Справа № 553/2515/24
Провадження № 2/553/189/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19.05.2025м. Полтава

Подільський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді Москаленко В.В.,за участю секретаря судового засідання Микуці К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

установив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 12.11.2018 між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладений Договір кредиту № Z06.00502.004519402. Відповідно до умов Договору кредиту № Z06.00502.004519402 від 12.11.2018, Банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 44900,00 грн, а Позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) згідно з умовами цього Договору. Згідно з п.п. 1.4 Договору Кредиту, за користування кредитом Позичальник сплачує проценти у розмірі 21,99 % річних від залишкової суми кредиту. Також, відповідно до п.п. 1.11 Договору Кредиту, за обслуговування кредиту Банком Позичальник сплачує плату за кредитне обслуговування щомісячно в розмірі відповідно до Графіку платежів. Банк на виконання умов Договору кредиту надав Позичальнику грошові кошти у сумі 44900,00 грн. строком на 12.11.2022, а Позичальник, відповідно, зобов`язався повернути його разом з іншими платежами (відповідно до Графіку щомісячних платежів) згідно з умовами цього Договору. Позичальник свої зобов`язання за Договором кредиту належним чином не виконує. У зв`язку з не поверненням отриманих коштів за Договором кредиту та відповідно до Довідки-розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за Договором

№ Z06.00502.004519402 від 12.11.2018 станом на 19.12.2023 (дата відступлення) заборгованість становить 101 074,83 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом 37338,15 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 24187,31 грн., заборгованість по оплаті за обслуговування кредиту 39549,37 грн.

19.12.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма Факторинг» укладено договір факторингу № 19/12-2023. Відповідно до п. 2.1 Договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «Оптіма Факторинг», а ТОВ «Оптіма Факторинг» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених Договором факторингу. Права вимоги які клієнт відступає фактору за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості Боржників перед АТ «Ідея Банк», та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору.

22.12.2023 між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» був укладений Договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Оптіма Факторинг» передав (відступив), а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» прийняв права вимоги за Кредитним договором. Відповідно до п. 2.1 за цим договором ТОВ «Оптіма Факторинг» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Оптіма Факторинг» за плату та на умовах, визначених цим договором. На виконання вимоги даного договору, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» перерахувало на рахунок ТОВ «Оптіма Факторинг» 11776112,00 грн. та відповідно була здійснена передача реєстру боржників. За таких обставин, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» починаючи з 22.12.2023 року відповідно до договору факторингу №12/90 перейшло право за Договором № № Z06.00502.004519402 від 12.11.2018, що укладено між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 .

Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості в розмірі 101074,83 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 37338,15 грн., заборгованості за відсотками 24187,31 грн., заборгованості по оплаті за обслуговування кредиту 39549,37 грн., судовий збір в розмірі 3028,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн.

Ухвалою Подільського районного суду м. Полтави від 28.08.2024 відкрито провадження по справі за вищевказаним позовом та постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомлення (викликом) сторін.

