справа № 638/2666/25
провадження № 2/631/580/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

п р о в і д м о в у у в і д к р и т т і п р о в а д ж е н н я у с п р а в і

13 травня 2025 року селище Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі судді Мащенко С. В., розглянувши матеріали цивільної справи з єдиним унікальним № 638/2666/25 (провадження № 2/631/580/25) за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ КОМПАНІЯ «АКТИВ-ОІЛ» до приватного нотаріуса Малахової Галини Іванівни «Про скасування постанови нотаріуса та зобов`язання вчинити певні дії»,

в с т а н о в и в :

ТОВ КОМПАНІЯ «АКТИВ-ОІЛ» звернулось в суд із позовною заявою до приватного нотаріуса Малахової Г. І. «Про скасування постанови нотаріуса та зобов`язання вчинити певні дії» (а. с. 1 6).

На обґрунтування позову товариство зазначило, що 12.08.2024 року воно звернулось до Приватного нотаріуса Малахової Г. І. із заявою про зняття (припинення) записів про державну реєстрацію та обтяження, проте 22.08.2024 року відповідач виніс Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 96/02-32, в якій зазначив, що не вважає відповідні іпотечні договори припиненими, а також, що висновки позивача про їх припинення ґрунтуються на припущення та є хибними. Натомість 30.03.2007 року ВАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» та ТОВ КОМПАНІЯ «АКТИВ-ОІЛ» уклали Договір про відновлювальну кредитну лінію від 30.03.2007 року № 17-01-07, за яким банк відкрив товариству відновлювальну кредитну лінію строком погашення до 29.09.2008, а товариство зобов`язалося передати в іпотеку: нежитлові будівлі літера «А-1» (стаціонарний АГЗП), загальною площею 31,7 м2, за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлову будівлю літера «A-1» (стаціонарний АГЗП), загальною площею 33,8 м2, за адресою: АДРЕСА_2 . Крім того, ТОВ КОМПАНІЯ «АКТИВ-ОІЛ» і ВАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» уклали Іпотечний договір № 231/0307 від 30.03.2007 року, за яким товариство передало в іпотеку банку нежитлові будівлі літера «A-1» (стаціонарний АГЗП), загальною площею 31,7 м2, за адресою: АДРЕСА_1 ; Іпотечний договір № 221/0307 від 30.03.2007 року, за яким товариство передало в іпотеку банку нежитлову будівлю літера «А-1» (стаціонарний АГЗІІ), загальною площею 33,8 м2, за адресою: АДРЕСА_2 . В подальшому, 07.12.2007 року ВАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» та ТОВ КОМПАНІЯ «АКТИВ-ОІЛ» уклали Договір про відновлювальну кредитну лінію від 07.12.2007 року № 79-01-07, за яким банк відкрив товариству відновлювальну кредитну лінію строком погашення до 04.12.2009, а товариство зобов`язалося передати в іпотеку: стаціонарну АЗС з магазином супутніх товарів, АГЗП, загальною площею 72,1 м2, за адресою: АДРЕСА_3 ; нежитлові будівлі літера «A-1» (стаціонарний АГЗП), загальною площею 31,7 м2, за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлову будівлю літера «A-1» (стаціонарний АГЗП), загальною площею 33,8 м2, за адресою: АДРЕСА_2 . Також банк та товариство уклали Іпотечний договір № 791/1207 від 07.12.2007 року, за яким товариство передало в іпотеку банку стаціонарну АЗС з магазином супутніх товарів, АГЗП, загальною площею 72,1 м2, за адресою: АДРЕСА_3 ; Іпотечний договір № 771/1207 від 07.12.2007 року, за яким товариство передало в іпотеку банку нежитлові будівлі літера «А-1» (стаціонарний АГЗП), загальною площею 31,7 м2, за адресою: АДРЕСА_1 ; Іпотечний договір № 781/1207 від 07.12.2007 року, за яким товариство передало в іпотеку банку нежитлову будівлю літера «A-1» (стаціонарний АГЗП), загальною площею 33,8 м2, за адресою: АДРЕСА_2 . Окрім того, ТОВ КОМПАНІЯ «АКТИВ-ОІЛ» і ВАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» уклали Договір застави основних засобів № 8003/1207 від 07.12.2007 року, за яким ТОВ КОМПАНІЯ «АКТИВ-ОІЛ» передавало певне рухоме майно в заставу ВАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ», як забезпечення повернення кредиту, виданого за договором про відновлювальну кредитну лінію. За наслідками тривалих господарських спорів, відповідним судовим рішення, а саме: постановою Вищого господарського суду України від 18.07.2017 року у справі № 922/2656/16 залишено в силі Рішення Господарського суду Харківської області від 11.01.2017 року та визнано за позивачем право власності на нерухоме майно трьох АЗС, що знаходяться за адресами: місто Харків, Проспект Ландау Льва (колишня проспект П`ятдесятиріччя СРСР), будинок № 22-Б; місто Харків, вулиця Свистуна, будинок № 7-А; АДРЕСА_3 . Отже, з моменту прийняття Вищим господарським судом України постанови від 18.07.2017 року у справі № 922/2656/16, якою остаточно вирішено спір між ТОВ КОМПАНІЯ «АКТИВ-ОІЛ», ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» і ТОВ «ЛЮКСТРЕЙДКОМПАНІ КИЇВ», банк мав можливість впродовж трьох років скористатися правом і ініціювати юридичні процедури, спрямовані на звернення стягнення на відповідні предмети іпотеки шляхом їх продажу, проте, таких дій не вчинив і не може вчинити, бо сплила позовна давність. Натомість, з травня 2024 року у ТОВ КОМПАНІЯ «АКТИВ-ОІЛ» з`явився новий добросовісний власник, кінцевий бенефіціар та керівник - ОСОБА_1 , яка не була учасником господарських операцій, судів та будь-яких подій, що відбувалися в 2007 - 2023 роках. Про існування заборон вона дізналася після купівлі-продажу корпоративних прав товариства. Наявні в Реєстрі речових прав, Державному реєстрі Іпотек та Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна неактуальні та такі, що втратили силу, заборони щодо нерухоме майно трьох АЗС штучно перешкоджають повноцінно володіти, користуватися і розпоряджатися цим нерухомим майном.

