Благовіщенський районний суд Кіровоградської області
Справа № 402/697/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" травня 2025 р. Благовіщенський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Ясінського Л.Ю.

секретаря судового засідання - Ільченко Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Благовіщенське, Кіровоградської області цивільну справу, в порядку загального позовного провадження, за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя,

В С Т А Н О В И В:

представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Мелєзгінов Ю.В. звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя в якому позивач просить суд:

визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та

ОСОБА_3 наступне набуте в шлюбі майно, а саме:

-земельну ділянку, площею 0,1250 га, кадастровий номер :51:000:0354;

- земельну, площею 0, 1250 га, кадастровий номер :51:000:0355 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

-обладнання встановлене на земельній ділянці, площею 0,12 га, кадастровий номер :51:000:0319, для індивідуального садівництва, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається з фотомодулів, моделі LR4-72нрн-450м в кількості 80 шт., Інвертор sun2000-33ktl-a30КВ та металевого навісу 1 шт.

Поділити вказане спільне майно подружжя, а саме:

визнати за ОСОБА_1 право власності на:

-1/2 частку земельної ділянки, площею 0, 1250 га, кадастровий номер :51:000:0354 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

-1/2 частку земельної ділянки, площею 0, 1250 га, кадастровий номер :51:000:0355, для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташова за адресою: АДРЕСА_1 ;

-1/2 частку обладнання, яке складається з фотомодулів, моделі моделі LR4-72нрн-450м в кількості 80 шт., Інвертор sun2000-33ktl-a30КВ, металевого навісу 1 шт.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 100000 грн. (сто тисяч гривень.), що становить 1/2 частку грошових коштів, отриманих ОСОБА_2 згідно договору "Про купівлю-продаж електричної енергії за "зеленим" тарифом, укладеного між ТОВ "КОЕК" та ОСОБА_2 , за період з 20 квітня 2024 року по 31 липня 2024 року включно.

Позов мотивовано тим, що позивачка та відповідач 16.08.2008 року уклали шлюб. Від шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дочка ОСОБА_4 та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Із квітня 2024 року фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, справа про розірвання шлюбу знаходиться на розгляді Ульяновського районного суду Кіровоградської області.

Під час шлюбу, 13.12.2012 року, подружжям було придбане домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

У 2020 році під час шлюбу сторонами за спільні кошти було придбано у власність сонячні батареї в кількості 80 шт. та моделюючий інвектор. В тому ж році сонячні батареї самостійно відповідачем змонтовані на металевій констукції, із металевого матеріалу, які також були придбані за спільні кошти, та були під"єднані до електромережі та укладено договір купівлі- продажу електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії генеруючими установками приватного домогосподарства, ринкова вартість СЕС складає 504 тис.640 грн.

Відповідач має відкритий банківський рахунок, на який отримує прибуток від продажу електроенергії. Даний прибуток є доходом від використання спільного майна, право на який має кожен із його співвласників.

Під час спільного проживання відповідач повідомляв, що вони отримують дохід від продажу електроенергії близко 50 тис. грн. у місяць. Із квітня по липень 2024 року відповідач отримав 200 тис. грн. доходу від використання спільного майна.

Крім того, у 2021 році, відповідач приватизував земельну ділянку під вказане домоволодіння з кадастровим номером :51:000:0302 площею 0.25 га.

У 2022 році відповідач вищезазначену земельну ділянку розділив на 2 ділянки: №:51:000:0354, площею 0,1250 га. та №:51:000:0355, площею 0,1250 га.

Представник відповідача подав до суду відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на слідуюче.

Щодо позовної вимоги про визнання за відповідачкою права власності на земельні ділянки.

Відповідно до рішення третьої сесії восьмого скликання № 87 від 03.02.2021 року було затверджено технічну документацію із землеустрою та передано безоплатно у власність сформовану земельну ділянку громадянину ОСОБА_2 земельну ділянку кадастровий номер :51:000:0302 із категорії земель житлової та громадської забудови загальною площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) - (код згідно КВЦПЗ: 02.01) по угіддях, малоповерхова забудова (код згідно КВЗУ - 007.01), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , дана земельна ділянка була розділена на дві та є особистою власністю відповідача з наступних підстав: відповідно до п.5 ч.1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, в тому числі приватизації, лише у період з 8 лютого 2011 року до 12 червня 2012 року включно, вважається спільною сумісною власністю подружжя. У інших випадках таке майно належить до особистої приватної власності чоловіка або дружини, яка використала своє право на безоплатне отримання частини земельного фонду.

Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 12 серпня 2020 року у справі № 626/4/17.

Аналогічний висновок зроблений в постановах Верховного Суду від 20 червня 2018 року в справі № 1311/832/12 (провадження № 61-6409св18), від 12 листопада 2018 року в справі № 753/6139/14-ц (провадження № 61-27342св18) і від 12 червня 2019 року в справі № 409/1959/15-ц (провадження № 61-14257св18).

