Справа № 454/4341/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2025 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Фарина Л. Ю. ,

за участю секретаря Кочмар Н.-Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі, цивільну справу за позовом Шептицької окружної прокуратури в інтрерсах Сокальської міської ради Львівської області до ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації права власності на нежитлову будівлю,

в с т а н о в и в:

Позивач, керівник Шептицької (Червоноградської) окружної прокуратури, який діє в інтересах держави Сокальської міської ради Львівської області звернувся в суд з позовом до відповідачки про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно нежитлову будівлю із реєстраційним номером 120 та стягнення з відповідачки понесених судових витрат.

В обґрунтування позову вказав, що Шептицькою (Червоноградською) окружною прокуратурою за наслідками опрацювання відомостей у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, встановлено порушення інтересів держави в частині використання земель комунальної власності.

Як вбачається з інформації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 29.11.2017р. зареєстровано право комунальної власності територіальної громади Хоробрівської сільської ради Сокальського району на земельну ділянку кадастровий номер :19:001:0018 площею 0, 0116га із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.

В подальшому Хоробрівською сільською радою організовано земельні торги у формі аукціону з продажу права оренди вищезгаданої земельної ділянки, яка знаходиться у с.Угринів, Сокальського району, вид використання земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (тимчасові споруди МАФ для здійснення підприємницької діяльності) переможцем яких стала ОСОБА_1 , після чого між сторонами було укладено Договір оренди земельної ділянки.

25.01.2018 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право ОСОБА_1 на оренду земельної ділянки строком на 7 років.

04.05.2018р. виконавчим комітетом Хоробрівської сільської ради Сокальського району Львівської області прийнято Рішення №15 яким затверджено архітектурний тип (архітип) та комплексну схему розташування тимчасових споруд для проведення підприємницької діяльності в АДРЕСА_1 та зобов`язано орендарів земельних ділянок отримати паспорти прив`язки тимчасових споруд.

02.08.2018 року ОСОБА_1 виготовила паспорт прив`язки №1/14-17 торгового павільйону у АДРЕСА_2 .

Однак 16.11.2022 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право ОСОБА_1 на нерухоме майно нежитлову будівлю площею 27,7кв.м. яка знаходиться у АДРЕСА_2 реєстраційний номер 120, яка розташована на земельній ділянці, яка передана їй в оренду.

04.11.2024 року Сокальською міською радою проведено обстеження торгового павільйону АДРЕСА_2 та становлено, що споруда відповідає вимогам паспорту прив`язки №1/14-17 ід 02.08.2018р. а торговий павільйон використовується за призначенням згідно договору оренди від 24.01.2018р.

Вказане свідчить про відсутність об`єктів будівництва на орендованій земельній ділянці, а за результатами обстеження становлено, що тимчасова споруда (мала архітектурна форма для здійснення підприємницької діяльності) виконана із полегшених конструкцій без влаштування фундаменту, отже нежитлова будівля площею 27,7кв.м. яка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_1 є тимчасовою спорудою МАФ, що суперечить вимогам чинного законодавства. Більше того, з отриманої інформації встановлено, що виконавчим комітетом не приймалося рішення про присвоєння поштової адреси нежитловій будівлі у АДРЕСА_2 .

Таким чином відповідач оформила право власності на тимчасову споруду малу архітектурну форму, що не підлягає державній реєстрації на орендованій земельній ділянці, проведена з порушенням ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» а тому державний реєстратор повинен був відмовити у такій реєстрації. Окремо, звертає увагу суду на відсутність дозвільної документації на будівництво.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 зазначає, що фактичне ведення підприємницької діяльності на орендованій земельній ділянці у АДРЕСА_2 є законним: право оренди вказаної земельної ділянки виборено на земельних торгах у формі аукціону та згодом на підставі паспорту прив`язки №1/14-17 від 02.02.2018р. було становлено торгівельний павільйон, претензії щодо орендної плати відсутні, зауважень щодо використання земельної ділянки та умов договору оренди немає. Посилання позивача на технічний паспорт на «громадський будинок з господарськими будівлями та спорудами» не має жодного відношення до її торгового павільйону, оскільки виготовлений на ім`я ОСОБА_2 і збудований у 1991 році. Комісією Сокальської міської ради було проведено обстеження умов використання земельної ділянки та умов договору, проте зауважень та притензій не виявлено.

В судовому засіданні прокурор Проць О.Б. підтримувала заявлені вимоги, надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та просила позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не прибула, попередньо просила прийняти до уваги поданий відзив та прийняти відповідне рішення без її участі.

