Справа № 159/1572/25
Провадження № 2/159/843/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Денисюк Т.В.

за участю секретаря судового засідання Пустової А.Ф.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

у с т а н о в и в :

У березні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» (далі ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП») через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором позики №795438 від 04.06.2024 в сумі 12765 гривень.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 (позичальник) 04.06.2024 уклав із Товариством з обмеженою відповідальністю «Сіроко Фінанс» (далі ТОВ «Сіроко Фінанс») договір позики №795438, за умовами якого відповідач отримав кошти в сумі 3700 гривень шляхом зарахування їх на банківський рахунок, на строк 30 днів, з фіксованою процентною ставкою 1,50% в день, процентною ставкою за понадстрокове користування позикою за день 3,00%, пенею 3,00% в день, орієнтовною реальною річною процентною ставкою 9089,90% та орієнтовною загальною вартістю позики 5365 гривень.

Договір позики підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора c65wo4, який надісланий на номер мобільного телефону відповідача.

На підставі договору факторингу від 29.10.2024 право вимоги за цим кредитним договором перейшло до позивача.

Відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за договором позики, у зв`язку з чим у нього на 29.10.2024 виникла заборгованість в розмірі 12765 гривень, з яких: 3700гривень - заборгованість за тілом кредиту, 1665 гривень заборгованість за нарахованими відсотками, 7400 гривень заборгованість за пенею.

На підставі наведеного, просить суд стягнути з відповідача на користьТОВ «ЕЛ.ЕН.ГРУП» заявлену суму заборгованості та понесені судові витрати у справі в сумі 9422,40 гривень, які складаються з 2422,40 гривень судового збору та 7000 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою від 18.03.2025 суд відкрив провадження у справі, на підставі п.1 ч.4 ст.19, ч.1 ст.274 ЦПК України визначив проводити судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначив судове засідання на 11.04.2025, за клопотання відповідача відклав на 07.05.2025.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві клопотав про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав.

В судовому засіданні 07.05.2025 відповідач позовні вимоги в частині розміру заборгованості за тілом кредиту та нарахованими відсотками визнав, заперечив проти стягнення з нього суми заборгованості за пенею. Також вважає завищеною суму витрат на професійну правничу допомогу.

Заслухавши доводи відповідача, вивчивши матеріали справи, суд перейшов до стадії ухвалення рішення.

Датою проголошення рішення є 12.05.2025.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

04.06.2024 ОСОБА_1 уклав із ТОВ «Сіроко Фінанс» договір позики (оферту) № 795438 за умовами якого відповідач отримав у кредит грошові кошти у розмірі 3700 гривень (п.2.1 договору) шляхом безготівкового переказу на банківський рахунок відповідача № НОМЕР_1 (п.30 договору), на строк 30 днів (п.2.2 договору).

У договорі сторони погодили розмір процентної ставки 1,50 % в день (фіксована процентна ставка), яка застосовуються у межах строку позики, вказаного в п.2.2. цього договору.

Договір про споживчий кредит укладений відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію», договір та додатки до нього підписані електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора c65wo4.

ОСОБА_1 підписав договір та додатки до нього, вказав паспортні дані, номер мобільного телефону, ідентифікаційний код, електронну адресу, номер електронного платіжного засобу (п.30 договору).

Факт перерахування ТОВ «Сіроко Фінанс» 04.06.2024 кредитних коштів в сумі 3700 гривень на платіжну картку відповідача підтверджений платіжною інструкцією № 20a43a27-f000-4081-8d3e-e8bc357f1780.

За матеріалами справи відповідач будь-яких платежів на повернення кредиту чи сплати відсотків не здійснював.

Згідно з розрахунком ТОВ «Сіроко Фінанс» про стан заборгованості за договором позики № 795438 від 04.06.2024 заборгованість відповідача складає 12765 гривень, з яких: 3700гривень - заборгованість за тілом кредиту; 1665 гривень заборгованість за відсотками, які нараховані в межах строку позики з 04.06.2024 до 04.07.2024; 7400 гривень заборгованість за пенею.

Між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» 29.10.2024 укладений договір факторингу № 291024, По Акту приймання-передачі прав №1 ТОВ «Сіроко Фінанс» відступило позивачу право вимоги до боржника ОСОБА_1 .

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Позов необхідно задовольнити частково з таких мотивів.

Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України та статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (стаття 641 ЦК України).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом ( стаття 642 ЦК України).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони.

В силу статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі Закону).

Відповідно до статті 3 Закону електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

У разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

У постанові від 07.04.2021 у справі №623/2936/19 Верховний Суд сформував висновок про правомірність використання при укладенні електронного договору електронного підпису у виді одноразового ідентифікатора.

Суд встановив, що укладений 04.06.2024 ОСОБА_1 договір позики № 795438 із ТОВ «Сіроко Фінанс» за формою відповідає вимогам законодавства, договір підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором, який є аналогом власноручного підпису. ОСОБА_1 при укладенні договору проходив ідентифікацію за однаковим ідентифікаційним кодом, паспортними даними, номером мобільного телефону і електронної адреси.