Отже, якщо земельна ділянка була приватизована в інший період, ніж з 08 лютого 2011 року до 12 червня 2012 року, вона є особистою власністю особи, яка її приватизувала (незалежно від перебування у шлюбі).

Щодо позовної вимоги, про визнання за відповідачкою 1/2 частки обладнання, яке складається з фотомодулів, в кількості 80 шт., металевого навісу 1 шт, Інвертора в кількості 1 шт.

Відповідачем дана обставина не визнається, оскільки обставини на які посилається позивач в своєму позові щодо даної позовної вимоги, не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, а тим більше вартість майна, оцінку якого було проведено позивачем на власний розсуд, без відповідного дослідження об`єкту оцінки, що ставить під сумнів сам звіт № В- 93 від 03.07.2024 року про визначення вартості сонячних батарей.

Щодо самої електростанції, то позивачем не надано жодного документу який би свідчив про те, що дане майно взагалі належить відповідачеві та чи воно було придбане в шлюбі тим більше за спільні кошти. Також вданому позові, позивачем ставиться питання про визнання лише за позивачкою права власності на 1/2 частки спірного майна, однак не ставиться питання про визнання за відповідачем права власності на 1/2 частки спірного майна, що свідчить про порушення прав відповідача на майно, у зв"язку з чим має бути відмовлено.

Щодо позовної вимоги про стягнення із відповідача грошових коштів в сумі 100 тис. грн., оскільки позивачем не надано жлдного належного та допустимого доказу того, що відповідач отримав з квітня по липень 2024 року грошові кошти від продажу електроенергії в сумі 200 тис. грн., що є лише припушенням позивача.

Щодо обгрунтування попереднього орієнтовного розрахунку суми судових вират на правничу допомогу, які позивач зазначає в позовній заяві то представник відповідача вважає, що сума судових витрат не відповідає вимогам ст.137 ЦПК України та не підлягає задоволенню.

Позивачка та представник позивача у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просять позов задоволити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив щодо позову та проситьть у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково.

Суд, вислухавши доводи сторін, пояснення свідків та дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню зі слідуючих підстав.

Відповідо до ст.57 СК України :

Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є:

1) майно, набуте нею, ним до шлюбу;

2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування;

3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто;

4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду";

Частину першу статті 57 доповнено пунктом 4 згідно із Законом № 4766-VI від 17.05.2012\

5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Частину першу статті 57 доповнено пунктом 5 згідно із Законом № 4766-VI від 17.05.2012\

2. Особистою приватною власністю дружини та чоловіка є речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть тоді, коли вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя.

3. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є премії, нагороди, які вона, він одержали за особисті заслуги.

Суд може визнати за другим з подружжя право на частку цієї премії, нагороди, якщо буде встановлено, що він своїми діями (ведення домашнього господарства, виховання дітей тощо) сприяв її одержанню.

4. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, яка їй, йому належала, а також як відшкодування завданої їй, йомуморальної шкоди.

5. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є виплати (страхові виплати та виплати викупних сум), одержані за договорами страхування життя та здоров`я.

Частина п`ята статті 57 в редакції Законів № 524-V від 22.12.2006, № 1909-IX від 18.11.2021\

6. Суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

7. Якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю.

Відповідно до частини 1 статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Статтею 65 СК України визначено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою (частина 1).

За правилами статті 69 СК України:

1. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

2.Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

3. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно положень статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Суд вставновив, що позивачка та відповідач 16.08.2008 року уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб ( а.с.18).

Від шлюбу у подружжя ІНФОРМАЦІЯ_1 народились: дочка ОСОБА_4 та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження ( а.с.15,16).

Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені починуючи із 6 червня 2024 року, що підтверджується показами свідків: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , жителів с.Вільхове. Голованівського району, Кіровоградської області, які були допитані в ході судового розгляду.

Крім того, перевіривши відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень та є відкритими, встановив, що шлюб між стронами розірвано на підставі рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області у справі від 23.09.2025 року №402/613/24, яке набрало законної сили 24.10.2024 року та є чинним на час розгляду справи.

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

З наведеного убачається, що суд не позбавлений можливості самостійно перевірити відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень та є відкритими.

Під час шлюбу, 13.12.2012 року, подружжям було придбане домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Щодо позовної вимоги про визнання спільною сумісною власністю, поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на 1/2 частку спірних земельних ділянок.

Суд встановив, що згідно копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, відповідачу належала земельна ділянка кадастровий номер :51:000:0302 із категорії земель житлової та громадської забудови загальною площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) - (код згідно КВЦПЗ: 02.01) по угіддях, малоповерхова забудова (код згідно КВЗУ - 007.01), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Підстава для державної реєстрації рішення третьої сесії Благовіщенської міської ради восьмого скликання № 87 від 03.02.2021 року, що підтверджується ( а.с.20).

Данна земельна ділянка була розділена на дві окремих: земельну ділянку, площею 0,1250 га, кадастровий номер :51:000:0354 та земельну ділянку, площею 0, 1250 га, кадастровий номер :51:000:0355 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , які належать відповідача на праві приватної власності, що підтверджується Витягами ( а.с.31-40).