Представник Сокальської міської ради Львівської області в судове засідання не прибув, причини неявки суду не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи пояснення учасників даної справи, приходить до наступного висновку.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Частиною 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного суб`єкта владних повноважень про звернення до суду від його імені, відповідними запитами, а також копіями документів, отриманих від суб`єкта владних повноважень, що свідчать про наявність підстав для такого представництва.

Частиною 1 ст. 142 Конституції України передбачено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Згідно ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» представницький орган місцевого самоврядування - виборний орган (рада), який складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 16 вказаного Закону матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності міст.

В судовому засіданні встановлено, що під час опрацювання відомостей Шептицькою окружною прокуратурою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, встановлено порушення інтересів держави в частині використання земель комунальної власності - зареєстровано право ОСОБА_1 на нежитлову будівлю площею 27,7кв.м. яка знаходиться у АДРЕСА_2 на земельній ділянці, яка передана їй в оренду.

Земельна ділянка кадастровий номер :19:001:0018 площею 0,0116га із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі зареєстрована на праві комунальної власності територіальної громади Хоробрівської сільської ради Сокальського району, що підтверджується інформацією в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

20.10.2017 року рішенням №266 Хоробрівської сільської ради Сокальського району затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок із земель сільськогосподарського призначення зі зміною цільового призначення для будівництва та обслуговування будівель торгівлі та включення їх до переліку ділянок права оренди на земельних торгах у формі аукціону.

24.01.2018 року Хоробрівською сільською радою організовано земельні торги у формі аукціону з продажу права оренди земельної ділянки :19:001:0018 яка знаходиться у с.Угринів, Сокальського району Львівської області, вид використання земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (тимчасові споруди МАФ для здійснення підприємницької діяльності) переможцем яких стала ОСОБА_1

24.01.2018 року між Хоробрівською сільською радою Сокальського району та ОСОБА_1 було укладено Договір оренди землі на земельну ділянку :19:001:0018 яка знаходиться у с.Угринів, Сокальського району Львівської для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (для тимчасових споруд МАФ для здійснення підприємницької діяльності) строком на 7 років, що підтверджується копією договору та актор прийому передачі об`єкта оренди.

В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 25.01.2018 року зареєстровано право ОСОБА_1 на оренду вищевказаної земельної ділянки.

04.05.2018р. виконавчим комітетом Хоробрівської сільської ради Сокальського району Львівської області прийнято Рішення №15 «Про затвердження архітектурного типу та комплексної схеми розташування тимчасових споруд в АДРЕСА_1 » яким зобов`язано орендарів земель них ділянок, в тому числі і ОСОБА_1 , звернутися відділу містобудування та архітектури Сокальської РДА для отримання паспортів прив`язки тимчасових споруд.

02.08.2018 року ОСОБА_1 , отримала паспорт прив`язки на торговий павільйон в АДРЕСА_1 , який зареєстрований за №1/14-17 відділом містобудування та архітектури Сокальської РДА.

Відповідач виготовила в КП «Архітектурно-планувальне бюро» проект торгового павільйону в АДРЕСА_1 згідно з діючими нормами та правилами, в тому числі пожежній та вибуховій безпеці, копія якого міститься у матеріалах справи.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 16.11.2022 року зареєстровано право власності ОСОБА_1 на об`єкт житлової нерухомості площею 27,7кв.м. яка знаходиться у АДРЕСА_2 реєстраційний номер 120, яка розташована на земельній ділянці кадастровий номер :19:001:0018 яка надана на праві оренди із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.

Право власності на вказаний об`єкт зареєстровано на підставі довідки від 24.10.2022р. ТзОВ «Сорока Урбан Девелопмент Груп», технічного паспорту.

Із оглянутого технічного паспорту, виготовленого ТОВ «Сорока Урбан Девелопмент Груп» 24.10.2022р., встановлено, що такий виготовлено на громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами у АДРЕСА_2 на ОСОБА_2 та розроблено план торгового павільйону, Літ.А-1 площею 27,7кв.м.

Також із матеріалів справи встановлено, що на замовлення ОСОБА_1 проведено технічну інвентаризацію на громадський будинок у АДРЕСА_2 в ході якої встановлено наступну характеристику: об`єкт торговий павільйон, існуюча забудова Літ.А-1 рік завершення будівництва 1991р., фундамент залізобетон, стіни сендвіч панель, перекриття інше (сендвіч панелі), підлога - плитка.

Водночас з довідки виготовленого ТОВ «Сорока Урбан Девелопмент Груп» 24.10.2022р., вбачається, що відповідно результатів проведених переобмірів встановлено уточнення площ - 27,7кв.м.

Тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності (далі - ТС) - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Так, частиною 4 статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження на корисні копалини, рослини, а також на малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких можливе без їх знецінення та зміни призначення, а також окремо на споруди, що є приналежністю головної речі, або складовою частиною речі, зокрема на магістральні та промислові трубопроводи (у тому числі газорозподільні мережі), автомобільні дороги, електричні мережі, магістральні теплові мережі, мережі зв`язку, залізничні колії.

Отже, з викладеного вище вбачається, що державна реєстрація речових прав власності на тимчасові споруди юридично є неможливою.

Фактично, станом на сьогоднішній день на земельній ділянці в АДРЕСА_2 в розташована тимчасова споруда торговий павільйон, який належить ОСОБА_1 який виготовлений з полегшених конструкцій, яка відповідає вимогам паспорту прив`язки №1/14-17 від 02.08.2018р., про що свідчить Акт обстеження торгового павільйону від 04.11.2024р. комісією Сокальської міської ради та фотофіксація обстеження.

Відповідно до відповіді Сокальської міської ради Львівської області встановлено, що рішень про присвоєння поштової адреси нежитловій будівлі АДРЕСА_2 не приймались.

Таким чином в ході розгляду справи встановлено, що на земельній ділянці що передавалася у оренду, допускалося розміщення лише павільйону ( тимчасова споруда )для здійснення підприємницької діяльності та на час вчинення реєстраційних дій у відповідача був відсутній офіційний документ, що підтверджував присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

Позивач звертаючись до суду з вказаним вище позовом, зазначав, що реєстрація права власності за відповідачем на вищевказане нерухоме майно здійснена державним реєстратором, так дії останнього порушують не лише норми чинного законодавства щодо містобудівної діяльності, а й права та інтереси територіальної громади в особі Сокальської міської ради, оскільки наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію права власності на нежитлову будівлю, що знаходяться на земельній ділянці комунальної власності, порушує можливість територіальної громади як власника землі, вільно розпоряджатися своєю власністю, а також створює передумови до подальшого отримання відповідачем земельної ділянки у власність в обхід конкурсної процедури.

Отже відповідний запис в Державному реєстрі створюють для позивача перешкоди у реалізації ним прав власника спірної земельної ділянки, зокрема відчуження або передачі у користування цих земельних ділянок іншим особам, оскільки відповідно до статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна, одночасно переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт.

Відповідно до ст. 14 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності.

Згідно з п. 7 ст. 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України.

Відповідно до ст. 143 Конституції України територіальні громади безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є у комунальній власності.

Відповідно до ст. 317, 319 ЦК України саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтями 328, 329 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 327 ЦК України у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Спірне майно є комунальною власністю територіальної громади міста, від імені якої правомочності власника виконує міська рада.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з пунктом 1 ч. 1 ст. 3 цього Закону загальними засадами державної реєстрації прав є, серед іншого, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження.

Відповідно до ст. 18 Закону за результатами розгляду заяви державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав, вносить до Державного реєстру відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав та видає інформацію з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником.

За ч. 8 ст. 18 цього Закону державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що інститут реєстрації права власності - це за своєю суттю є підтвердження державою права власності на майно за відповідною особою. При цьому держава наділена повноваженнями підтвердити таке право особи виключно у тому випадку, якщо ця особа набула майно у власність законно. Набуття особою у власність майна в обхід закону та надання державі документів, які не відповідають вимогам законодавства з метою введення держави в оману задля реєстрації права власності на майно, не може свідчити про правомірне набуття особою майна у власність, а відтак є підставою для скасування відповідної державної реєстрації на це майно.

За змістом наведеної вище норми права державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення на якій правовій підставі особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.

Зазначене узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17, провадження № 12-234гс18, та Верховного Суду, викладеними у постанові від 24 січня 2020 року у справі № 910/10987/18 та у постанові від 17 січня 2024 року у справі №522/3999/23.

Водночас заволодіння нерухомим майном шляхом державної реєстрації права власності на нього ще не означає, що такий володілець набув право власності (права володіння, користування та розпорядження) на це майно. Власник, якого незаконно, без відповідної правової підстави, позбавили володіння нерухомим майном шляхом державної реєстрації права власності на це майно за іншою особою, не втрачає право володіння нерухомим майном. Така інша особа внаслідок державної реєстрації за нею права власності на нерухоме майно стає його фактичним володільцем (бо про неї є відповідний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно), але не набуває право володіння на відповідне майно, бо воно, будучи складовою права власності, і далі належить власникові (пункти 63, 64 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц).

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 24 січня 2020 року у справі №910/10987/18 і у постанові ВСУ від 03 червня 2020 року у справі №363/4852/17.

