не в Обухіському районному суді Київської області, а в Кагарлицькому районному суді Київської області, то суд зазначає наступне:

Пунктом 3-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17 липня 2020 року № 807-ІХ, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, запровадженого Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про затвердження воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ.

Відповідно до постанови Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807/ІХ «Про утворення та ліквідацію районів», - м. Кагарлик, - відноситься до Обухівського району Київської області.

Разом з тим, відповідно до роз`яснення наданого Радою Суддів України, до зміни системи судоустрою та приведення її у відповідність до нового адміністративно - територіального устрою шляхом утворення, реорганізації чи ліквідації судів, - місцеві загальні суди продовжують здійснювати розгляд справ в межах раніше утворених районів та раніше визначеного адміністративно-територіального устрою, а так як село м. Кагарлик, - раніше було адміністративно територіальним центром Кагарлицького району Київської області, - то дану справу слід слухати в Кагарлицькому районному суді Київської області.

Відповідно, враховуючи предмет спору (розірвання шлюбу), враховуючи місце реєстрації та проживання відповідача фізичної особи, та враховуючи положення ч. 1 ст. 30 ЦПК України, - дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області, - як суду першої інстанції загальної юрисдикції, так як в даному випадку має місце виключної підсудності, - підсудність за місцем місцезнаходженням майна.

Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм матеріального та процесуального права:

- Як вбачається з матеріалів справи, - позивачка, - ОСОБА_1 ,- є власником земельної ділянки, яка знаходиться в АДРЕСА_2 , з цільовим призначенням, - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Вищевказана земельна ділянка належить на праві приватноїх власності позивачці ОСОБА_1 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 16 жовтня 2009 року, виданого на підставі рішення Кагарлицької міської ради № 298 від 23 грудня 2008 року кадастровий номер 32 222 10100:01:470:0008.

В той же час, - відповідачка, - ОСОБА_2 , є користувачем сусідньої земельної ділянки, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Рішенням Кагарлицької міської ради № 145 від 29 грудня 2011 року було затверджено технічну документацію із землех строю щодо складання документів, що посвідчують право власності та надано у власність ОСОБА_2 земельні ділянки:

1. Площею 0,1000 га, - з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і споруд;

2. Площею 0,0681 га, - з цільовим призначенням, - для ведення особистого селянського господарства, -

- розташованих по АДРЕСА_1 .

28 лютого 2012 року відповідачці ОСОБА_2 видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, з цільовим призначенням, - для будівництва та обслуговування житлового будинку і споруд, яка межує із земельною ділянкою позивачки.

В червні 2010 року відповідачка ОСОБА_2 в іншому цивільному провадженні звернулась до суду з позовом до позивачки ОСОБА_1 , Кагарлицької міської Ради, ДГТ «Центр державного земельного кадастру», - про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування його державної реєстрації та скасування рішення міської ради.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 27 жовтня 2010 року позов було задоволено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 18 січня 2011 року рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 27 жовтня 2010 року було скасовано й ухвалено нове рішення про відмову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 21 квітня 2011 року касаційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , - було відхилено.

Оскільки земельна ділянка відповідачки ОСОБА_2 накладалась на земельну ділянку позивачки ОСОБА_7 , - позивачка звернулася до суду з позовом про скасування рішення Кагарлицької міської ради від 29.12.2011 року про затвердження технічної документації із землеустрою та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку від 28 лютого 2012 року.

Відповідно до рішення Апеляційного суду Київської області від 29 жовтня 2015 року, - рішення Кагарлицької міської ради № 145 від 29 грудня 2011 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності та надано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,1000 га, - з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і споруд розташованих по АДРЕСА_1 , - було скасовано.

Крім того, Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 428398, кадастровий номер :01:470:0012, виданий 28 лютого 2012 року на ім`я відповідачки ОСОБА_2 , на земельну ділянку площею 0,1000 га, - з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і споруд розташованих по АДРЕСА_1 , - було визнано недійсним.

Відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 листопада 2015 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду Київської області від 29 жовтня 2015 року, - було відмовлено.

За результатами повторних кадастрових зйомок і вимірів, державним кадастровим реєстратором Управління Держземагенства у Кагарлицькому районі Київської області встановлено, що зовнішні межі земельної ділянки позивачки ОСОБА_1 перекриваються межами суміжної земельної ділянки відповідачки ОСОБА_2 .

Вищевказаний факт підтверджується копією листа Держземагенства України від 24 жовтня 2013 року (Том 1, а.с. 26 27).

Часткове накладення земельної ділянки вбачається з копії схеми розміщення земельних ділянок, копії схеми їх накладання та звеленого кадастрового плану земельних ділянок сторін, розташованих по АДРЕСА_6 , які були складені ТОВ «Гео Сервіс Україна», копія міститься в матеріалах справи (Том № 1, а.с., 46 ).

