Справа № 713/554/25
Провадження №2/713/270/25
РІШЕННЯ

іменем України

30.04.2025 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Кибич І.А., за участю секретаря судових засідань Троценко Л.Г., з участю представника відповідача адвоката Шкільняка Я.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вижниця в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Соник Василь Васильович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Гефест», де третьою особою є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», про визнання недійсним нікчемного правочину та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача.

Позивач ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Соник В.В. звернувся в суд із позовною заявою про визнання недійсним нікчемного правочину та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину до відповідача ТОВ «ФК Гефест», де третьою особою є АТ «Райффайзен Банк».

Просять нікчемний кредитний договір від 19.06.2008 року №14/0006/82/46426 укладений між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 , визнати недійсним. Застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину до кредитного договору від 19.06.2008 року №14/0006/82/46426 укладений між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 та до вимоги про стягнення за заочним рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 09.11.2009 року у справі №2-714/09 з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступник - ТОВ «ФК Гефест») заборгованість за кредитним договором №014/0006/82/46426 від 19.06.2008 року в сумі 236096,05 грн. та зобов`язати ТОВ «ФК Гефест» звільнити від обов`язку погасити заборгованість за кредитним договором від 19 червня 2008 року №14/0006/82/46426 та за заочним рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 09.11.2009 року, оскільки у ОСОБА_1 відсутні правові підстави погашення боргового зобов`язання з огляду на нікчемність кредитного договору від 19 червня 2008 року №14/0006/82/46426.

Свої позовні вимоги обґрунтували наступним.

ОСОБА_2 працюючи на посаді начальника Вижницького відділення ЧОД «Райффайзен Банк Аваль» будучи службовою собою, наділеною адміністративно-господарськими та організаційно-розпорядчими функціями вчинив зловживання службовим становищем та службове підроблення при наступних обставинах: у 2008 році ОСОБА_2 вирішив незаконним шляхом отримати кредит у Вижницькому відділенні ЧОД «Райффайзен Банк Аваль». Він, як начальник Вижницького відділення ЧОД «Райффайзен Банк Аваль» будучи службовою собою, наділеною адміністративно-господарськими та організаційно-розпорядчими функціями мав доступ до всіх кредитних справ позичальників, які отримували кредити у вказаному банку, в тому числі і до кредитної справи позичальника ОСОБА_1 , який раніше отримував кредит у вказаному банку та повністю його погасив Реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на незаконне отримання кредиту у розмірі 25000 доларів США, 19 червня 2008 року ОСОБА_2 перебуваючи в адміністративному приміщенні Вижницького ЧОД «Райффайзен Банк Аваль» зловживаючи службовим становищем, умисно, в особистих інтересах, достовірно, знаючи, що ОСОБА_1 , не звертався, для отримання кредиту у розмірі 25000 доларів США до вказаного відділення банку і жодних документів для цього не мав, зібрав пакет документів, зробивши, їх копії з кредитної справи ОСОБА_1 , сформував та вніс недостовірні відомості у заяву про видачу кредиту від 19.06.08 року, заяву - анкету на отримання кредиту під заставу від 19.06.08, щодо наміру ОСОБА_1 отримати кредит. Після цього, ОСОБА_2 підготував кредитний договір №14/0006/82/46426 від 19 червня 2008 року, щодо надання ОСОБА_1 кредиту на суму 25 000 доларів США та підписав вказаний договір від свого імені та від імені ОСОБА_1 , підробивши підписи останнього, скріпив договір печаткою відділення банку, хоча достовірно знав, що даний договір ОСОБА_1 не підписував і не мав наміру отримати кредит. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_2 зловживаючи та використовуючи своє службове становище, як начальник Вижницького ЧОД «Райффайзен Банк Аваль» наказав підлеглим працівникам належним, чином оформити видачу вказаного кредиту, повідомивши недостовірні відомості про те, що перевіркою платоспроможності позичальника та оглядом заставного майно займався він особисто і що ОСОБА_1 підписав всі документи в його присутності. Ввівши працівників банку в оману, в тому числі і кредитний комітет банку, та давши відповідні вказівки щодо надання кредиту позичальнику ОСОБА_1 ОСОБА_2 отримав всі необхідні підписи членів кредитного комітету та інших працівників банку в документах на отримання ОСОБА_1 , кредиту у розмірі 25000 доларів США та введення всіх даних у банківську систему на отримання кредитів.