Отже, оскільки статтею 50 Закону України «Про нотаріат» визначено, що відмова у вчиненні нотаріальних дій може бути оскаржена до суду особою, прав та інтересів які стосуються такі дії, ТОВ КОМПАНІЯ «АКТИВ-ОІЛ» просить скасувати постанову приватного нотаріуса Малахової Галини Іванівни про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.08.2024 року № 96/02-32 та зобов`язати її зняти (припинити) записи про таку державну реєстрацію та такі обтяження, внесені стосовно:

4.1) нежитлової будівлі літера «А-1» (стаціонарний АГЗП), загальною площею 31,7 м2, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01; адреса: Харківська область, місто Харків, вулиця Свистуна, будинок № 7-А;

4.2) нежитлової будівлі літера «A-1» (стаціонарний АГЗП), загальною площею 33,8 м2; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01; адреса: Харківська область, місто Харків, проспект П`ятдесятиріччя СРСР, будинок № 22-Б;

4.3) стаціонарної АЗС з магазином супутніх товарів, АГЗ, загальною площею 72,1 м2; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 42; адреса: АДРЕСА_3 (а. с. 5 зворот 6).

Зазначена позовна заява надійшла до Нововодолазького районного суду Харківської області з Дзержинського районного суду міста Харкова в порядку частини 1 статті 31 Цивільного процесуального кодексу України, зареєстрована за вхідним № 2477/25-вх від 05.05.2025 року із наданням автоматизованою системою документообігу суду єдиного унікального № 638/2666/25 (провадження № 2/631/580/25) та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, обліково-статистичної картки справи та Контрольного журналу судових справ і матеріалів, переданих для розгляду судді, передана на розгляд головуючого судді Мащенко С. В. (а. с. 125, 126).

