ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

13 травня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/3822/19

Головуючий у першій інстанції Деркач О. Г.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/462/25

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді: Скрипки А.А.

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.

учасники справи:

стягувач: Комунальне підприємство Чернігівводоканал

Чернігівської міської ради

боржники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Новозаводського районного суду м.Чернігова у складі судді Деркача О.Г. від 19 грудня 2024 року, місце постановлення ухвали м.Чернігів, у справі за заявою ОСОБА_2 про поновлення пропущеного строку для подання заяви про скасування судового наказу та про скасування судового наказу від 01 серпня 2019 року по справі за заявою Комунального підприємства Чернігівводоканал Чернігівської міської ради про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В:

01.08.2019 року Новозаводським районним судом м.Чернігова було видано судовий наказ, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь КП Чернігівводоканал Чернігівської міської ради заборгованість за послуги з водопостачання та водовідведення за період з 01.05.2016 року по 01.05.2019 року у сумі 20 025 грн. 52 коп., а також, стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 по 96 грн. 05 коп. судового збору, із кожної, у відшкодування витрат по сплаті судового збору (а.с.15).

21.11.2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою, в якій просила поновити їй пропущений строк для подання заяви про скасування судового наказу та скасувати судовий наказ від 01.08.2019 року, виданий Новозаводським районним судом м.Чернігова у справі №751/3822/19, провадження №2-н/751/592/19. Разом із заявою про скасування судового наказу ОСОБА_2 було подано клопотання про поновлення пропущеного строку для подання заяви про скасування судового наказу.

Заява і клопотання ОСОБА_2 були обґрунтовані тим, що судовий наказ по справі №751/3822/19, виданий 01.08.2019 року, ОСОБА_2 на руки не отримувала, із 2016 року вона проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , про існування винесеного відносно неї судового наказу, за доводами ОСОБА_2 , їй стало відомо із сайту Судова влада 20.10.2024 року. ОСОБА_2 вважає, що судовий наказ підлягає скасуванню, оскільки вона його не отримувала, у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , вона не проживала та не проживає, і послугами, які надає КП Чернігівводоканал Чернігівської міської ради в період з 01.06.2016 року по 01.05.2019 року, не користувалась, із судовим наказом не згодна. ОСОБА_2 просила поновити їй строк для подання заяви про скасування судового наказу та скасувати оскаржуваний судовий наказ.

Ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 19.12.2024 року у задоволені клопотання ОСОБА_2 про поновлення пропущеного строку для подання заяви про скасування судового наказу від 01.08.2019 року у цивільній справі №751/3822/19 - відмовлено. Заяву ОСОБА_2 про скасування судового наказу у цивільній справі №751/3822/19 за заявою Комунального підприємства Чернігівводоканал Чернігівської міської ради про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , повернуто без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції від 19.12.2024 року мотивована тим, що ОСОБА_2 із заявою про скасування судового наказу та клопотанням про поновлення пропущеного строку для подання заяви про скасування судового наказу звернулась до суду лише 21.11.2024 року, пропустивши визначений ч.1 статті 170 ЦПК України строк подачі до суду заяви про його скасування, більше 5 років. Акт від 14.11.2024 року про непроживання ОСОБА_2 за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , з 2016 року, не є допустимим та достовірним доказом поважності причини пропущення процесуального строку. Інші докази поважної причини пропуску процесуального строку для звернення із заявою про скасування судового наказу відсутні, і тому суд першої інстанції дійшов висновку щодо необхідності відмови у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про поновлення пропущеного строку для подання заяви про скасування судового наказу. Дійшовши висновку, що ОСОБА_2 пропущено процесуальний строк для подачі заяви про скасування судового наказу, а судом відмовлено у задоволенні клопотання про його поновлення, суд першої інстанції дійшов висновку, що заява ОСОБА_2 про скасування судового наказу підлягає поверненню боржнику без розгляду, на підставі абз.1 ч.2 статті 171 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу Новозаводського районного суду м.Чернігова від 19.12.2024 року, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 вказують, що при постановлені оскаржуваної ухвали від 19.12.2024 року, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а також було допущено порушення норм процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, яка підлягає скасуванню, із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що у оскаржуваній ухвалі судом першої інстанції вказано, що відповідно до супровідного листа від 05.08.2019 року на ім`я боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 було направлено копію судового наказу від 01.08.2019 року, який згідно рекомендованого поштового повідомлення 08.08.2019 року отримала ОСОБА_1 (особисто), як один із боржників, і відповідно до ч.3 статті 130, п.3 ч.6 статті 272 ЦПК України, спірний судовий наказ від 01.08.2019 року вважається їй врученим 08.08.2019 року. За доводами апелянта, за адресою, по якій видано спірний судовий наказ, вона не проживає з 2016 року, про що було складено відповідний акт, не спілкується із іншими боржниками з 2016 року, проте, судом першої інстанції було визнано цей акт недопустимим та недостовірним доказом поважності причин пропущення процесуального строку. Апелянт стверджує, що судом першої інстанції не було враховано, що на вказаному поштовому повідомленні відмічено, що судовий наказ вручено лише ОСОБА_1 , а апелянт вже із 2016 року не проживає з ними та не спілкується із іншими боржниками. Просто факт вручення поштового повідомлення іншому солідарному боржнику не свідчить про вручення судового рішення саме ОСОБА_2 . Відтак, повертаючи заяву про скасування судового наказу, у зв`язку із визнанням неповажними причин пропуску строку, передбаченого ч.1 статті 170 ЦПК України, суд першої інстанції не звернув уваги, що формальне слідування процесуальній нормі, всупереч суті права, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини i основоположних свобод, оскільки апелянт із поважних причин не змогла скористатися своїм правом подати заяву до суду про скасування судового наказу у передбачені законодавством строки, оскільки із 2016 року не проживає за адресою свого місця реєстрації, із іншими боржниками з 2016 року не спілкується, внаслідок чого не отримала копії судового наказу та доданих до неї документів.

