Провадження №: 2/336/2668/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у відкритті провадження

13 травня 2025 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Галущенко Ю.А., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про перерахунок заборгованості по сплаті аліментів,

ВСТАНОВИВ:

12 травня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою, в якій просить: зобов`язати Центральний відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) провести перерахунок заборгованості по аліментах; зобов`язати Центральний відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надати детальний розрахунок заборгованості із зазначенням періодів та сум, які підлягають сплаті.

На обґрунтування позову позивач вказує, що він є батьком неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . 10.11.2023 року Центральний відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 (ВП № 69236983). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, станом на 15.04.2024 року сума заборгованості становить 500 520,72 грн. Нарахування заборгованості почалося з листопада 2017 року по грудень 2022 року. Разом з тим, позивач добровільно сплачував аліменти на утримання дітей, що підтверджується наданою банківською випискою з АТ КБ «ПриватБанк» від 08.12.2022, з якої вбачається, що в період з 15.10.2022 по 29.11.2022 року позивачем були здійснені перекази через додаток Приват24 на картку ОСОБА_5 на за загальну суму 479 500,00 грн. (коментар до платежу: аліменти, допомога дітям). Крім того, відповідно до договору оренди житла від 01.04.2022, позивач з 01.04.2022 по 25.02.2024 винаймав житло в оренду в Польщі для своїх дітей, що також свідчить про те, що він здійснював утримання дітей на період оренди житла. Згідно договору оренди житла вартість 1 місяця оренди складає 3000 злотих. Усього оренда складає 23 місяці, тобто було сплачено 69 000 злотих. Відповідно до офіційного курсу НБУ зл. До грн.. було сплачено 580 059 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у період з 01.01.2024 по 01.03.202 було сплачено 299 221,60 грн. Таким чином, у період з 01.04.2022 по 01.03.2024 позивач витратив на утримання дітей 1 358 771,60 грн. Також, позивач вказує, що на теперішній час погіршився стан його здоров`я. Травма пов`язана з захистом Батьківщини під час дії воєнного стану та виконанням обов`язків військової служби. 21.02.2025 позивач повторно подав заяву про перерахунок заборгованості по аліментах до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), проте у зв`язку із погіршенням стану здоров`я відповідь отримав лише 25.03.2025 року.

Ознайомившись із матеріалами позовної заяви, суддя вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження з наступних підстав.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 71 Закону визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Відповідно до п. 1 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5 (далі - Інструкція), виконавець розпочинає примусове виконання рішення про стягнення аліментів на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Стягнення аліментів здійснюється відповідно до вимог ст. 70 Закону та пунктів 3-10 розділу Х цієї Інструкції.

Пункт 4 розділу XVI Інструкції містить обов`язок виконавця обчислювати розмір заборгованості зі сплати саме аліментів на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що аліменти сплачуються позивачем в межах виконавчого провадження № 69236983 у порядку примусового виконання судового наказу № 331/7881/17, виданого 13.12.2017 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у розмірі частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дітьми повноліття, з чого слідує, що вимога позивача у позовній заяві виникла у зв`язку з виконанням судового рішення, зокрема щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з позивача, контроль та обрахунок якого має здійснюватися державним виконавцем у межах виконавчого провадження у відповідності до рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Як вбачається із змісту позовної заяви позивач фактично не погоджується із діями державного виконавця щодо нарахування певного розміру аліментів за указаний ним період, тобто оскаржує дії державного виконавця під час виконання судового рішення.

Тому даний спір підлягає розгляду у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» шляхом подання стороною виконавчого провадження скарги на дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби - до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (ст. 447, ч. 1 ст. 448 ЦПК України).

Верховний Суд у постановах від 01 квітня 2020 року у справі № 401/3734/16-ц, від 22 квітня 2020 року у справі № 523/7815/18, від 15 липня 2020 року у справі 645/5637/15-ц дійшов висновку, що спір про визнання незаконними розрахунків державного виконавця щодо заборгованості зі сплати аліментів може розглядатись у порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що позивачем заявлено вимоги, які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства (позовного провадження), у відкритті провадження по даній цивільній справі необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 5 ст. 186 ЦПК України, відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої п. 1 ч. 1 цієї статті, суд роз`яснює позивачу, що він не позбавлений права з цими вимогами звернутися до місцевого загального суду в порядку в порядку Розділу VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень».

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. 186 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про перерахунок заборгованості по сплаті аліментів.

Надіслати копію ухвали позивачу.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення безпосередньої до Запорізького апеляційного суду.

Суддя Ю.А.Галущенко