26.11.2024 від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшов відзив, відповідно до якого відповідач заперечує проти позовних вимог з огляду на їх безпідставність та необґрунтованість. Зазначає, що позовна заява та додані до неї документи не містять обґрунтованого розрахунку суми заборгованості відповідача, детальний розрахунок, виготовлений позивачем чи представником позивача, в матеріалах справи відсутній. Вважає нікчемними пункт 1.11 кредитного договору № Z06.00502.004519402 від 12.11.2018, зважаючи на положення Постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19, провадження №14-44цс21. Зазначає, що згідно з наданою позивачем випискою за період з 12.11.2018 по 19.12.2023, ОСОБА_1 протягом зазначеного періоду сплачена банку сума у розмірі 48032,80 грн., з яких: основний борг 7745,77 грн., проценти 15 233,55 грн., плата за обслуговування кредиту 25053,48 грн. Просить застосувати наслідки нікчемності правочину, зарахувавши здійснені нею оплати, віднесені банком на оплату за обслуговування кредиту в рахунок погашення тіла кредиту. Крім того, позовні матеріали не містять доказів надсилання на адресу відповідача вимоги позивача та підтверджуючих документів про перехід права вимоги за кредитним договором від АТ «Ідея Банк» до ТОВ «ОПТИМА ФАКТОРИНГ» та від ТОВ «ОПТИМА ФАКТОРИНГ» до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІТ КАПІТАЛ». Оскільки відповідач не отримувала від позивача (фактора) жодних повідомлень про відступлення права вимоги, копій факторингових договорів, жодних грошових вимог, вважає, що право вимоги у позивача не виникло, а у відповідача не виник обов`язок зі сплати боргу на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІТ КАПІТАЛ». Також відповідач заявила клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу, оскільки на її думку, сума правничої допомоги адвоката у розмірі 7000,00 грн. є завищеною і не співмірною зі складністю справи, оскільки справа є малозначною та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Справа не потребує значних витрат часу та зусиль на підготовку позовної заяви, відсутня необхідність у збиранні доказів, допиті свідків, тощо. Отже відповідач вважає, що розумним розміром витрат на правову допомогу є 1000,00 грн. Враховуючи викладене, відповідач просить суд відмовити у позові в повному обсязі. (а.с. 90-98).

Ухвалою суду від 23.12.2024 визнано явку представника позивача обов`язковою.

26.12.2024 від представника позивача до суду надійшли пояснення на відзив, у яких представник позивача зазначив, що після укладення договору відповідачка виконувала його умови та покладені на неї обов`язки, сплачуючи тіло кредиту, відсотки та комісію, що свідчить про свідоме визнання нею умов договору, в тому числі і оспорюваних умов. Підписавши договір, відповідачка зазначила, що вона погодилася з його умовами, в тому числі і з комісією за обслуговування кредиту та відсотковою ставкою. Надані банком виписки за картковим рахунком позичальника підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість за кредитом, розмір якої відображено у детальному розрахунку та не спростовано будь-яким контррозрахунком відповідача. Відповідачка належним чином не виконала свої зобов`язання та не повернула всю суму боргу разом із відсотками за користування кредитом. Факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Також просить врахувати, що відповідачкою не було заявлено заперечень щодо суми заборгованості, не надано контррозрахунку. Всі аргументи відповідачки є безпідставними та мають на меті уникнення цивільно-правової відповідальності за невиконання грошового зобов`язання. Розрахунок заборгованості за основним боргом, за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями був здійснений АТ «Ідея Банк» станом на 19.12.2023, а право вимоги за кредитним договором перейшло до позивача за вже сформованим розрахунком заборгованості. ТОВ «ФК «Профіт Капітал» не здійснювало видачу кредитних коштів та нарахування заборгованості за кредитним договором, тож позивач не мав можливості сформувати розрахунок заборгованості. Також зазначив, що розмір витрат на правову допомогу є обґрунтованим та витрати у заявленому розмірі підлягають відшкодуванню за результатами розгляду справи. Просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою суду від 09.04.2025 повторно визнано явку представника позивача обов`язковою.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала,просила їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, надала суду пояснення, аналогічні зазначеним у відзиві на позовну заяву.

Суд, заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 12.11.2018 між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № Z06.00502.004519402. Відповідно до умов пунктів 1.1, 1.2 кредитного договору, Банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 44900,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а Позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього Договору. Банк надає кредит у день підписання даного Договору строком на 48 місяців. (а.с. 5-16).

Згідно з п.п. 1.3, 1.4 Кредитного договору, за користування Кредитом Позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 12,49% (Маржу Банку). Станом на день укладення Договору змінна частина ставки, визначена Рішенням правління Банку, становить 9,5%, що разом з Маржею Банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 21,99%.

Відповідно до п.п. 1.11 Кредитного договору, за обслуговування кредиту Банком, що включає в себе:

- надання інформації по рахункам Позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в Контакт-Центрі, шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за цим Договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо;

- надання інформації по рахунку Позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти Позичальника;

- опрацювання запитів Позичальника, що направлені Банку Позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо,

Позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно Графіку щомісячних платежів за кредитним договором.