Відповідно до ч.1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно приписів ч.2 статті 369 ЦПК України, апеляційний суд розглядає справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Новозаводського районного суду м.Чернігова від 19.12.2024 року у справі за заявою ОСОБА_2 про поновлення пропущеного строку для подання заяви про скасування судового наказу та про скасування судового наказу від 01.08.2019 року по справі за заявою Комунального підприємства Чернігівводоканал Чернігівської міської ради про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Як вбачається із матеріалів справи, сторони даного спору належним чином повідомлені про наявність ухвал апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у справі та про призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається із матеріалів справи, 01.08.2019 року Новозаводським районним судом м.Чернігова було видано судовий наказ, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь КП Чернігівводоканал Чернігівської міської ради заборгованість за послуги з водопостачання та водовідведення за період з 01.05.2016 року по 01.05.2019 року у сумі 20 025 грн. 52 коп., а також, стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 по 96 грн. 05 коп. судового збору, із кожної, на відшкодування витрат по сплаті судового збору (а.с.15-16).

Відповідно до супровідного листа суду від 05.08.2019 року, на ім`я боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 було направлено копію судового наказу від 01.08.2019 року (а.с.17), який згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.18), отримала 08.08.2019 року ОСОБА_4 (особисто).

Згідно акту про проживання особи без реєстрації від 14.11.2024 року, ОСОБА_2 , 1998 року народження, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів власника/наймача квартири, з 2016 року (а.с.22).

Ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 19.12.2024 року у задоволені клопотання ОСОБА_2 про поновлення пропущеного строку для подання заяви про скасування судового наказу від 01.08.2019 року у цивільній справі №751/3822/19 - відмовлено. Заяву ОСОБА_2 про скасування судового наказу у цивільній справі №751/3822/19 за заявою Комунального підприємства Чернігівводоканал Чернігівської міської ради про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , повернуто без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції від 19.12.2024 року мотивована тим, що ОСОБА_2 із заявою про скасування судового наказу та клопотанням про поновлення пропущеного строку для подання заяви про скасування судового наказу звернулась до суду лише 21.11.2024 року, пропустивши визначений ч.1 статті 170 ЦПК України строк подачі до суду заяви про його скасування, більше 5 років. Акт від 14.11.2024 року про непроживання ОСОБА_2 за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , з 2016 року, не є допустимим та достовірним доказом поважності причини пропущення процесуального строку. Інші докази поважної причини пропуску процесуального строку для звернення із заявою про скасування судового наказу відсутні, і тому суд першої інстанції дійшов висновку щодо необхідності відмови у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про поновлення пропущеного строку для подання заяви про скасування судового наказу. Дійшовши висновку, що ОСОБА_2 пропущено процесуальний строк для подачі заяви про скасування судового наказу, а судом відмовлено у задоволенні клопотання про його поновлення, суд першої інстанції дійшов висновку, що заява ОСОБА_2 про скасування судового наказу підлягає поверненню боржнику без розгляду, на підставі абз.1 ч.2 статті 171 ЦПК України.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що в ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості висновків оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 19.12.2024 року, виходячи із наступного.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів).