Відповідач, підписавши договір, не лише погодив їх умови, але й скористався грошовими коштами, які перераховані на вказаний ним картковий рахунок.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 факт укладення зазначеного договору позики та отримання грошових коштів визнав.

Предметом даного позову є стягнення фактором заборгованості за кредитним договором.

У відповідності до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно з статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна осіб у зобов`язанні пов`язана з тим, що попередні учасники зобов`язань вибувають з цих відносин, а їх права та обов`язки переходять до суб`єктів, які їх замінюють.

Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги фінансова компанія, як заінтересована особа, повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належні оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр боржників, докази оплати за договором.

Позивачем на підтвердження права вимоги до відповідача надані копія договору факторингу № 291024 від 29.10.2024 та додаткової угоди до нього, реєстр прав вимоги, акт прийому-передачі реєстру боржників за спірним кредитним договором, тому суд вважає, що ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» підтвердило факт переходу до нього права вимоги за договором позики № 795438 від 04.06.2024, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «Сіроко Фінанс».

Відповідач не надав суду доказів сплати заборгованості первісному кредитору, тому, враховуючи доведеність позивачем переходу до нього право вимоги, позовні вимоги є підставними.

При вирішенні питання розміру заборгованості суд враховує таке.

Відповідно до частини першої статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В силу частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору ( частина перша четверта статті 1056-1 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Перевіряючи розмір заборгованості, заявлений до стягнення з відповідача за договором позики № 795438 від 04.06.2024, суд доходить висновку, що позивач довів суду використання та неповернення відповідачем коштів в розмірі 3700 гривень (основного боргу) та 1665 гривень відсотків, які були нараховані первісним кредитором в межах строку позики з 04.06.2024 до 03.07.2024, а тому в цій частині позов підлягає задоволенню в повному об`ємі.

Заборгованість за тілом кредиту в сумі 3700 гривень, розмір відсоткової ставки та суму заборгованості за відсотками в сумі 1665 гривень відповідач визнав.

Щодо нарахування пені суд зазначає таке.

За умовами договору позики № 795438 від 04.06.2024 (п.18 договору) у разі невиконання позичальником умов договору за користування коштами позики понад встановлений договором строк передбачене право позикодавця нараховувати пеню в розмірі, визначеному п.2 договору за кожен день такого понадстрокового користування.

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за пенею, нарахованою за період з 04.07.2024 (наступний день після закінчення строку дії договору позики) до 09.09.2024, в сумі 7400 гривень.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 на території України введений воєнний стан. В подальшому він неодноразово продовжувався та діяв як на час укладення договору позику, так і на час розгляду цієї справи.

Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання за договором позики у період дії на території України воєнного стану, неустойка (пеня) йому не може бути нарахована у будь-якому випадку, у зв`язку з чим в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Отже, із заявленої до стягнення заборгованості на суму 12765 грн (3700 грн тіла кредиту, 1665 грн відсотків та 7400 грн пені), суд задовольняє 5365 грн (3700 грн тіла, 1665 грн відсотків).

Щодо судових витрат.

У частині першій статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позовні вимоги суд задовольнив на 42% (5365х100:12765), тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати в розмірі 1017,40 гривень (2422,10х42%:100).

Щодо розміру витрат на правничу допомогу, то позивач заявив на відшкодування 7000 грн.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

За матеріалами справи суд встановив, що на виконання вимог частини восьмої статті 141 ЦПК України представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» адвокат Боденко А.А. долучила до матеріалів справи договір про надання правничої допомоги № 4 від 02.12.2024, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, ордер про надання правничої допомоги та детальний опис робіт (наданих послуг) від 24.12.2024 до Договору про надання правничої допомоги від № 4 від 02.12.2024 на суму 7000 грн.

Враховуючи наведені відповідачем заперечення щодо заявленого на відшкодування розміру судових витрат, приймаючи до уваги категорію справи, яка є малозначною, сталість судової практики, обсяг виконаної адвокатом роботи, співмірність ціни позову і вартості правничих послуг, суд керуючись принципами співмірності та розумності судових витрат, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 3 000 гривень витрат на правничу допомогу.

Керуючись статтями 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 263, 265, 268, 274 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 3,6, 207, 509, 512, 514, 526, 530, 626, 628, 638, 639, 1046-1049, 1056-1, 1077 Цивільного кодексу України, Законом України «Про електронну комерцію», суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» заборгованість за договором позики №795438 від 04.06.2024 в розмірі 5365(п`ять тисяч триста шістдесят п`ять) гривень, яка складається з: 3700 гривень - заборгованості за основною сумою боргу, 1665гривень заборгованості за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» 1017 (одну тисячу сімнадцять) гривень 40 копійоксудового збору та 3000 (три тисячі) гривень витрат на правничу допомогу.

В решті позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП», , адреса: м.Київ, вул. М.Грушевського, 10.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складене 12.05.2024.

ГоловуючийТ. В. ДЕНИСЮК