№ 207/5622/24
№ 2/207/289/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 року м.Кам`янське

Південний районний суд у місті Кам`янському у складі:

головуючого судді Бушанської О.В.

при секретарі Трохименко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом ОСОБА_1 , м.Верхівцеве, Дніпропетровська область

до ОСОБА_2 , м.Кам`янське, Дніпропетровська область

третя особа Служба у справах дітей Кам`янської міської ради, м.Кам`янське, Дніпропетровська область

про позбавлення батьківських прав

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Кам`янської міської ради про позбавлення батьківських прав, в якому просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що з 2009 року позивач перебував у шлюбно-сімейних відносинах з ОСОБА_2 . Від цих відносин у сторін народилося двоє спільних дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відомості стосовно батька ОСОБА_1 записані у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.126 СК України.

З 2015 року відповідач почала періодично зловживати алкогольними напоями. Постійні сварки, небажання відповідача займатися сімейним побутом та належним доглядом за дітьми призвели до остаточного розпаду родини. З липня 2018 року подружжя почало мешкати окремо. Відповідач залишилася мешкати разом з дітьми. Позивач, в свою чергу, переїхав до іншого міста. Відповідач не перешкоджала позивачу у спілкуванні з дітьми та не обмежувала його у здійсненні його батьківських прав та обов`язків відносно спільних дітей. Позивач завжди проявляв та продовжує проявляти ініціативу щодо виховання дітей, зокрема зустрічається з дітьми, дарує подарунки, готує до школи, купує одяг відповідно до сезону, надає кошти на загальні потреби.

З моменту припинення родинних відносин між сторонами, відповідач стала зловживати алкогольними напоями на постійній основі, регулярно змінювала партнерів, які також зловживали алкогольними напоями. Приміщення в якому мешкають діти знаходиться в антисанітарному стані, відсутнє опалення. Також відповідач має заборгованість зі сплати житлово-комунальних послуг. Відповідач ніколи не була працевлаштована. Діти перебувають на добровільному утриманні позивача, а також старшого сина відповідача - ОСОБА_5 , 2005 року народження, який мешкає разом з дітьми.

Впродовж 2024 року відповідач не проживає разом з дітьми, а лише інколи з`являється в квартирі на декілька днів. Адреса її мешкання наразі невідома, на контакт з дітьми виходить рідко. Відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками по відношенню до дітей. Відповідач двічі притягувалася до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП, а саме: 21.08.2015 Баглійським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області (постанова у справі №207/3560/15-п) та 18.01.2021 Баглійським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області (постанова у справі №207/3400/20).

Починаючи з 2018 року відповідач не проявляє батьківського піклування та турботи, не користується своїми батьківськими правами та не виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до дітей. Впродовж останніх 6 років позивач, мешкаючи окремо, намагається приділяти увагу розвитку та забезпеченню інтересів дітей.

Ухвалою суду від 22.10.2024 відкрито провадження у справі; постановлено розгляд справи провести в порядку загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 26.11.2024 на 11:00 годин.

26.11.2024 підготовче засідання відкладено до 19.12.2024 до 11:20 годин.

19.12.2024 підготовче засідання відкладено до 22.01.2025 до 11:00 годин.

Ухвалою суду від 22.01.2025 підготовче провадження у справі закрито; призначено справу до судового розгляду по суті на 27.02.2025 на 10:00 годин.

27.02.2025 у судовому засіданні оголошено перерву до 25.03.2025 до 11:00 годин.

25.03.2025 у судовому засіданні оголошено перерву до 28.04.2025 до 11:00 годин.

28.04.2028 у судовому засіданні судом оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення та відкладено ухвалення та проголошення судового рішення до 08.05.2025 до 15:10 годин.

Відповідач у судові засідання не з`явилась, причину неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлена належними чином.

Служба у справах дітей Кам`янської міської ради у поданому клопотанні просить розглянути справу за відсутністю її представника.

Присутня у судовому засіданні представник позивача - адвокат Бундюк Є.В. позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд враховує наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З липня 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 припинили шлюбно-сімейні відносини і з цього часу проживають окремо. Після припинення сторонами шлюбно-сімейних відносин син та донька залишилися проживати з відповідачем.

ТОВ "Абонент ХХІ" 25.09.2024 видано довідку №001311114 про склад сім`ї, яка свідчить про те, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2 - квартиронаймач/власник, ОСОБА_5 - син, ОСОБА_3 - син, ОСОБА_4 - дочка.

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126,133,135 СК України відомості щодо батька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 записані відповідно до ст.126 СК України.

Відповідно до характеристики, наданої Комунальним закладом "Гімназія №32" Кам`янської міської ради, ОСОБА_4 навчається на середньому і достатньому рівні. З однокласниками підтримує дружні стосунки. Школу відвідує систематично. Усім необхідним для навчання забезпечена. Дівчині не вистачає батьківської турботи. Мати постійно змінює номери телефонів, що ускладнює спілкування. Під час навчання ОСОБА_7 у 5-7 класах вона періодично цікавилася успіхами доньки, телефонувала сама, іноді приходила в школу. В минулому навчальному році дівчинкою опікувався старший брат ОСОБА_8 . Мати на зв`язок останній раз виходила в лютому 2024 року. Батько з сім`єю не проживає, на зв`язок з класним керівником не виходив. Наразі він служить в рядах ЗСУ, надав документи на оформлення пільг для дитини.

Відповідно до характеристики, наданої Комунальним закладом "Гімназія №32" Кам`янської міської ради ОСОБА_9 зарекомендував себе як учень, який володіє навчальним матеріалом на середньому рівні. Під час виконання домашніх завдань потребує контролю. До виконання громадських завдань ставиться відповідально. Правила поведінки не ігнорує, не порушує дисципліну, прислухається до зауважень вчителів та класного керівника. Батьки не завжди приділяють належної уваги вихованню сина, не завжди виходять на зв`язок з класним керівником. Частіше спілкування і вирішення питань відбувається через старшого брата. Батьки жодного разу не були присутні на батьківських зборах.

У висновку щодо доцільності/недоцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , орган опіки та піклування вважає, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 необхідно залишити на розсуд суду.

Адміністрація Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради "Центр первинної медико-санітарної допомоги №3" листом від 04.10.2024 №453/1-02 повідомила, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебувають на обліку в КНП КМР "ЦПМСД №3" амбулаторія ЗПСМ №4 та зареєстровані у лікаря загальної практики сімейної медицини ОСОБА_10 . ОСОБА_3 щеплений за віком; за медичною допомогою звертався рідко; 05.08.2024 хворів на ГРВІ, був зі старшим братом; 25.09.2024 проведений профілактичний огляд, супроводжував старший брат. ОСОБА_4 щеплена за віком, протягом п`яти років за медичною допомогою не зверталася; 16.08.2024 проведено профілактичний огляд, супроводжував старший брат.

Постановою Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21.08.2015 у справі №207/3560/15-п ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП та призначено їй адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 17,00 грн в дохід держави.

Вказана постанова мотивована тим, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка 27.07.2015 за місцем мешкання по АДРЕСА_1 випала з другого поверху будинку, в результаті чого зазнала садна та забої.

Постановою Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18.01.2021 у справі №207/3400/20 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП та призначено їй покарання у вигляді попередження.

Вказана постанова обґрунтована тим, що 10.12.2020 ОСОБА_2 за місцем мешкання ухилилась від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що виразилось у неналежному забезпеченні необхідних умов для виховання сина.

Постановою Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03.12.2024 у справі №207/5897/24 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та стягнуто штраф на користь держави у розмірі 170,00 грн.

Вказана постанова мотивована тим, що 25.10.2024 о 12:20 годин за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 висловлювала образи та погрози відносно свого неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з нею, чим скоїла домашнє насильство.

ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 з 09.01.2024 (наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 09.01.2024) по теперішній час, що підтверджується довідкою №908 від 19.01.2024.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що відповідач ОСОБА_2 є його матір`ю, яка проживала разом із позивачем ОСОБА_1 . Від спільного проживання у сторін народились діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після того, як позивач та відповідач стали проживати окремо, відповідач стала проживати з іншим чоловіком, який вживав наркотичні засоби та помер в квартирі, в якій проживала їх родина. Відповідач приводила додому чужих чоловіків, які разом з нею вживали алкогольні напої. Відповідач не проживає з ними майже рік, оскільки у свідка виникла сварка із співмешканцем матері, у зв`язку з чим свідок був змушений викликати працівників поліції. Після цього мати разом із співмешканцем пішла проживати за іншою адресою. Інколи мати приходить додому, після цього в квартирі пропадають гроші, речі та продукти. Дітям вона нічого не купляє. Декілька разів вона приходила додому у тверезому стані, а так завжди перебуває у стані алкогольного сп`яніння. На даний час діти проживають зі свідком, він працює і діти перебувають у нього на утриманні, йому надають допомогу родичі. Позивач спілкується лише із сином ОСОБА_11 . З донькою ОСОБА_7 позивач не спілкується близько 4 місяців, оскільки образився на неї тому що вона курила електронну сигарету. Кошти на утримання дітей позивач не перераховує, допомогу не надає. Свідок просив у позивача гроші на утримання дітей, але він не дав. ОСОБА_11 іноді відвідує бабусю, яка дає продукти. Свідок вважає, що мати необхідно позбавити батьківських прав щоб надати дітям спокій.

Судом заслухано думку неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка пояснила, що мама проживає окремо з лютого 2024 року, вона зловживає алкогольними напоями, не цікавиться життям дітей, не надає допомогу. Вона не заперечує проти позбавлення її матері батьківських прав, оскільки їй краще без неї. Вона перебуває в конфлікті із батьком з червня 2024 року, проте він допомагає їм, передає продукти через бабусю. Вона не проти переїхати жити до батька у м.Верхівцеве.