Водночас, правило, викладене у частинах 1 і 2 статті 32 Цивільного процесуального кодексу України, мовить про те, що спори між судами про підсудність не допускаються, й справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Отже, вирішуючи в межах строку, визначеного частиною 1 статті 185 та згідно із частиною 3 статті 124 Цивільного процесуального кодексу України, питання щодо відкриття провадження у справі, проаналізувавши фактичні обставини позову, їх правову кваліфікацію, характер спірних правовідносин та предмет захисту, судом встановлено таке.

13.02.2025 року ТОВ КОМПАНІЯ «АКТИВ-ОІЛ» через свого керівника Коваленко Вікторію Олександрівну (в порядку самопредставництва юридичної особи) звернулась в електронній формі за допомогою та з використанням підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи до Дзержинського районного суду міста Харкова із позовом до приватного нотаріуса Малахової Галини Іванівни «Про скасування постанови нотаріуса та зобов`язання вчинити певні дії» (а. с. 1 6, 7).

18.02.2025 року суддя Дзержинського районного суду міста Харкова Цвіра Д. М. своєю ухвалою, прийнятою в межах справи з єдиним унікальним № 638/2666/25 (провадження № 2/638/3246/25) позовну заяву ТОВ КОМПАНІЯ «АКТИВ-ОІЛ» до приватного нотаріуса Малахової Г. І. «Про скасування постанови нотаріуса та зобов`язання вчинити певні дії» передала на розгляд Нововодолазькому районному суду Харківської області за правилами виключної підсудності (а. с. 120 121).

При вирішенні питання щодо відкриття провадження у справі, проаналізувавши зміст позовних вимог, вивчивши підстави та фактичні обставини позову, їх правову кваліфікацію, характер спірних правовідносин їх правову кваліфікацію, а також з`ясувавши суб`єктний склад учасників спору, суд дійшов висновку про те, що вказаний позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства у зв`язку з чим наявні підстави для відмови у відкритті провадження у справі виходячи з наступного.

У статті 124 Основного Закону України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За положеннями статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Згідно з правилом, закріпленим у частині 1 статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, учиненої Високими Договірними Сторонами в Римі 04.11.1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе таку складову як дотримання всіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів і свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів. Судова юрисдикція визначає, яким саме судом та за якими правилами має бути розглянутий спір.

Судова юрисдикція це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Отже, судова юрисдикція це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Згідно з положеннями частини 1 і пункту 1 частини 2 статті 45 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Велика Палата Верховного Суду як постійно діючий колегіальний орган Верховного Суду забезпечує, зокрема, у визначених законом випадках здійснення перегляду судових рішень у касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права.

Відтак, як зазначила Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові, прийнятій 01.06.2021 року в межах справи з єдиним № 910/2388/20 (провадження № 12-15гс21), критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Також у правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові, прийнятій 05.06.2019 року в межах справи з Єдиним унікальним № 709/433/17 (провадження № 14-169цс19) вказано, що критеріями належності справи до господарського судочинства є в сукупності суб`єктний склад учасників спору та характер спірних правовідносин.

Отже, критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, можуть бути суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Водночас, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Згідно із частиною 1 статті 15 та частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу.

Відповідно до частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Так, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13 цивільного процесуального кодифікованого закону України).

При цьому, Цивільний процесуальний кодекс України у своїй статті 1 визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 2 наведеного кодифікованого акта завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Справи, що відносяться до юрисдикції загальних судів визначені у статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, частина 1 якої встановлює, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін, як правило, є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є захист цивільних прав та/або охоронюваних законом інтересів, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.

Таким чином, в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових відносин.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Аналогічну позицію виклав й Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 3 своєї Постанови № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», де роз`яснив, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12), Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. У зв`язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Одночасно з цим, у частині 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

За правилами частин 1 і 2 статті 4 зазначеного вище процесуального кодифікованого закону України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Предметна та суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 Господарського процесуального кодексу України, частина 1 якої передбачає, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами (пункти 1, 6, 10 і 13 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України).