З метою доведення свого злочинного наміру до кінця, ОСОБА_2 взяв у касира банку заяву на видачу готівки №OMC 90097 на отримання 25000 доларів США ОСОБА_1 , від 19.06.2008 року та використовуючи своє службове становище наказав касиру видати вказані кошти йому, що він особисто перевірить особу ОСОБА_1 , який, поставить підписи про отримання коштів в його службовому кабінеті. Отримавши кошти у розмірі 25000 доларів США ОСОБА_2 підробив підписи ОСОБА_1 , у заяві на видачу готівки №OMCJ 90097 на отримання 25000 доларів США ОСОБА_1 від 19.06.10 року. Внаслідок таких незаконних дій ОСОБА_2 , ОСОБА_1 завдано істотної шкоди, яка виражається у порушенні Конституційних прав ОСОБА_1 , покладенні на нього зобов`язань фінансового характеру, щодо погашення кредиту, якого він не отримував, порушенні його репутації перед родичами, сусідами, створенні обстановки яка утруднює виконання ним, як підприємцем, своїх функцій за рахунок погіршення ділової репутації, моральної шкоди, яка виражається у переживаннях з приводу претензій Банку щодо погашення кредиту, численних відвідувань банківської установи та правоохоронних органів. За даним фактом відносно ОСОБА_2 відкрито кримінально справу, яка розглядалась у Першотравневому районному суді м. Чернівці. Вину у вчиненні інкримінованих злочинів ОСОБА_2 визнав повністю, що підтверджується обвинувальним висновком у кримінальній справі №ІО-119010 за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 364, ч.1 ст. 366 КК України.

Таким чином кредитний договір №14/0006/82/46426 від 19 червня 2008 року не укладався з власної волі ОСОБА_1 , що було встановлено в у кримінальній справі ІО 119010. Заочним рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 09.11.2009 року за позовом ВАТ «Райффайзен Банк Аваль стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , в солідарному порядку на користь ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Чернівецької обласної дирекції "Райффайзен Банк Аваль", (п/р НОМЕР_1 в Чернівецькій обласній дирекції «Райффайзен Банк Аваль» МФО 356464, ), заборгованість за кредитним договором №014/0006/82/46426 від 19.06.2008 року в сумі 236096,05 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Чернівецької обласної дирекції "Райффайзен Банк Аваль" судовий збір в сумі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 250,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 2,00 грн. на користь держави.

Вважає, що даний договір є недійсним. Недійсність договору як приватноправова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. Кредитний договір №014/0006/82/46426 від 19.06.2008 року, укладений всупереч ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, волевиявлення ОСОБА_1 не було вільним і не відповідало його внутрішній волі, щодо вчинення даного договору, договір не був спрямований на реальне настання правових наслідків для ОСОБА_1 , що обумовлені ним що зумовлює його недійсність та нікчемність згідно ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України.

Враховуючи, що грошові кошти за оспорюваним кредитним договором №14/0006/82/46426 від 19 червня 2008 року ОСОБА_1 не отримував вважає, що кредитний договір від 19 червня 2008 року №14/0006/82/46426 є нікчемний. Оскільки, нікчемний правочин, а саме кредитний договорі від 19 червня 2008 року №14/0006/82/46426, є недійсний через пряму вказівку в законі у момент його вчинення, то у ОСОБА_1 відсутні правові підстави для погашення боргу за кредитним договором, та як останній даного договору не укладав. Таким чином, ОСОБА_1 не є стороною кредитного договору від 19 червня 2008 року №14/0006/82/46426. Застосування наслідків недійсності нікчемного договору шляхом реституції (повернення сторін до попереднього стану) в даному випадку призведе до відновлення прав ОСОБА_1 та зняття з нього боргового зобов`язання за кредитним договором від 19 червня 2008 року №14/0006/82/46426 та за заочним рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 09.11.2009 року, оскільки реституція передбачає повернення стороні договору, тобто ОСОБА_1 , попереднього стану, а саме такого який в нього був до 19.06.2008 року.

