Справа № 366/342/25
Провадження № 2/366/345/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2025 року суддя Іванківського районного суду Київської області Гончарук О.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 , що подається одночасно з позовною заявою про забезпечення позову по справі № 366/342/25,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Іванківського районного суду Київської області перебуває позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Одночасно з позовом позивачем подано заяву, відповідно до якої позивач просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти, що належать ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), зокрема житловий будинок загальною лощею 99,2 кв.м. з надвірними будівлями, який розташований на приватизованій земельній ділянці 0.15 га (кадастровий номер :01:015:0237) та знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та земельну ділянку розміром 0,0911 га (реєстраційний номер: 20, кадастровий номер: :01:015:0306), що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 або заборонити відчужувати вказане майно.

Заява обґрунтована тим, що позивач звернувся до суду із вказаним позовом, оскільки вважає, що за договором позики Відповідач мала повернути йому грошові кошти до 01.07.2024 року. Додатковою угодою №б/н від 01.07.2024 року до договору позики б/н від 01.07.2024 року цей строк було подовжено до 01.09.2024 року.

На даний час Відповідач не повертає борг, окрім того, згідно п.4 додаткової угоди від 01.07.2024 року та п.7 договору позики №б/н від 01.07.2019 року, Відповідач зобов`язується добровільно передати житловий будинок загальною площею 99,2 кв.м. з надвірними будівлями, який розташований на приватизованій земельній ділянці 0.15 га (кадастровий номер :01:015:0237) та знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та земельну ділянку розміром 0,0911 га (реєстраційний номер: 20, кадастровий номер: :01:015:0306), що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 у власність позикодавця шляхом укладення договору купівлі-продажу або дарування (на вибір позикодавця) у разі неможливості виконання зобов`язань за договором позики до 01.09.2024 року. Будинок належить Позичальнику на підставі права приватної власності згідно договору купівлі-продажу серія та номер 2546, виданий 01.07.2019 року, земельна ділянка належить Позичальнику на підставі приватної власності згідно договору купівлі-продажу серія та номер 285, виданий 18.02.2021 року. Витрати пов`язані з передачею майна у власність Позикодавцю для часткового погашення боргу за договором позики несе позичальник. Вартість для добровільної передачі майна у власність Позикодавцю для часткового погашення боргу за договором позики складає 5336 (п`ять тисяч) доларів США, що еквівалентно 221444 (двісті двадцять одна тисяча чотириста сорок чотири) гривні. Вартість земельної ділянки для добровільної передачі майна у власність Позикодавцю для часткового погашення боргу за договором позики складає 1344 (одна тисяча триста сорок чотири) долари США, що еквівалентно 55760 (п`ятдесят п`ять тисяч сімсот шістдесят) гривен. На даний час Позивач є користувачем вказаного майна згідно договору найму (оренди) від 01.07.2024 року.

Відповідач може передати право власності на зазначене майно, яке належить Відповідачу третім особам для неможливості стягнення боргу.

В той же час, вжиття зазначених заходів забезпечення позову сприятиме ефективному захисту порушених прав позивача.

Так, відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

З врахуванням наведеного, сторони в судове засідання не викликались, оскільки суд прийшов до висновку про розгляд вказаної заяви за їх відсутності у відповідності до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

При цьому, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали позовної заяви, заяву про забезпечення позову та надані до неї документи, дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такої позиції притримується Верховний Суд у своїй Постанові 17 жовтня 2018 року, справа № 183/5864/17-ц (провадження № 61-38692св18).

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Вказана норма імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Cпівмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.3-4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9).

При цьому, згідно ч . 1, 2 ст. 151 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Так, судом встановлено, що дійсно у Позивача та Відповідача дійсно виник спір щодо виконання зобов`язань за договором позики Відповідач мала повернути йому грошові кошти до 01.07.2024 року. Додатковою угодою №б/н від 01.07.2024 року до договору позики б/н ві 01.07.2024 року цей строк було подовжено до 01.09.2024 року.

На даний час Відповідач не повертає борг, окрім того, згідно п.4 додаткової угоди від 01.07.2024 року та п.7 договору позики №б/н від 01.07.2019 року, Відповідач зобов`язується добровільно передати житловий будинок загальною площею 99,2 кв.м. з надвірними будівлями, який розташований на приватизованій земельній ділянці 0.15 га (кадастровий номер :01:015:0237) та знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та земельну ділянку розміром 0,0911 га (реєстраційний номер: 20, кадастровий номер: :01:015:0306), що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 у власність позикодавця шляхом укладення договору купівлі-продажу або дарування (на вибір позикодавця) у разі неможливості виконання зобов`язань за договором позики до 01.09.2024 року. Будинок належить Позичальнику на підставі права приватної власності згідно договору купівлі-продажу серія та номер 2546, виданий 01.07.2019 року, земельна ділянка належить Позичальнику на підставі приватної власності згідно договору купівлі-продажу серія та номер 285, виданий 18.02.2021 року. Витрати пов`язані з передачею майна у власність Позикодавцю для часткового погашення боргу за договором позики несе позичальник. Вартість для добровільної передачі майна у власність Позикодавцю для часткового погашення боргу за договором позики складає 5336 (п`ять тисяч) доларів США, що еквівалентно 221444 (двісті двадцять одна тисяча чотириста сорок чотири) гривні. Вартість земельної ділянки для добровільної передачі майна у власність Позикодавцю для часткового погашення боргу за договором позики складає 1344 (одна тисяча триста сорок чотири) долари США, що еквівалентно 55760 (п`ятдесят п`ять тисяч сімсот шістдесят) гривен. На даний час Позивач є користувачем вказаного майна згідно договору найму (оренди) від 01.07.2024 року.

Відповідач може передати право власності на зазначене майно, яке належить Відповідачу третім особам для неможливості стягнення боргу.

Так, згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішення від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Суд, дослідивши матеріали справи та поданої заяви, враховуючи підстави, предмету позову, дійшов висновку про те, що заява не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 1 ч. 1ст. 151 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Позивачем не надано доказів права власності Відповідача на майно, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб станом на 07 лютого 2025 року.

Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , датований 01.07.2019 року.

Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,15 га, кадастровий номер :01:015:0237, датований 24.11.2023 року.

Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:015:0306, датований 18.02.2021 року.

Тому право власності Відповідача на вищезгадані об`єкти, станом на 07.02.2025 року документально не підтверджено.

Згідно ч. 6 ст. 153 ЦПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

З врахуванням ч. 7 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Обставини, за яких суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення у відповідності до положень ч. 3 ст. 154 ЦПК України, відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 149, 150, 151, 153, 353-354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволені заяви про забезпечення позову відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О.П. Гончарук