Судом заслухано думку малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який пояснив, що останній раз він бачив маму два тижні тому, вона проживає окремо та зловживає алкогольними напоями. Він з сестрою проживає разом із старшим братом ОСОБА_12 майже рік, він піклується про них. За цей час він бачив маму лише 6-7 разів, вона украла у нього навушники. У нього до мами негативне відношення і він вважає, що її слід позбавити батьківських прав. Батько покупає дітям одяг. Він хоче переїхати жити до батька у м.Верхівцеве.

Частиною першою ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 ЦК України цивільне судочинство здійснюється на засадах справедливості, добросовісності та розумності.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною першою статті 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до пункту 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року (далі - Конвенція про права дитини), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до пункту 1 статті 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Пунктами 1, 3 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (пункту 1 статті 18 Конвенції).

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частини восьма, дев`ята статті 7 СК України).

Пунктами 1-6 ч.1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч.4 ст.19 СК України).

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч.6 ст.19 СК України).

Статтею 171 СК України встановлено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Частиною 4 ст.263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справ, має оціночний характер, залежить від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин (постанови Верховного Суду від 12.02.2024 у справі №202/1931/22, від 28.02.2024 у справі №303/4697/22, від 23.10.2024 у справі №464/2040/23).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 29.01.2024 у справі № 185/9339/21 зазначено, що тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає можливість зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна оцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Подібні правові висновки щодо застосування відповідних норм СК України викладені у постановах Верховного Суду від 30.05.2018 у справі №553/2563/15-ц, від 23.01.2020 у справі №755/3644/19 та від 23.06.2021 у справі № 953/17837/19.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.04.2020 у справі № 522/10703/18 зазначено, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин.

Відповідно до статті 81 ЦПК України доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення його батьківських прав, покладено на позивача (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.11.2023 у справі № 358/689/22).

Суд вважає, що позивачем не наведено виняткових обставин, які можуть бути підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. Самі лише доводи позивача про те, що відповідач не піклується про своїх дітей, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не можуть бути достатніми підставами для позбавлення її батьківських прав.

Крім того, позивачем не зазначено, яка реальна мета має бути досягнута шляхом позбавлення відповідача, як це змінить існуючу ситуацію на кращу і сприятиме захисту інтересів дітей.

Суд звертає увагу, що позивач перебуває на військовій службі за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 з 09.01.2024 по теперішній час.

Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності (стаття 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України (стаття 65 Конституції України).

Порядок звільнення з військової служби визначений статтею 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Судом встановлено, що на даний час ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебувають під опікою старшого брата ОСОБА_5 , який утримує дітей та займається їх виконанням. При цьому, за твердженням ОСОБА_5 , позивач грошові кошти на утримання дітей не надає, з донькою не спілкується майже 4 місяці.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач посилається не те, що відповідач з 2015 року періодично зловживає алкогольними напоями; з липня 2018 року сторони проживають окремо; починаючи з 2018 року відповідач не проявляє батьківського піклування та турботи, не користується своїми батьківськими правами та не виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до дітей; постановами Баглійського районного суду від 21.08.2015 у справі №207/3560/15-п та від 18.01.2021 у справі №207/3400/20 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Водночас, позивачем не надано доказів вжиття будь-яких заходів, спрямованих на захист інтересів дітей від неправомірної поведінки відповідача починаючи з 2018 року.

З даним позовом позивач звернувся до суду лише 21.10.2024, тобто після його мобілізації.

Таким чином, суд вважає, що метою даного позову є створення штучних умов для звільнення позивача від виконання військового обов`язку, а не дотримання прав та інтересів неповнолітньої дитини.

Аналізуючи наданий виконавчим комітетом Кам`янської міської ради висновок щодо доцільності/недоцільності позбавлення батьківських прав матері ОСОБА_2 , суд вважає, що цей висновок є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дітей на можливість збереження сімейних зв`язків з матір`ю, не містить відомостей щодо наявності виключних обставин, підтверджених відповідними доказами, які б свідчили про свідоме нехтування ОСОБА_2 своїми обов`язками та які б були законною підставою для застосування такого крайнього заходу впливу, як позбавлення її батьківських прав.

Крім того, суд зауважує, що державні органи взагалі не розглядали інші менш радикальні заходи, передбачені законодавством (соціальний супровід, попередження про недопущення неналежного ставлення до виконання батьківських обов`язків тощо) з метою змінити поведінку ОСОБА_2 по відношенню до дітей.

Враховуючи викладане, приймаючи до уваги встановлені обставини, а також те, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, суд доходить до висновку про відсутність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки таке позбавлення не буде відповідати якнайкращим інтересам дітей.

Водночас, суд вважає, що в діях відповідача має місце неналежне виконання батьківських обов`язків відносно доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому відповідача слід попередити про необхідність змінити ставлення до їх виховання.

Відповідно до приписів ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.141,259,263,265,268,354,355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Кам`янської міської ради про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Попередити ОСОБА_2 про необхідність належного виконання обов`язків щодо виховання і утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та покласти на орган опіки та піклування Кам`янської міської ради контроль за виконанням батьківських обов`язків відповідачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В.Бушанська