За результатами експертного земельно-технічного дослідження, проведеного судовим експертом КШСЕ Барановим Ю.Л. вбачається, що земельна ділянка, площею 0,1000 га, - з цільовим призначенням, - для будівництва та обслуговування житлового будинку і споруд, що належить відповідачці ОСОБА_8 , та розташована по АДРЕСА_1 , - частково накладається на земельну ділянку, яка належить ОСОБА_1 на підставі державного акту на право власності на землю, площею 0,0833 га, - з цільовим призначенням, - для будівництва га обслуговування житлового будинку і споруд, та розташована по АДРЕСА_2 .

Площа накладання складає 0,0101 га, а технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують права власності відповідачку ОСОБА_2 , на її спірну земельну ділянку, - не відповідає вимогам чинного на той час законодавства, оскільки у ній відсутні обов`язкові документи та матеріали, зокрема:

- матеріали польових геодезичних робіт;

- заява ОСОБА_2 про складення державного акту;

- збірний кадастровий план суміжних землевласників і землекористувачів;

- відомість обробки теодолітного ходу.

Даний факт підтверджується копією висновку № 1-Д/04/15 від 30 квітня 2015 року (Том № 1, а.с., 30 42).

Відповідно до рішення Апеляційного суду Київської області від 29 жовтня 2015 року, - було встановлено, (відомості, які містяться в судовому рішення апеляційної інстанції мають преюдиційну силу), що зовнішні межі земельної ділянки позивачки ОСОБА_1 перекриваються межами суміжної земельної ділянки ОСОБА_2 .

Також у додатку до повідомлення про відмову у виправленні помилок від 10.07.2018 року (Том № 1, а.с., 28, 29) зазначено, що при розгляді заяви позивачки ОСОБА_1 було виявлено перетин земельної ділянки, яка належить позивачці, - з сусідніми земельними ділянками з кадастровими номерами :01:470:0012, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (колишня АДРЕСА_1 , та належить відповідачці, - ОСОБА_2 (площа перетинання 68,3317%) та :01:470:0009, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_4 ) та належить ОСОБА_3 (площа перетинання 14,1858%).

Оскільки рішенням Кагарлицької міської ради було передано вказану ділянку позивачці, - ОСОБА_1 , у 2008 році, а відповідачка ОСОБА_2 набула право власності на свою земельну ділянку пізніше, - у 2016 році, - то суд вважає, що саме межі земельної ділянки відповідачки ОСОБА_2 , - частково накладаються на земельну ділянку, яка належить на праві приватної власності позивачці, - ОСОБА_1 .

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування несуть відповідальність за шкоду, заподіяну їх неправомірним втручанням у здійснення власником повноважень щодо володіння, користування і розпорядження земельною ділянкою (п. 2 ст. 154 Земельного кодексу України).

Відповідно до статті 25 Закону «Про державний земельний кадастр» «Поземельна книга є документом Державного земельного кадастру, який містить такі відомості про земельну ділянку: а) кадастровий номер;

б) площа;

в) місцезнаходження (адміністративно- територіальна одиниця);

г) склад угідь;

г) цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель);

д) нормативна грошова оцінка;

е) відомості про обмеження у використанні земельної ділянки;

є) відомості про межі частини земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки;

ж) кадастровий план земельної ділянки;

з) дата державної реєстрації земельної ділянки;

и) інформація про документацію із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки, а також внесені зміни до цих відомостей;

і) інформація про власників (користувачів) земельної ділянки відповідно до даних про зареєстровані речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Повідомлення про зареєстровані (припинені) речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в тому числі і за рішенням суду надходить з органів реєстру прав і після чого відомості вносяться у Поземельну книгу.

Однак, відповідач 2, - Реєстраційна служба Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, а в подальшому його правонаступник, не повідомив про припинення речового права відповідача 1, Відділ у Кагарлицькому районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області, в подальшому його правонаступник, щодо земельної ділянки площею 0,1000 га, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і споруд розташованих по АДРЕСА_1 .

Пунктом 130 Порядку ведення Державного земельного кадастру (далі Порядку) затвердженого Постанови Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 №1051 передбачено, що відомості (зміни до них) про нового власника, користувача земельної ділянки відповідно до даних про зареєстровані речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вносяться до Поземельної книги Державним кадастровим реєстратором відповідно до пункту 113 цього Порядку.

В пункті 113 Порядку зазначено, що після отримання від органу державної реєстрації прав інформації в порядку інформаційного обміну Державний кадастровий реєстратор протягом двох робочих днів з моменту її отримання вносить інформацію про власників, користувачів земельної ділянки відповідно до даних про зареєстровані речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно до Поземельної книги в електронній (цифровій) та паперовій формі.

Отже, після скасування права на землю органами реєстру прав, державний кадастровий реєстратор отримує в порядку інформаційного обміну інформацію про скасування права, відповідно до чого і вносить зміни до Поземельної книги.