Заяви (клопотання) учасників справи.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 не з`явились, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. До початку розгляду справи від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному об`ємі, просить задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача ТОВ «ФК Гефест» - Шкільняк Я.С. позовні вимоги не визнав, підтримав відзив в якому зазначив, що позивачем зазначено, що кредитний договір №14/0006/82/46426 від 19 червня 2008 року не укладався з власної волі ОСОБА_1 . В обвинувальному висновку від 31.05.2011 року, який наданий ОСОБА_1 та складений у кримінальній справі №ІО-119010 за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 364, ч.1 ст. 366 ККУ при допиті потерпілого ОСОБА_1 зазначено наступне: «допитаний як потерпілий ОСОБА_1 показав, що в 2009 році до нього зателефонували працівники АТ «Райффайзен Банк Аваль» та запитали чому він не погашає кредит у розмірі 25000,00 доларів США, який він отримував. Вказаним працівникам банку він повідомив, що кредиту у розмірі 25000 доларів США не отримував, що вони помилилися». Також в обвинувальному висновку від 31.05.2011 року зазначено, що «працівник внутрішньої безпеки банку надав для огляду ОСОБА_1 кредитний договір та інші документи на отримання кредиту. В свою чергу позивачем було встановлено, що підписи підроблені та останнім було надано відповідні пояснення працівникам банку, щодо даної ситуації». Представник позивача звернувся до суду із позовом про визнання правочину недійсним 19.02.2025 року, що в свою чергу є пропуском строку позовної давності для захисту своїх прав, оскільки про порушення своїх прав, а саме про укладення оспорюваного кредитного договору ОСОБА_1 дізнався у 2009 році, що підтверджується обвинувальним висновком у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_2 , а таким чином кінцевим строком для звернення до суду для позивача є 2012 рік. Згідно ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Твердження ОСОБА_1 про те, що обвинувальним висновком у кримінальній справі №ІО-119010 встановлено, що ним кредитний договір №014/0006/82/46426 не укладався та кошти ним не отримувалися є безпідставними та не звільняє його від доказування факту не підписання кредитного договору, оскільки чинне законодавство не відносить обвинувальний висновок у кримінальній справі до обставини, яка підтверджує відповідні обставини у цивільній справі. Також у матеріалах справи, що передана від АТ «Райффайзен Банк Аваль» наявні письмові докази, що підтверджують звернення ОСОБА_1 до банку із метою укладення кредитного договору №014/0006/82/46426, а саме: заява про надання споживчого кредиту, картка із зразками підписів та заява на відкриття поточного рахунку із договором на відкриття та ведення поточного рахунку для виплат.