У пункті 6 Кредитного договору сторони погодили Графік щомісячних платежів за кредитним договором.

На виконання умов Кредитного договору, Банк надав ОСОБА_1 грошові кошти на загальну суму 44900,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж (а.с. 17).

З виписки з рахунку ОСОБА_1 за кредитним договором № Z06.00502.004519402 від 12.11.2018, за період з 12.11.2018 по 19.12.2023, вбачається здійснення операцій з погашення кредитної заборгованості за рахунком відповідачки з 07.12.2018 по 14.04.2023 (а.с. 18-23).

Згідно з Довідкою-розрахунком АТ «Ідея Банк» заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № Z06.00502.004519402 від 12.11.2018, станом на 19.12.2023 заборгованість за договором становить: 101 074,83 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 37338,15 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 24 187,31 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 39 549,37 грн. (а.с. 24).

19.12.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма Факторинг» укладений договір факторингу № 19/12-2023 (а.с. 28-34).

Відповідно до п. 2.1 Договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «Оптіма Факторинг», а ТОВ «Оптіма Факторинг» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених Договором факторингу. Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості Боржників перед АТ «Ідея Банк», та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору (п.2.2 Договору факторингу).

Згідно з копією Друкованого реєстру боржників № 2 від 19.12.2023, на підставі договору факторингу № 19/12-2023 від 19.12.2023 від АТ «Ідея Банк» до ТОВ «Оптіма Факторинг» передані права вимоги за кредитними договорами до боржників, в тому числі і до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № Z06.00502.004519402 від 12.11.2018, на загальну суму 101 074,83 грн. (а.с. 35-37).

На виконання вимог пунктів 3.1, 4.1 договору факторингу № 19/12-2023 від 19.12.2023, ТОВ «Оптіма Факторинг» перерахувало на рахунок АТ «Ідея Банк» 11 776 112,00 грн (а.с.38, 39).

За таких обставин, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» починаючи з 19.12.2023 на підставі договору факторингу №19/12-2023 від 19.12.2023 перейшло право вимоги за кредитним договором № Z06.00502.004519402 від 12.11.2018, що укладений між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1

22.12.2023 року між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» був укладений Договір факторингу № 22/12-2023.

Відповідно до п. 2.1 Договору факторингу № 22/12-2023, за цим договором ТОВ «Оптіма Факторинг» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Оптіма Факторинг» за плату та на умовах, визначених цим договором. Згідно з положенням п. 2.2 вказаного договору, права вимоги відступаються в розмірі заборгованості боржників перед ТОВ «Оптіма Факторинг», та визначені в друкованому реєстрі боржників (а.с. 40-44).

Згідно з копією Друкованого реєстру боржників № 2 від 22.12.2023, на підставі договору факторингу № 21/12-2023 від 21.12.2023 від АТ «Ідея Банк» до ТОВ «Оптіма Факторинг» передані права вимоги за кредитними договорами до боржників, в тому числі і до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № Z06.00502.004519402 від 12.11.2018, на загальну суму 101 074,83 грн. (а.с. 45-47).

На виконання вимог пунктів 3.1, 4.1 договору факторингу № 21/12-2023 від 21.12.2023, 26.12.2023 ТОВ «ФК «Профіт Капітал» перерахувало на рахунок ТОВ «Оптіма Факторинг» 11 861 032,61 грн (а.с. 48).

За таких обставин, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» на підставі договору факторингу № 21/12-2023 від 21.12.2023, починаючи з 26.12.2023 перейшло право вимоги за кредитним договором № Z06.00502.004519402 від 12.11.2018, що укладений між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 .

При цьому, суд відхиляє заперечення відповідача щодо відсутності у позивача права вимоги у зв`язку із неповідомленням боржника про укладення договорів факторингу, оскільки відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 «...боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору.... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі».

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з положеннями ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

ПАТ «Ідея Банк» виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, однак, відповідачка не у повному обсязі виконала свій обов`язок щодо повернення кредиту та сплати встановлених договором платежів.

Позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором № Z06.00502.004519402 від 12.11.2018 на загальну суму 101074,83 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 37338,15 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 24 187,31 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 39 549,37 грн.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по оплаті за обслуговування кредиту, суд дійшов такого висновку.

У відзиві на позов відповідачка, обґрунтовуючи свої заперечення нікчемністю пункту 1.11 кредитного договору № Z06.00502.004519402 від 12.11.2018, просить застосувати наслідки нікчемності правочину, зарахувавши здійснені нею оплати, віднесені банком на оплату за обслуговування кредиту в рахунок погашення тіла кредиту.

За загальним правилом, передбаченим статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частинами другою, третьою статті 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені статтею 203 ЦК України. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Отже, законодавець встановлює, що наявність підстав для визнання правочину недійсним має визначатися судом на момент його вчинення.

Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Відповідно до пункту 3.2.4.кредитного договору № Z06.00502.004519402 від 12 листопада 2018 року, позичальник має право не частіше одного разу на місяць вимагати у банку безоплатного надання інформації про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої банку, виписку з рахунків щодо погашення заборгованості та іншої інформації, яка повинна надаватися позичальнику за законом.

Пунктом 1.11 кредитного договору позичальнику встановлено плату за обслуговування кредиту, що включає в себе плату за: надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в Контакт-центрі, шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо.

Розмір цієї плати визначений у пункті 6 кредитного договору, яким встановлений графік платежів за кредитом.

Водночас у матеріалах справи відсутні докази, що відповідачка зверталася до банку раз на місяць чи частіше із запитами про надання інформації про стан кредиту.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у цивільній справі № 496/3134/19 відступила від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 583/3343/19 (провадження № 61-22778св19) й постанові Верховного Суду від 15 березня 2021 року в справі № 361/392/20 (провадження № 61-16470св20), та зазначила, що умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Враховуючи те, що позивачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, Велика Палата дійшла висновку про те, що положення пунктів кредитного договору, щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду знову наголосила, що судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в пункті 63 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204гс19), пункт 6.13 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20). Судове рішення щодо правових наслідків недійсного правочину, в якому суд у мотивувальній частині робить висновки щодо дійсності чи нікчемності правочину, відповідає зазначеному принципу.

Частиною 4 статті 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, якщо сторона правочину вважає його нікчемним, то така сторона за загальним правилом може звернутися до суду не з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним, а за застосуванням наслідків виконання недійсного правочину, обґрунтовуючи свої вимоги нікчемністю правочину.

Якщо ж інша сторона звернулася до суду з вимогою про виконання зобов`язання з правочину в натурі, то відповідач вправі не звертатись з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним (зустрічною чи окремою), а заперечувати проти позову, посилаючись на нікчемність правочину. Суд повинен розглянути такі вимоги i заперечення й вирішити cпip по суті; якщо суд дійде висновку про нікчемність правочину, то суд зазначає цей висновок у мотивувальній частині судового рішення в якості обґрунтування свого висновку по суті спору, який відображається у резолютивній частині судового рішення.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про те, що умови пунктів 1.11 та 6 кредитного договору № Z06.00502.004519402 від 12 листопада 2018 року щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними.

Вказане узгоджується із правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 17.08.2022 у справі № 180/1434/20, від 31.08.2022 у справі № 202/5330/19, від 14.09.2022 у справі № 755/11636/21, від 06.11.2023 у справі № 204/224/21, від 21.02.2024 у справі № 344/3078/23, від 17.04.2024 у справі № 754/644/21.

З урахуванням викладеного, відсутні підстави для стягнення з відповідачки заборгованості за комісією за обслуговування кредиту у розмірі 39 549,37грн.

Щодо вимог про стягнення з відповідачки заборгованості за тілом кредиту та відсотками суд зазначає таке.

Матеріалами справи підтверджено, що на підставі кредитного договору відповідачка отримала кредит на загальну суму 44 900,00 грн.