Під господарською діяльністю потрібно розуміти діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямовану на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватися і без мети одержання прибутку (некомерційна діяльність) (частини 1 та 2 статті 3 господарського кодифікованого закону України).

Як визначено у частині 1 статті 173 Господарського кодексу України зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарськими зобов`язаннями.

Майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (частини 1 і 7 статті 179 Господарського кодексу України).

Таким чином, однією з ознак господарського договору, що дозволяє відокремити його від інших видів договорів (у тому числі цивільних), є особливий суб`єктний склад.

Зокрема, договір, у якому сторонами є суб`єкти господарювання, є господарським, відтак і зобов`язання, що з нього виникають, є господарськими.

Згідно з позицією Пленуму Вищого господарського суду України, що викладена у пункті 8 Постанови № 10 від 24.10. 2011 року «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» спори між боржниками і стягувачами, а також спори за позовами інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом, вирішуються господарським судом за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо суб`єктний склад сторін відповідного спору відповідає приписам статті 1 Господарського процесуального кодексу України.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів судом вбачається, що між ТОВ КОМПАНІЯ «АКТИВ-ОІЛ» та ВАТ «БАНК «ФІНАНСИ І КРЕДИТ» укладені договори про відновлювальну кредитну лінію № 17-01-07 від 30.03.2007 року та № 79-01-07 від 07.12.2007 року, за якими ВАТ «БАНК «ФІНАНСИ І КРЕДИТ» відкрило ТОВ КОМПАНІЯ «АКТИВ-ОІЛ» відновлювальні кредитні лінії та останнє зобов`язалось передати в іпотеку нежитлові будівлі: літера «А-1» (стаціонарний АГЗП), загальною площею 31,7 м2, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; та загальною площею 33,8 м2, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , а також стаціонарну АЗС з магазином супутніх товарів (АГЗП), загальною площею 72,1 м2, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 (а. с. 17 20, 27 31).

Також між ТОВ КОМПАНІЯ «АКТИВ-ОІЛ» та ВАТ «БАНК «ФІНАНСИ І КРЕДИТ» були укладені Іпотечний договорі № 22І/0307 від 30.03.2007 року (зі змінами та доповненнями), Іпотечний договорі № 23І/0307 від 30.03.2007 року (зі змінами та доповненнями), Іпотечний договорі № 77І/1207 від 07.12.2007 року (зі змінами та доповненнями), Іпотечний договір № 78І/1207 від 07.12.2007 року (зі змінами та доповненнями) та Іпотечний договір № 79І/1207 від 07.12.2007 року (зі змінами та доповненнями), за якими «Товариство» передало в іпотеку «Банку» нежитлові будівлі: літера «А-1» (стаціонарний АГЗП), загальною площею 31,7 м2, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; літера «А-1» (стаціонарний АГЗП), загальною площею 33,8 м2, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 ; та стаціонарну АЗС з магазином супутніх товарів, АГЗП, загальною площею 72,1 м2, розташовану за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, селище міського типу Нова Водолага, вулиця Харківська, будинок № 148 07 (а. с. 21 23, 24 26, 32 33, 34 35, 36 37, 40 - 54).

Окрім цього, ТОВ КОМПАНІЯ «АКТИВ-ОІЛ» та ВАТ «БАНК «ФІНАНСИ І КРЕДИТ» також уклали Договір застави основних засобів № 80ОЗ/1207 від 07.12.2007 року, за яким «Товариство» передавало певне рухоме майно в заставу «Банку» в якості забезпечення повернення кредиту, виданого за договорами про відновлювальну кредитну лінію № 17-01-07 та від 30.03.2007 року та № 79-01-07 від 07.12.2007 року (38 39).

Одночасно із цим, як вбачається зі змісту вищенаведених договорів про відновлювальну кредитну лінію ТОВ КОМПАНІЯ «АКТИВ-ОІЛ» зобов`язалось використовувати кредитні кошти безпосередньо у своїй господарській діяльності, а саме: на будівництво комплексів АЗС/АГЗП.