Вимога ОСОБА_1 застосувати наслідки недійсності правочину у вигляді звільнення від обов`язку погасити заборгованість за кредитним договором та за заочним рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 09.11.2009 року є безпідставним, оскільки чинне цивільне законодавство не передбачає застосування наслідків недійсності правочину у вигляді звільнення від кредитних зобов`язань та від виконання рішення суду, оскільки такі наслідки порушують права ТОВ «ФК «Гефест» як кредитора за кредитними зобов`язаннями та як стягувача за судовим рішенням про стягнення заборгованості. Щодо застосування реституції ОСОБА_1 зазначає, що застосування наслідків недійсності нікчемного договору шляхом реституції (повернення сторін до попереднього стану) в даному випадку призведе до відновлення його прав та зняття з нього боргового зобов`язання за кредитним договором від 19 червня 2008 року №14/0006/82/46426 та за заочним рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 09.11.2009 року, оскільки реституція передбачає повернення стороні договору, тобто ОСОБА_1 , до попереднього стану, а саме такого який в нього був до 19.06.2008 року. За недійсності правочину взаємне повернення сторонами одержаного за ним (двостороння реституція) є юридичним обов`язком, що виникає із закону та юридичного факту недійсності правочину. Таке поновлення сторін у попередньому становищі може застосовуватися лише тоді, коли майно, передане за відповідним правочином, залишається в його сторони. Таким чином, посилання ОСОБА_1 про застосування двосторонньої реституції (повернення сторін до попереднього стану) як наслідок недійсності правочину є безпідставним, оскільки такого наслідку, як звільнення від грошового зобов`язання, не передбачено цивільним законодавством в порядку реституції. Посилання ОСОБА_1 на те, що до негаторного позову не застосовуються строки позовної давності у даних правовідносинах є помилковим, оскільки предметом позову у даній справі є визнання недійсним правочину. Просив відмовити в задоволенні позову.

В судове засідання представник третьої особи АТ «Райффайзен Банк» не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Суд, заслухавши представника відповідача ОСОБА_5 , вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити виходячи з наступного.

В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів .

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги.

Позивач ОСОБА_1 звертаючись з даним позовом до суду, посилається на те, що договір №014/0006/82/46426 від 19.06.2008 року не укладав, не підписував, кредитні кошти не отримував, не здійснював свого волевиявлення на його вчинення, а тому спірний нікчемний кредитний договір укладений між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 , є недійсним.

На підтвердження обставин викладених у позові, позивачем надано наступні докази:

Копію обвинувального висновку у кримінальній справі №ІО-119010 за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні злочинів, передбачених ст.364 ч.1, 366 ч.1 КК України, обвинувальний висновок складено прокурором Першотравневого району м.Чернівці 31.05.2011 року, по факту підробки кредитного договору №014/0006/82/46426 від 19.06.2008 року та отримання коштів в сумі 25000,00 доларів США.

ОСОБА_1 було визнано потерпілим у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_2 .

Копію ухвали Першотравневого районного суду м.Чернівці від 16.06.2011 року з даних якої вбачається, що ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності. Кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_2 за ст.364 ч.1, ст.366 ч.1 КК України, закрито на підставі ст.1 п. «є» ЗУ «Про амністію» від 12.12.2008 року.

Копію договору відступлення права вимоги №30052019 від 30.05.2019 року з даних якого вбачається, що ТОВ «ФК «Гефест» (, 01042, м.Київ, вулиця Ігоря Брановицького, 3.) є правонаступником Акціонерне товариство «Оксі Банк» і набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками АТ «Райффайзен Банк Аваль».

Копію реєстру боржників до договору відступлення права вимоги №30052019 від 30.05.2019 року з даних якого вбачається, що ТОВ «Гефест» отримало право грошової вимоги включно до позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором №014/0006/82/46426 від 19.06.2008 року.

Копію ухвали Вижницького районного суду Чернівецької області від 25 травня 2022 року з даних якої вбачається, що 17 липня 2020 року заявник ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про перегляд заочного рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 09 листопада 2009 року по цивільній справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Чернівецької обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по неповернутому кредиту, відсотків та користування кредитом та пені.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 09 листопада 2009 року, - залишено без задоволення.

Копію відповіді ТОВ «ФК «Гефест» №2509 від 31.01.2025 року на адвокатський запит з даних яких вбачається, що заочне рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 09.11.2009 року у справі №2-714/09 залишається не виконаним в повному обсязі.

Копію відповіді керівника апарату Вижницького районного суду Чернівецької області №01-18/55/2024 від 09.07.2024 року з даних якої вбачається, що згідно акту №5 про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду від 20 червня 2019 троку, ЕК комісією Вижницького районного суду, вказану справу знищено.