Судом досліджена виписка з рахунку відповідачки ОСОБА_1 , з якої встановлено, що за період з 12.11.2018 по 19.12.2023 відповідачка здійснила оплати в рахунок погашення заборгованості за кредитом на загальну суму 48 032,80 грн.

Отримана банком оплата за кредитним договором була розподілена банком таким чином:

- 7745,77 грн. на погашення основного боргу;

- 15233,55 грн. на погашення нарахованих відсотків за користування кредитом;

- 25053,48 грн. на оплату за обслуговування кредиту

Отже, станом на час звернення до суду, заборгованість відповідачки за тілом кредиту (основним боргом) становила 37 154,23 грн. (44900,00 грн. 7 745,77 грн.).

Відповідачкою не надані до матеріалів справи будь-які докази на підтвердження інших платежів в рахунок оплати за кредитом.

Заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками у розмірі 24 187,31 грн. відповідачкою не спростована.

Із виписки по рахунку, наявної в матеріалах справи, вбачається, що банком протягом дії кредитного договору безпідставно зараховані кошти, сплачені відповідачкою у загальному розмірі 25053,48 грн., в рахунок сплати за обслуговування кредиту за нікчемною умовою договору.

Тому, з урахуванням, з урахуванням висновку суду про нікчемність пунктів 1.11 та 6 кредитного договору, черговості погашення вимог кредитора, встановленої ст. 19 Закону України «Про споживче кредитування», у порядку застосування наслідків виконання нікчемного правочину, вказана сума підлягає зарахуванню на погашення основної заборгованості за кредитним договором № Z06.00502.004519402 від 12.11.2018.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» та стягнення з відповідачки ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № Z06.00502.004519402 від 12 листопада 2018 року на загальну суму 36 288,06 грн., у тому числі: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 12 100,75 грн., заборгованість за відсотками у розмірі 24187,31 грн.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

У відповідності до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно з положеннями частини першої, другої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з матеріалами справи, при подачі позову позивач сплатив судовий збір у розмірі 3028,00 грн. (а.с. 1).

Крім того, представник позивача заявив вимогу про стягнення з відповідачки витрат на правову допомогу у розмірі 7 000,00 гривень, долучивши копію договору про надання правової допомоги № 28092021-1 від 28.09.2021р, укладеного між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Правовий діалог», додаткову угоду № 11 до Договору про надання правової допомоги № 28092021-1 від 28.09.2021, Акт № 19 прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором про надання правової допомоги № 28092021-1 від 28.09.2021, Акт № 1 прийому-передачі наданої правової допомоги від 12.06.2024 року, платіжної інструкції в національній валюті від 13.06.2024 № 760 на суму 182 000,00 грн, відповідно до яких встановлено, що Адвокатське об`єднання «Правовий діалог» отримало від ТОВ Фінансова Компанія «Профіт Капітал» винагороду у розмірі 7 000 грн за надану правову допомогу (а.с. 49-52, 53, 54, 55, 60).

Позовні вимоги задоволені частково на 35,9%. Отже, з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача (пропорційно до розміру задоволених позовних вимог) судовий збір у розмірі 1087,05 грн., який сплачений при подачі позову та витрати позивача на правничу допомогу в сумі 2513,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81, 141, 264-265, 279, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 525, 526, 530, 1050, 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал», заборгованість за кредитним договором № Z06.00502.004519402 від 12 листопада 2018 року у розмірі 36 288,06 грн. (тридцять шість тисяч двісті вісімдесят вісім грн. 06 копійок), у тому числі: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 12 100,75 грн., заборгованість за відсотками у розмірі 24187,31 грн.

У задоволенні вимог про стягнення заборгованості по оплаті за обслуговування кредиту відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал», судовий збір в розмірі 1087,05 (одна тисяча вісімдесят сім грн. 05 копійок) та витрати на правничу допомогу у розмірі 2513,00 грн. (дві тисячі п`ятсот тринадцять грн. 00 коп.).

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Полтави або безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал», , юридична адреса: 04071, м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 8, адреса для листування: 02094, м. Київ, пр-т Ю.Гагаріна, буд. 23, а/с 57.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя В.В.Москаленко