Надалі, між ТОВ КОМПАНІЯ «АКТИВ-ОІЛ», ВАТ«БАНК «ФІНАНСИ І КРЕДИТ» та ТОВ «ЛЮКСТРЕЙДКОМПАНІЯ КИЇВ» виник спір з приводу договірних відносин, у тому числі щодо права власності на нежитлові будівлі літера «А-1» (стаціонарний АГЗП), загальною площею 31,7 м2, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлову будівлю літера «А-1» (стаціонарний АГЗП), загальною площею 33,8 м2, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 ; та стаціонарну АЗС з магазином супутніх товарів, АГЗП, загальною площею 72,1 м2, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 (а. с. 55 60, 61 66, 76 - 80).

Крім того, рішенням Господарського суду Харківської області, ухваленим 11.01.2017 року в межах справи з єдиним унікальним № 922/2656/16 за позовом ТОВ КОМПАНІЯ «АКТИВ-ОІЛ» до ВАТ «БАНК «ФІНАНСИ І КРЕДИТ» та ТОВ «ЛЮКСТРЕЙДКОМПАНІЯ «КИЇВ» «Про визнання недійним договору, застосування наслідків недійсності правочинів та визнання права власності», визнано недійсним договори купівлі-продажу щодо нежитлової будівлі літера «А-1» (стаціонарний АГЗП), загальною площею 31,7 м2, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлової будівлі літера «А-1» (стаціонарний АГЗП), загальною площею 33,8 м2, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 ; та стаціонарної АЗС з магазином супутніх товарів, АГЗП, загальною площею 72,1 м2, розташованих за адресою: АДРЕСА_3 ,- що були укладені між ВАТ «БАНК «ФІНАНСИ І КРЕДИТ» (продавець) та ТОВ «ЛЮКСТРЕЙДКОМПАНІЯ КИЇВ» (покупець), а також застосовано наслідки недійсності правочинів й визнано за ТОВ КОМПАНІЯ «АКТИВ-ОІЛ» право власності на нерухоме майно, а саме: стаціонарну АЗС з магазином супутніх товарів, АГЗП, загальною площею 72,1 м2, розташованих за адресою: АДРЕСА_3 ; нежитлову будівлю літера «А-1» (стаціонарний АГЗП), загальною площею 31,7 м2, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; та нежитлову будівлю літера «А-1» (стаціонарний АГЗП), загальною площею 33,8 м2, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 81 88).

Постановою Харківського апеляційного господарського суду, прийнятою 04.04.2017 року в межах справих з єдиним унікальним № 922/2656/16, задоволено апеляційні скарги ВАТ «БАНК «ФІНАНСИ І КРЕДИТ» та ТОВ «ЛЮКСТРЕЙДКОМПАНІЯ «КИЇВ», рішення Господарського суду Харківської області від 11.01.2017 року у цій справі скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ КОМПАНІЯ «АКТИВ-ОІЛ» відмовлено (а. с. 89 100).

Постановою Вищого господарського суду України, прийнятою 18.07.2017 року в межах справи з єдиним унікальним № 922/2656/16, касаційну скаргу ТОВ КОМПАНІЯ «АКТИВ-ОІЛ» задоволено частково, скасовано постанову Харківського апеляційного господарського суду від 04.04.2017 року, рішення Господарського суду Харківської області від 11.01.2017 року змінено й абзац четвертий резолютивної частини цього рішення викладено у такій редакції: «Визнати за ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОМПАНІЯ «АКТИВ-ОІЛ» (м. Харків, вул. Сумська, 126, літ. «5-А», код 31436558) право власності на наступне нерухоме майно: стаціонарну АЗС з магазином супутніх товарів, АГЗП, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 72,1 кв.м, що складається з наступних будівель та споруд: літ. «Б-1» будівля стаціонарна АЗС з магазином супутніх товарів, АГЗП, площею 72,1 кв.м, літ. «В» навіс, літ. «Г» колонка ПРК, літ. «Д» колонка ПРК, літ. «Е» колонка ПРК, літ. «Ж» підземний резервуар для зберігання палива, літ. «З» підземний резервуар для зберігання палива, літ. «К» підземний резервуар для зберігання палива, літ. «Л» підземний резервуар для зберігання палива, літ. «М» підземний резервуар для зберігання палива, літ. «Н» підземний резервуар для зберігання палива, літ. «О» підземний резервуар для аварійного зливу палива, літ. «П» бензомаслопіймач, літ. «Р» резервуар накопичувач, літ. «С» зливне обладнання, літ. «Т» зливне обладнання; нежитлову будівлю літ. «А-1» (стаціонарний АГЗП), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 31,7 кв.м; нежитлову будівлю літ. «А-1» (стаціонарний АГЗП), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 33,8 кв.м.» (а. с. 105 112).