Судом враховано, що державна реєстрація нерухомого майна на чужій земельній ділянці є фактично і реєстрацією обмеження права власника землі. Вказаної правової позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 травня 2020 року у справі №916/1608/18.

Також суд звертає увагу, що технічний паспорт є лише документом, яким оформлюється технічна інвентаризація об`єкта та який свідчить про фактичний стан нерухомості (площу, поверховість тощо).

При цьому, технічний паспорт не є правовстановлюючим документом, а відтак не може слугувати самостійною підставою для здійснення державної реєстрації.

Отже в ході розгляду даної справи підтверджено порушення з боку державного реєстратора Белзької міської ради Львівської області Лободинець Н.І. від 16.11.2022р. №48473131 вимог законодавства під час проведення реєстраційних дій про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 .

Тобто право територіальної громади порушене саме внаслідок протиправної державної реєстрації права власності на нерухоме майно, яке на земельній ділянці відсутнє. Внесений до відповідних державних реєстрів запис впливає на обсяг прав територіальної громади при володінні та розпорядженні земельною ділянкою. У відповідача не могло виникнути як право власності, на спірне нерухоме майно, оскільки воно на земельній ділянці відсутнє. Натомість на земельні ділянці розташована лише тимчасова споруда, речові права на яку державній реєстрації не підлягають.

Оспорювана державна реєстрація речового права відповідача на нерухоме майно, розташоване на земельній ділянці позивача, - це офіційне визнання та підтвердження державою факту набуття відповідачем такого права, а відповідні записи в Реєстрі створюють для територіальної громади перешкоди у реалізації правомочностей власника земельної ділянки.

Так, за змістом ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» законодавець встановлює наступні способи судового захисту порушених прав та інтересів особи у даній сфері:

1) судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав;

2) судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав;

3) судове рішення про скасування державної реєстрації прав.

Враховуючи викладене, у розумінні статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ефективним способом судового захисту порушених прав та інтересів в даному випадку є судове рішення про скасування державної реєстрації прав за відповідачем,

Зокрема, згідно з пунктом 2.6 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесених записів про скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12 грудня 2011 року №3502/5 (далі Порядок №3502/05), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 12 грудня 2011 року №1429/20167№ № 3502/05, підставою для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили (див. Постанова Верховного Суду від 2 березня 2023 року у справі № 807/2915/14).

Державний реєстратор, зокрема і приватний нотаріус, зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 липня 2021 року у справі № 369/14294/17 (провадження № 61-1759св19)).

Відкриття/закриття розділів в Державному реєстрі прав, внесення до них відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості та їх обтяження належить до повноважень державного реєстратора (пункт 5 частини третьої статті 10Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Такі повноваження здійснюються в тому числі на виконання рішення суду, зокрема щодо скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, набуття та/або припинення речових прав, обтяжень речових прав на об`єкт нерухомого майна (стаття 14 вказаного Закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із п. 1 ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Звертаючись до суду вищевказаними позовними вимогами позивач сплатив судовий збір в розмірі 2422,40 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи платіжною інструкцією № 2788 від 25.11.2024 року.

Оскільки вимоги позивача підлягають задоволенню, з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати по справі, які складаються з судового збору за подачу позову в розмірі 2 684,00 гривень, понесення яких документально підтверджено.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 14, 92, 131-1, 142 Конституції України, ст. ст. 253, 256, 257, 258, 261, 267, 321, 327, 328, 329 ЦК України, ст. ст. 2,5, 19, 76, 77, 79, 80, 81, 89, 133, 141, 187, 263-265, 273, 353-355 ЦПК України, ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», ЗУ «Про прокуратуру», ЗУ «Про судовий збір», суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити.

Скасувати державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на нежитлову будівлю з реєстраційним номером 120, номер відомостей про речове право 48473131, що розташований у АДРЕСА_2 , припинивши ї право власності на нежитлову будівлю із закриттям розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Львівської обласної прокуратури ( р/р UA0000774 у ДКСУ у м.Києві) 2422 ( дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40коп. сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Відомості, які зазначаються в рішенні суду відповідно до п.4) ч.5 ст.265 ЦПК України та не проголошуються, відповідно до ч.2 ст.268 ЦПК України.

Позивач: Червоноградська окружна прокуратура перейменована на Шептицьку окружну прокуратуру Львівської області адреса: м.Шептицький, вул. Св. Володимира 15, Львівської області.

Позивач: Сокальська міська рада Львівської області, , адреса: м.Сокаль, вул. Шептицького 44 Шептицького району, Львівської області.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 адреса: АДРЕСА_3 .

Головуючий: Л. Ю. Фарина