Провадження № 2/317/940/2025
Справа № 317/1519/25
14 травня 2025 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Нікітіна В.В.
за участі секретаря судового засідання Хижняк Д.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
До Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (далі АТ «ПУМБ» або «Позивач») до ОСОБА_1 (далі «Відповідач») про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовані наступним.
АТ «ПУМБ» повністю виконав вимоги Договору, надавши ОСОБА_1 кредит.
6968,76 грн. (заборгованість за тілом кредиту);
5563,33 грн. (заборгованість за процентами).
АТ «ПУМБ» повністю виконав вимоги Договору, надавши ОСОБА_1 кредит.
3,66 грн. (заборгованість за процентами);
4237,90 грн. (заборгованість за комісією).
АТ «ПУМБ» повністю виконав вимоги Договору, надавши ОСОБА_1 кредит.
1,97 грн. (заборгованість за процентами);
2337,15 грн. (заборгованість за комісією).
Представник позивача у судове засідання не з`явився, разом з позовом надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач до суду не з`явилась, хоча належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи. Будь-яких заяв та відзив на позовну заяву до суду не надала. Причин своєї неявки не повідомила.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши подані докази, суд дійшов наступних висновків.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За таких обставин позовні вимоги про стягнення основної заборгованості за заборгованості за нарахованими банком процентами за вказаним договором є обґрунтованими та підлягають повному задоволенню.
Як вбачається з тексту зазначеного договору, що укладений у формі заяви на приєднання до ДКБОФО, відповідач отримала кредит в розмірі 19 118,57 гривень зі сплатою відсотків у розмірі 0,01 % річних. Також сторонами узгоджено суму комісії, яку має сплачувати ОСОБА_1 267,66 грн. на місяць.
Сума основного боргу, заявлена до стягнення у даній справі, становить 19 118,57 гривень та повністю обґрунтована як умовами договору, так і наданим позивачем розрахунком. Вказана сума, з огляду на відсутність жодних заперечень відповідачки щодо укладеного договору та розрахунку позовних вимог за ним, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Закон «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Відповідно до частини першої статті 11 Закону «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Закону України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Необхідність внесення плати за обслуговування банком кредитної заборгованості передбачено в кредитному договорі. Переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговування банком кредитної заборгованості та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту, у договорі не зазначено.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в своїй постанові від 06.11.2023 у справі № 204/224/21 (касаційне провадження № 61?4202сво22) дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Аналогічних висновків Верховний Суд доходив і раніше, наприклад в постановах № 363/1834/17 від 13.07.2022, № 496/3134/19 від 13.07.2022 тощо.
За таких обставин вказана частина позовних вимог задоволенню не підлягає.
Проценти в розмірі 3,66 гривень, нараховані позивачем на підставі договору, підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача, оскільки їх розрахунок здійснено вірно, а самі проценти передбачені в підписаному сторонами договорі.
Судові витрати суд розподіляє між сторонами у відповідності до приписів ст. 141 ЦПК України.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 19, 23, 76-83, 89, 141, 247, 258-259, 263-265, 280-284 ЦПК України,-
Позов Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» судовий збір у розмірі 2 095 (дві тисячі дев`яносто п`ять) гривень 85 копійок.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.В. Нікітін