13.05.2025 Суддя Шевченко С. В.
Справа № 644/5875/23
Провадження № 6/644/58/25

У Х В А Л А

08 травня 2025 року Індустріальний районний суд м. Харкова в особі судді Шевченка С.В., за участі: представника АТ КБ «ПриватБанк» адвоката Панченко Анни Сергіївни, стягувача ОСОБА_1 , секретаря с/з Кузьміної Ю.С., розглянув заяву АТ КБ «ПриватБанк» про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню

в с т а н о в и в :

У поданій заяві АТ КБ «ПриватБанк» просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий документ про стягнення з банку на користь ОСОБА_2 судових витрат на оплату судового збору у розмірі 732 грн 73 коп., оскільки в порядку зарахування зустрічних однорідних вимог банком були зараховані ці кошти в рахунок часткового погашення кредитної заборгованості ОСОБА_2 перед АТ КБ «ПриватБанк», а 168 грн 53 коп. були сплачені банком, як податковим агентом, у якості податків.

ОСОБА_2 заперечувала проти заяви АТ КБ «ПриватБанк», в обґрунтування чого посилалась на те, що судові витрати, які стягнуті на її користь судовим рішенням, не є доходом в розумінні податкового законодавства, відтак такий платіж не підлягає оподаткуванню, що підтверджується судовою практикою.

Дослідивши надані суд документи та надавши оцінку аргументам сторін, суд доходить висновку, що заява задоволенню не підлягає з таких підстав.

У постанові Верховного Суду від 25 березня 2024 року у справі № 461/2729/22 викладений такий правовий висновок: «Вирішуючи питання про стягнення податків і зборів із присудженої за рішенням суду суми судового збору, Об`єднана палата зазначає про необхідність насамперед встановити правову природу судових витрат, понесених стороною під час розгляду справи.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлено нормами спеціального Закону України «Про судовий збір».

Судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених Законом України «Про судовий збір». Судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Статтею 141 ЦПК України урегульовано питання розподілу судових витрат та зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати можна визначити як законодавчо врегульовану сплату грошових коштів за рахунок сторін у справі, що пов`язана із необхідністю її розгляду та вирішення судом приватноправового спору.

При цьому можливість отримання особою компенсації понесених судових витрат законодавчо передбачена лише у разі підтвердження судом факту протиправних дій (бездіяльності), рішень відповідача, обґрунтованості позовних вимог, а отже, фактично передбачає компенсацію збитків стороні, права якої порушено.

Повертаючись до норм податкового законодавства, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається, зокрема, дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом (підпункт «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України).

Компенсація судових витрат за своєю правовою природою є обов`язковим відшкодуванням, передбаченим законом, і фактично є формою відшкодування збитків за матеріальну шкоду, заподіяну особі неправомірними діями/бездіяльністю, рішеннями іншої сторони у справі та вимушеними матеріальними втратами, які особа зазнала у зв`язку зі зверненням за судовим захистом.

Отже, сума судового збору, яка відшкодовується особі за рішенням суду, не включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу такого платника, а тому у цьому випадку банк чи фінансова установа не виступає податковим агентом».

Частиною 4 ст. 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відтак у суду відсутні підстави вважати, що зобов`язання АТ КБ «ПриватБанк» перед ОСОБА_2 з відшкодування судових витрат у розмірі 732 грн 73 коп., понесених останньою на оплату судового збору, виконане у повному обсязі і належним чином.

На підставі викладеного, керуючись ст. 432 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Залишити без задоволення заяву АТ КБ «ПриватБанк» про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий документ про стягнення з банку на користь ОСОБА_2 витрати на оплату судового збору у розмірі 732 грн 73 коп.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст судового рішення складений 13.05.2025.

Суддя С.В. Шевченко