Іншого порядку державної реєстрації, видачі державних актів чи скасування їх державної реєстрації законами України або прийнятими на їх підставі підзаконними нормативно - правовими актами, не встановлювалось.

На даний час, Держземагентетво України та його територіальні органи здійснюють державну реєстрацію земельних ділянок, а не прав на них. Державна реєстрація земельної ділянки це внесення до Державного земельного кадастру передбачених Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера (ст. 1 ЗУ «Про державний земельний кадастр»).

Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Реєстрація земельної ділянки відповідачем 2 у такому варіанті, який є на сьогодні, -позбавляє позивача можливості зареєструвати свою земельну ділянку, так як земельна ділянка відповідачки ОСОБА_2 , - накладається на земельну ділянку позивача.

Виходячи з цього, державну реєстрацію земельної ділянки відповідачки, - ОСОБА_2 , - необхідно скасувати, оскільки вона була позбавлена права власності на дану земельну ділянку, відповідно до рішення Апеляційного суду Київської області від 29 жовтня 2015 року (а.с., 17 22).

Окрім того, відповідно до ст. 202 Земельного кодексу України (в редакції до 01.01.2013) державна реєстрація земельних ділянок здійснювалась у складі державного реєстру земель, який складався із двох частин: Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок та Поземної книги, яка містить відомості про земельну ділянку.

Пунктами 9,10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» встановлено, що до 1 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передавались у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснюватись з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснювалась у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі.

Порядок ведення Поземельної книги регулюються Порядком ведення земельного кадастру, який затверджено постановою КМ України від 17.10.2012 р. № 1051.

Відповідно до пункту 60 Порядку ведення Державного земельного кадастру запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду.

За нормою частини 10 статті 24 Закону «Про державний земельний кадастр», - державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію:

- у разі поділу чи об`єднання земельних ділянок;

- якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника.

Аналогічні підстави для скасування державної реєстрації земельних ділянок містить пункт 114 Поряду ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.1 0.2012 № 1051.

Відповідно до Положення «Про Відділ у Кагарлицькому районі Головного управління Держтеокадастру у Київській області» та закону України «Про Державний земельний кадастр» Відділ здійснює ведення Державного земельного кадастру, інформаційну взаємодію Державного земельного кадастру з іншими інформаційними системами в установленому порядку.

Стаття 6 та пункт 2 статті 7 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачає, що ведення та адміністрування Державного земельного кадастру забезпечуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр», - внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Державний реєстратор є державним службовцем. Державний кадастровий реєстратор здійснює внесення відомостей до Державному земельному реєстрі або надає відмову у їх внесенні, формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, відповідно до пункту 4 статті 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр».

Посадові особи, які здійснюють формування га/або внесення до Державного земельного кадастру відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру, державні кадастрові реєстратори за порушення законодавства у сфері Державного земельного кадастру несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність у порядку, встановленому законом (п. 1 статті 39 Закону України «Про Державний земельний кадастр»).

Дії або бездіяльність Державного кадастрового реєстратора можуть бути оскаржені до суду в порядку, встановленому законом (п. 2 статті 39 Закону України «Про Державний земельний кадастр»).

Пунктом 2 статті 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно ч. 5 ст. 158 ЗК України у разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

Згідно ч. 2 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування та розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян.

Про той факт, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та в поземельній книзі міститься неправдива інформація, а саме, - що ОСОБА_2 , - є власником земельної ділянки площею 0,1000 та, - з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і споруд розташованих по АДРЕСА_1 , незважаючи на те, що її державний акт, а відповідно і право власності було скасовано рішенням Апеляційного суду Київської області від 29 жовтня 2015 року, мені стало відомо на судовому засіданні Кагарлицького районного суду Київської області, коли до суду надійшла інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, як відповідь на запит суду.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 125, 152, 154, 158, 202 ЗК України, ст. ст. 1, 7, 9, 24, 25, 39 Закону України «Про Державний земельний кадастр», Порядком ведення земельного кадастру, п. 2 ч. 1 ст. 258, ст. 259, ст.ст. 263 265, ст. 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Управління Держгеокадастру у місті Києві та Київській області, Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа на стороні відповідача, - ОСОБА_2 , - про скасування державної реєстрації земельної ділянки, - задовольнити.

Скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, - площею 0,1000 га, з цільовим призначенням, - для будівництва та обслуговування житлового будинку і споруд розташованих по АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Скасувати запис у поземельній книзі щодо права власності на земельну ділянку, - площею 0,1000 га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку і споруд, розташованих по АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 у Державному земельному кадастрі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку на підставі ч. 1 ст. 352 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно ч. 1 ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Згідно п. 15.5) Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з моменту проголошення до Київського Апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області, а учасниками процесу, які не були присутні під час проголошення рішення, - протягом тридцяти днів з моменту отримання копії рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 13.05.2025 року.

Суддя: Закаблук О.В.