Отже, в даному випадку першочергово спір виник з приводу виконання умов договорів іпотеки, якими забезпечувались договори про відновлювальну кредитну лінію, укладені між позивачем юридичною особою - та банківською установою - ВАТ «БАНК «ФІНАНСИ І КРЕДИТ», а також щодо порушення права власності позивача на нерухоме майно внаслідок дій вказаного банку, ТОВ «ЛЮКСТРЕЙДКОМПАНІЯ «КИЇВ» і нотаріуса з питання реєстрації такого права.

Аналіз змісту та підстав поданого позову, а також субєктний склад сторін договірних правовідносин свідчить про те, що спірні правовідносини пов`язані із захистом майнового права позивача, який є суб`єктом господарювання, й виходять із здійсненням ним господарської діяльності (ураховуючи зміст договорів про відновлювальну кредитну лінію), та з належністю виконання господарських договорів іншими юридичними особами, й діями нотаріуса щодо реєстрації речового права на нерухоме майно.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивач юридична особа - ТОВ КОМПАНІЯ «АКТИВ-ОІЛ» - просить суд скасувати постанову приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Малахової Галини Іванівни про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 96/02-32 від 22.08.2024 року та зобов`язати її зняти (припинити) записи про таку державну реєстрацію та такі обтяження, внесені стосовно:

-нежитлової будівлі літера «А-1» (стаціонарний АГЗП), загальною площею 31,7 м2, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, адреса: АДРЕСА_1 ;

-нежитлової будівлі літера «А-1» (стаціонарний АГЗП), загальною площею 33,8 м2, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, адреса: Харківська область, місто Харків, проспект П`ятдесятиріччя СРСР, будинок № 22-Б;

-стаціонарної АЗС з магазином супутніх товарів, АГЗП, загальною площею 72,1 м2, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 42, адреса: Харківська область, Нововодолазький район, селище міського типу Нова Водолага, вулиця Харківська, будинок № 148.

Аналізуючи вищевказані позовні вимоги та беручи до уваги, що предметом даного спору є скасування постанови приватного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язання приватного нотаріуса зняти (припинити) записи про державну реєстрацію та обтяження, внесені стосовно зазначеного вище нерухомого майна, які були первісно предметом договірних відносин, укладених між юридичними особами та стосувались здійснення ними господарської діяльності, тобто є господарськими, суд доходить обґрунтованого висновку про те, що вказаний спір належить до юрисдикції господарського суду.

Одночасно з цим, суд ураховує, що позивачем оскаржуються дії приватного нотаріуса як державного реєстратора щодо невчинення ним дій, які буди здійснені іншим державним реєстратором за заявами третьої особи, яка також є юридичною особою (банком), тобто стосуються речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно і є похідними від предметів первісних договорів.

Пунктом 1 частини 1 статті 186 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене у сукупності, суд вважає, що ТОВ КОМПАНІЯ «АКТИВ-ОІЛ» слід відмовити у відкритті провадження у справі з єдиним унікальним № 638/2666/25 (провадження № 2/631/580/25) за позовом ТОВ КОМПАНІЯ АКТИВ-ОІЛ» до приватного нотаріуса Малахової Г. І. «Про скасування постанови нотаріуса та зобов`язання вчинити певні дії», роз`яснивши позивачу, що даний позов підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Одночасно суд зауважує, що визначення правильної юрисдикційності того чи іншого спору має важливе значення, адже Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово звертав увагу на те, що кожен має право на суд, встановлений законом, тобто відповідний орган повинен мати повноваження вирішувати питання, що належать до його компетенції, на основі принципу верховенства права (рішення Європейського суду з прав людини від 29.04.1988 року у справі «Белілос проти Швейцарії»).

Натомість, відмовляючи у відкритті провадження у справі з підстав того, що позовна заява ТОВ КОМПАНІЯ АКТИВ-ОІЛ» до приватного нотаріуса Малахової Г. І. «Про скасування постанови нотаріуса та зобов`язання вчинити певні дії» не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, суд констатує, що шляхом безпосередньої перевірки даних Єдиного державного реєстру судових рішень ним встановлено, що в провадження Дзержинського районного суду міста Харкова надходило два ідентичні позови ТОВ КОМПАНІЯ «АКТИВ-ОІЛ» до приватного нотаріуса Малахової Г. І. «Про скасування постанови нотаріуса та зобов`язання вчинити певні дії», які відповідними ухвалами в межах справ з єдиним унікальним № 638/2666/25 та № 638/2667/25 передані на розгляд Нововодолазькому районному суду Харківської області за правилами виключної підсудності.

Статтею 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» № 3262-IV від 22.12.2005 року (із змінами та доповненнями) обумовлено, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання, крім ухвал про арешт майна та тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальних провадженнях, які підлягають оприлюдненню не раніше дня їх звернення до виконання.

Як визначено у статті 3 цього ж закону для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Суд загальної юрисдикції вносить до Реєстру всі судові рішення і окремі думки суддів, викладені у письмовій формі, не пізніше наступного дня після їх ухвалення або виготовлення повного тексту. Порядок ведення Реєстру затверджується Вищою радою правосуддя.

Положеннями, викладеними у частині 3 статті 6 вищенаведеного Закону України «Про доступ до судових рішень», унормовано, що суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Відтак, забезпечуючи однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій (тобто сталість та єдність судової практики) у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом Верховний Суд як найвищий суд у системі судоустрою України в своїй постанові, прийнятій 24.10.2024 року у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, в межах справи з єдиним унікальним № 752/8103/13-ц (провадження № 61-6892св23),- сформулював висновки, згідно з якими суд не позбавлений можливості самостійно перевірити відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень та є відкритими.

Крім того, шляхом безпосереднього дослідження автоматизованої системи документообігу суду комп`ютерна програма «Д-3» - суддею перевірено, що дійсно в провадженні Нововодолазького районного суду одночасно перебувають дві справі за позовними заявами ТОВ КОМПАНІЯ «АКТИВ-ОІЛ» до приватного нотаріуса Малахової Г. І. «Про скасування постанови нотаріуса та зобов`язання вчинити певні дії», які зареєстровані із наданням єдиного унікального № 638/2666/25 (провадження № 2/631/580/25) та № 638/2667/25 (провадження № 2/631/579/25).

Відтак, наведеним доведено, що в провадженні суду одночасно перебувають дві ідентичні справі.

Пункт 3 частини 1 статті 186 Цивільного процесуального кодексу України унормовує, що суд відмовляє у відкритті провадження по справі, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Також, пунктом 6 частини 4 статті 185 вищевказаного процесуального кодифікованого закону визначено, що заява повертається у випадках позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду.

В розумінні чинного цивільного законодавства предметом позову є вимога позивача до відповідача, направлена на захист порушеного права, а підставою позову вважаються обставини, з яких випливає право вимоги позивача та на яких він їх ґрунтує.

Натомість підстав для повернення цього позову за пунктом 6 частини 4 статті 185, або для відмови у відкритті провадження згідно з пункт 3 частини 1 статті 186 Цивільного процесуального кодексу України на момент прийняття цієї ухвали не вбачається, оскільки Нововодолазький районний суд Харківської області у складі суді Трояновської Т. М. відповідною ухвалою, постановленою 12.05.2025 року в межах справи з єдиним унікальним № 638/2667/25 (провадження № 2/631/579/25), відмовив у відкритті провадження у справі.