Згідно із статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський Суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, наданих сторонам у цивільних справах, а і захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно розглядати, як право на доступ до правосуддя.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із частиною 1 статті 4 ЦПК України, частиною 1 статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права, у разі його порушення, невизнання або оспорювання, у порядку, встановленому ЦПК України.

Частинами: 1, 3 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 170 ЦПК України визначено вимоги, які пред`являються до форми і змісту заяви про скасування судового наказу та строки її подання.

Відповідно до ч.1 статті 170 ЦПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно положень ч.4 статті 169 ЦПК України, днем отримання боржником копії судового наказу є день його вручення боржнику, визначений відповідно до статті 272 цього Кодексу.

Днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення. Якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє (ч.6, ч.7 статті 272 ЦПК України).

Відповідно до супровідного листа суду від 05.08.2019 року, на ім`я боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 було направлено копію судового наказу від 01.08.2019 року (а.с.17), який згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.18), 08.08.2019 року отримала ОСОБА_4 (особисто).

За доводами апеляційної скарги, матеріали даної справи не містять в собі відповідних доказів того, що ОСОБА_2 отримала копію оскаржуваного судового наказу.

Як вбачається із оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 19.12.2024 року, судом першої інстанції зазначено: …Відповідно до супровідного листа від 05.08.2019 року на ім`я боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 було направлено копію судового наказу від 01.08.2019 року (а.с. 17), який згідно зворотнього поштового повідомлення 08.08.2019 року отримала ОСОБА_4 (особисто), тобто один із вищезгаданих боржників. (а.с.18). У відповідності до ч.3 ст.130, п.3 ч.6 ст. 272 ЦПК України спірний судовий наказ від 01.08.2019 року вважається врученим заявнику 08.08.2019 року.

Апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги відносно того, що висновок суду першої інстанції про те, що оскільки копію судового наказу від 01.08.2019 року отримала ОСОБА_4 (особисто) 08.08.2019 року, як одна із боржників, то вважається, що копія оскаржуваного судового наказу від 01.08.2019 року вручена 08.08.2019 року і ОСОБА_2 , є помилковим та таким, що не узгоджується із приписами: ч.4 статті 169, ч.6 статті 272 ЦПК України.

Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції у оскаржуваній ухвалі від 19.12.2024 року дійшов передчасного висновку щодо відсутності поважних причин пропуску ОСОБА_2 процесуального строку для звернення із заявою про скасування судового наказу.

Відтак, постановляючи оскаржувану ухвалу від 19.12.2024 року, суд першої інстанції, без додержання норм процесуального права, які регламентують дані правовідносини, дійшов передчасного висновку про відмову у задоволені клопотання ОСОБА_2 про поновлення пропущеного строку для подання заяви про скасування судового наказу від 01.08.2019 року у цивільній справі №751/3822/19, і як наслідок, передчасно повернув без розгляду заяву ОСОБА_2 про скасування судового наказу у цивільній справі №751/3822/19 за заявою Комунального підприємства Чернігівводоканал Чернігівської міської ради про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Відповідно до приписів п.4 ч.1 статті 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Приймаючи до уваги вищезазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а ухвала Новозаводського районного суду м.Чернігова від 19.12.2024 року - підлягає скасуванню, із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Питання щодо розподілу судових витрат апеляційним судом не вирішується, оскільки виходячи зі змісту приписів ч.1 статті 141 ЦПК України, яка регламентує розподіл судових витрат між сторонами, судовий збір покладається на сторони в залежності від розгляду вимог заявленого позову по суті.

Керуючись статтями: 367, 368, 369, 374; п.4 ч.1 статті 379; 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Новозаводського районного суду м.Чернігова від 19 грудня 2024 року - скасувати, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 13.05.2025 року.

Головуючий: Судді: