Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2025 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі: головуючого судді Ваврушак Н. М., секретаря судового засідання Яненко О.Ю., розглянувши у судовому засіданні у залі суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без участі сторін, які беруть участь у справі, та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє представник адвокат Страх Євгеній Олегович, до Виконавчого комітету Покровської районної у місті ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року адвокат Страх Євгеній Олегович в інтересах позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачів ОСОБА_3 . За час життя вона була власником квартири АДРЕСА_1 . Позивачі звернулися до нотаріуса із заявою при прийняття спадщини після смерті матері, однак отримали постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки пропущений встановлений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини, позивачам рекомендовано звернутись до суду для визначення додаткового строку для подання заяви для прийняття спадщини. Позивачі не подали заяви про прийняття спадщини у визначений строк з поважних, незалежних від них обставин, оскільки фактично спізнилися на 3 дні, мали проблеми як з власним здоров`ям так й зі здоров`ям близьких їм людей. Враховуючи викладене, просять суд визначити додатковий строк для подання ними заяви про прийняття спадщини після смерті матері, визнавши причину пропуску такого строку поважною.

Ухвалою суду від 06 січня 2025 року прийнята позовна заява до розгляду та відкрито провадження у справі. Справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 24 квітня 2025 року закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та справа призначена до судового розгляду по суті.

Сторони в судове засідання не з`явилися, клопотань про відкладання розгляду справи не надходило.

Відповідно до частини 3 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів.

Судом, з огляду на приписи ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частинами 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачів ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 19 березня 2024 року, яке було видане Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 312.

Той факт, що ОСОБА_3 була матір`ю позивачів підтверджується наступними документами:

- копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 12 листопада 1963 року, актовий запис №2700 (згідно якого матір`ю ОСОБА_4 є ОСОБА_5 ); копією свідоцтва про укладення шлюбу від 13.08.1982 року, актовий запис 820 (згідно якого ОСОБА_4 після реєстрації шлюбу стала ОСОБА_6 ); копією свідоцтва про укладення шлюбу від 30.12.1983 року, актовий запис 1406 (згідно якого ОСОБА_6 після реєстрації шлюбу стала ОСОБА_1 ).

- копією свідоцтва про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_3 від 23 квітня 1965 року, актовий запис №741 (згідно якого матір`ю ОСОБА_7 є ОСОБА_5 ); копією свідоцтва про укладення шлюбу від 22.11.1991 року, актовий запис 1246 (згідно якого ОСОБА_7 після реєстрації шлюбу стала ОСОБА_2 ).

- копією свідоцтва про розірвання шлюбу ОСОБА_5 серії НОМЕР_4 від 09 березня 1971 року, актовий запис №100 (згідно якого ОСОБА_5 після розірвання шлюбу повернулася на дівоче прізвище та стала ОСОБА_8 ); копією свідоцтва про укладення шлюбу від 25.03.1983 року, актовий запис 262 (згідно якого ОСОБА_8 після реєстрації шлюбу стала ОСОБА_3 ).

За життя, ОСОБА_3 , була власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва на право власності на житло № НОМЕР_5 від 24 листопада 1993 року, зареєстрованого міським БТІ (реєстрова книга 43П-74), а також копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 лютого 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Донченко В.Л. та копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №199744257 від 11.02.2020 року.

Згідно відповіді приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області В.Л. Донченко від 22 квітня 2025 року № 234/02-14 на запит суду встановлено, що ОСОБА_3 належне їй майно нікому не заповідала. Після її смерті лише позивачі, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , є єдиними спадкоємицями, які звернулися до нотаріальної контори та бажають прийняти спадщину.

Постановою приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Донченко В.Л. від 20 вересня 2024 року, позивачам відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину у зв`язку з тим, що вони пропустили шестимісячний строк подачі заяви про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що у відведений для прийняття шестимісячний строк позивачі мали проблеми не тільки зі своїм здоров`ям, а й зі здоров`ям своїх близьких, що об`єктивно позбавило їх можливості прийняти спадщину.

Так, на фоні смерті матері та значних проблем зі здоров`ям свого чоловіка різко погіршився стан здоров`я ОСОБА_2 , у зв`язку з чим остання була вимушена протягом відведеного строку та по сьогоднішній день проходити постійне лікування, що підтверджується відповідними довідками та результатами аналізів, що маються в матеріалах справи. Крім того, в цей же період дуже тяжко захворів її чоловік ОСОБА_9 , який після тривалого лікування так й не зміг одужати та 07 вересня 2024 року, тобто у проміжку часу відведеного для прийняття спадщини помер, що вплинуло на стан здоров`я ОСОБА_2 ..

ОСОБА_1 була вимушена доглядати за власним чоловіком ОСОБА_10 , який має вади опорно-рухового апарату, важкі проблеми з хребтом, вади пересування та потребує також постійного догляду, також вимушений постійно проходити курс лікування та реабілітації, що також підтверджується відповідними копіями медичних документів, що маються в матеріалах справи.

Відповідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно із спадкоємцем.

Відповідно ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Частина 3 статті 1272 ЦК України визначає, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно роз`яснень, які викладені у п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними, при цьому, слід визнавати такі причини, які з огляду на моральні норми суспільства виправдовують поведінку спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Аналогічні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі №6-1320цс17, а також у постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі №766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі №487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі №450/1383/18, від 26 лютого 2020 року у справі №286/27/18, від 08 червня 2023 року у справі №585/2163/22, від 09 жовтня 2023 року у справі №671/208/22.

У постанові від 20 жовтня 2021 року в справі № 405/7111/19 Верховний Суд зазначив, що оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000, при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979, ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном.

Враховуючи встановлені судом обставини, зважаючи на об`єктивні причини через які позивачі не подали заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини, а також те що позивачами пропущено незначний строк, а саме 3 календарні дні, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.1268, 1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 3, 12, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Покровської районної у місті ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Визначити додатковий строк в три місяці з моменту набрання рішенням суду законної сили, достатній для подачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заяв про прийняття спадщини, що відкрилась зі смертю їх матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України, залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивачі: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстроване місце пароживання за адресою: АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_7 , зареєстроване місце пароживання за адресою: АДРЕСА_3 ;

Відповідач: Виконавчий комітет Покровської районної у місті ради, код ЄРПОУ: 04052531, місцезнаходження за адресою: вул. Костя Гордієнка, буд. 2, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50014.

Повний текст рішення суду складений та підписаний без його проголошення 15 травня 2025 року.

Суддя: Н. М. Ваврушак