Доходячи такого, суд пам`ятає, що Конституційний Суд України у своєму рішенні № 8-рп/2002 від 07.05.2002 року (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) визначив, що право на судовий захист передбачає конкретні гарантії ефективного поновлення в правах шляхом здійснення правосуддя. Відсутність такої можливості обмежує це право, а за змістом частини 2 статті 4 Конституції України право на судовий захист не може бути обмежено навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану.

Постановляючи ухвалу, суд вважає за необхідне також зазначити, що пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області.

За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Окрім того, Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.

Зокрема, відповідно до підпункту 20 пункту 3 та абзаців 3 і 6 підпункту 20 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Нововодолазький район Харківської області та утворені Красноградській район Харківської області (з адміністративним центром у місті Красноград) у складі території Старовірівської сільської територіальної громади (на цей час Берестинський район та місто Берестин відповідно) та Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території Нововодолазької селищної територіальної громади, що затверджені Кабінетом Міністрів України, тощо.

При цьому, як чітко визначив законотворець у пункті 6 своєї Постанови, у продовж тримісячного строку з дня набрання нею чинності Кабінет Міністрів України повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із нею та забезпечити таке приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів.

Одночасно із цим, приписами статті 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), а також статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації, інстанційності і визначається законом.

Пунктом 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» вищезазначеного Закону на законодавчому рівні унормовано, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до цього, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України.

Натомість, закон, який змінює існуючу систему судоустрою та приводить її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою, не прийнятий, Валківський окружний суд на цей час свою діяльність не розпочав, воєнний стан на території України не припинений та не скасований, а тому справа надійшла на розгляд повноважного суду.

На підставі викладеного, керуючись статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учиненої 04.11.1950 року Високими Договірними Сторонами в Римі та ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, разом із Протоколами до неї;; статтею 55, 124 і 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями); частиною 1 статті 15 і частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України № 435-ІV від 16.01.2003 року (із змінами та доповненнями); статтями 3, 173 і 179 Господарського кодексу України № 436-ІV від 16.01.2003 року (із змінами та доповненнями); статтями 1, 4 і 20 Господарського процесуального кодексу України № 1798-XII від 06.11.1991 року (в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03.10.2017 року із змінами та доповненнями); статтею 17 і пунктами 3 та 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року (із змінами та доповненнями); Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», а також статтями 1 - 5, 10 13, 17, 18, частиною 1 статті 19, статтями 31, 32, 76 80, 89, частиною 5 статті 177, пунктом 1 частини 1 статті 186, пунктом 1 частини 1 і частиною 2 статті 258, статтями 259 260, частиною 2 статті 261, статтею 263, частинами 5 і 11 статті 272, частиною 2 статті 352 та пунктом 7 частини 1 статті 353 Цивільного процесуального кодексу України № 1618-ІV від 18.03.2004 року (в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03.10.2017 року із змінами та доповненнями),

у х в а л и в:

У відкритті провадження у справі з єдиним унікальним № 638/2666/25 (провадження № 2/631/580/25) за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ КОМПАНІЯ «АКТИВ-ОІЛ» до приватного нотаріуса Малахової Галини Іванівни «Про скасування постанови нотаріуса та зобов`язання вчинити певні дії» відмовити.

Роз`яснити ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ КОМПАНІЯ «АКТИВ-ОІЛ», що вирішення питання, яке складає предмет цього позову до приватного нотаріуса Малахової Галини Іванівни відноситься до компетенції господарських судів, а тому ці вимоги підлягають розгляду в порядку господарського судочинства.

Копію ухвали надіслати ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ КОМПАНІЯ «АКТИВ-ОІЛ» протягом двох днів з дня її складення в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з цього дня.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала, що набрала законної сили, обов`язкова для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання ухвали є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Ухвалу постановлено, складено шляхом комп`ютерного набору та підписано суддею в одному примірнику.

Суддя С. В. Мащенко