Копію відповіді голови Першотравневого районного суду м.Чернівці №1-293/2011 від 12.07.2024 року з даних якої вбачається, що справа №1-293/2011 відносно ОСОБА_2 була знищена відповідно до акту №1 від 14.02.2022 року про вилучення для знищення документів, не віднесених до Національного архівного фонду. На підставі «Переліку судових справ і документів, що утворюються в діяльності суду, із зазначенням строків зберігання», затвердженого наказом ДСА України №1087 від 07.12.2017 року, відібрані для знищення як такі, що не мають науково-історичної цінності та втратили практичне значення.

Ухвалою Вижницького районного суду Чернівецької області від 21.02.2025 року витребувано у ТОВ «ФК ГЕФЕСТ», кредитний договір №14/0006/82/46426 від 19.06.2008 року, укладений між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 .

На виконання ухвали представником відповідача надано належним чином завірену копію кредитного договору №14/0006/82/46426 від 19.06.2008 року, укладеного між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 .

Норми закону застосовані судом.

Згідно з частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак, сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі їх суб`єктів). У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.

Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно зі статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими.

Частиною першою статті 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Частина друга статті 207 ЦК України встановлює правило, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним в силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також застосування спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.

Якщо сторона не виявила свою волю до вчинення правочину й до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

У випадку, якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.

Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 16.06.2020 року у справі № 145/2047/16-ц, у тому випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним не виникли. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. Такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.

Крім того, в цій же постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими. Разом із тим у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення.

Зазначені висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 11.11.2020 року у справі № 761/21897/16-ц, від 25.11.2020 року у справі № 727/8771/17, від 27.01.2021 року у справі № 387/356/17.

Таким чином, аналізуючи зазначені норми закону, повно та всебічно з`ясувавши вищевказані обставини, які стосуються предмету доказування, та оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами у справі доказів, з урахуванням того, що позивач ОСОБА_1 не підписував спірний кредитний договір і недійсність кредитного договору у випадку недодержання письмової форми встановлена законом та цей договір є нікчемним, позовна вимога про визнання його недійсним не є належним способом захисту прав, в зв`язку з чим, суд, вважає, що в задоволені позову ОСОБА_1 про визнання недійсним нікчемного правочину необхідно відмовити.

Що стосується вимог позивача про застосування наслідків недійсності правочину у вигляді звільнення від обов`язку погасити заборгованість за кредитним договором та за заочним рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 09.11.2009 року на думку суду є необґрунтованими, оскільки не відповідають чинному законодавству України.

Щодо заявленого відповідачем клопотання про застосування строку позовної давності, суд враховує правову позицію викладену у постанові Верховного Суду від 01 серпня 2018 року у справі №641/76/17 в якій зазначено, що: «у цивільному законодавстві закріплено об`єктивні межі застосування позовної давності. Об`єктивні межі застосування позовної давності встановлюються: (а) прямо (стаття 268 ЦК України). Серед переліку вимоги, на які позовна давність не поширюється (стаття 268 ЦК України) відсутня вимога про стягнення державної соціальної допомоги. (б) опосередковано (із врахуванням сутності заявленої вимоги). Зокрема, у пункті 96 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц зроблено висновок про незастосування позовної давності до негаторного позову. Не поширюється позовна давність на вимогу про визнання нікчемного правочину недійсним, оскільки рішення суду прийняте за таким позовом тільки констатує нікчемність правочину, адже його нікчемність встановлена в нормі закону.

Керуючись ст.ст.203-204, 205, 207 ЦК України, ст.ст.4, 13, 141, 82 ч.6, 258-265, 354 ЦПК України, Суд, -

УХВАЛИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Соник Василь Васильович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Гефест», де третьою особою є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», про визнання недійсним нікчемного правочину та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 ), зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК ГЕФЕСТ» адреса 01042, м.Київ, вул. Брановицького Ігоря, 3, .

Третя особа: Акціонерне товариство «Райффайзен банк» адреса 01011, м.Київ, вул. Генералла Алмазова, 4-А, .

Суддя Іван КИБИЧ