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, в тому числі приватизації, лише у період з 8 лютого 2011 року до 12 червня 2012 року включно, вважається спільною сумісною власністю подружжя. У інших випадках таке майно належить до особистої приватної власності чоловіка або дружини, яка використала своє право на безоплатне отримання частини земельного фонду.

Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 12 серпня 2020 року у справі № 626/4/17.

Аналогічний висновок зроблений в постановах Верховного Суду від 20 червня 2018 року в справі № 1311/832/12 (провадження № 61-6409св18), від 12 листопада 2018 року в справі № 753/6139/14-ц (провадження № 61-27342св18) і від 12 червня 2019 року в справі № 409/1959/15-ц (провадження № 61-14257св18).

Отже, якщо спірні земельнки ділянки були приватизовані в інший період, ніж з 08 лютого 2011 року до 12 червня 2012 року, вона є особистою власністю особи, яка її приватизувала (незалежно від перебування у шлюбі).

Виходячи з вищевикладеного суд дійшов упевненого висновку про те, що позовні вимоги про визнання спільною сумісною власністю, поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на 1/2 частку: земельної ділянки, площею 0,1250 га, кадастровий номер :51:000:0354 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та земельної ділянки, площею 0,1250 га, кадастровий номер :51:000:0355, для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 - задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про визнання спільною сумісною власністю, поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на 1/2 частку: обладнання, яке складається з фотомодулів в кількості 80 шт., Інвертора та металевого навісу 1 шт.

Суд встановив, що у користуванні відповідача з 13.12.2020 року знаходиться земельна ділянка, площею 0, 1200 га, кадастровий номер :51:000:0319 (для індивідульного садівництва), що підтверджується Витягом (а.с.44-45).

На данній земельній ділянці у 2020 році відповідач розмістив фотомодулі в кількості 80 шт., інвертор та металевий навіс, що не заперечується сторонами.

Відповідач пояснив, що фотомодулі та інвектор належить його сусіду ОСОБА_9 , який надав позивачу данні фотомодулі та інвектор за усною домовленністю на період будівництва будинку, що і підтвердив свідок ОСОБА_8 , допитаний в ході судового засідання.

Доказів придбання спірних фотомодулів та інвектора в період шлюбу сторонами не надано, відповідачем дана обставина не визнається.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 року у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 року у справі №917/1307/18).

Вирішуючи спір про поділ майна подружжя, необхідно установити обсяг спільно нажитого майна, з`ясувати час та джерела його придбання (постанова Верховного Суду від 03.07.2019 №554/8023/15-ц).

Обсяг майна, яке подружжя просить поділити, повинен охоплювати все спільно набуте ними у шлюбі майно з метою найбільш ефективного вирішення спору про його поділ у межах одного провадження. Указане відповідатиме принципу процесуальної економії, згідно з яким штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим, бо вирішення справи в суді має усунути необхідність у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту (постанова Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20).

При розгляді справ про поділ спільного сумісного майна подружжя встановлення обсягу спільно нажитого майна є передусім питаннями доведення відповідних обставин, спростування чи неспростування презумпції спільної сумісної власності, які суд вирішує в мотивувальній частині свого рішення. Більше того, відповідне судове рішення лише підтверджує наявність режиму спільного сумісного майна, і для такого підтвердження заявлення вимоги про визнання певних об`єктів спільним сумісним майном та, як наслідок, зазначення в резолютивній частині судового рішення про таке визнання не є необхідним. Ефективним способом захисту за таких умов є саме вирішення вимоги про поділ спільного сумісного майна (аналогічні правові позиції наведені у постановах Верховного Суду від 23.01.2024 у справі №523/14489/15-ц, від 10.04.2024 у справі №760/20948/16-ц).

Виходячи з вищевикладеного, беручи до уваги той факт, що позивачка не надала суду належних доказів придбання подружжям спірних фотомодулів та інвектора в період шлюбу суд дійшов висновку що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідач в ході судового засідання визнав, що металевий навіс є спільною сумісною власністю та підлягає поділу, а тому суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Щодо позовних вимог про стягнення із відповідача на користь позивача грошових коштів в сумі 100000 грн. (сто тисяч гривень.), що становить 1/2 частку грошових коштів, отриманих відповідачем згідно договору "Про купівлю-продаж електричної енергії за "зеленим" тарифом, укладеного між ТОВ "КОЕК" та ОСОБА_2 , за період з 20 квітня 2024 року по 31 липня 2024 року включно.

Відповідно до ч.2 ст.69 СК України - об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Саме по собі посилання на те, що у відповідача у період шлюбу були доходи, не вказують на те, що ці кошти ним були витрачені у власних інтересах, а, навпаки, вказує на те, що ці кошти були у володінні подружжя під час шлюбу та вони могли розпоряджатися ними спільно, за взаємною згодою.

Суд встановив, що відповідачем 10.12.2020 року укладено договір "Про купівлю-продаж електричної енергії за "зеленим" тарифом, між ним та ТОВ "КОЕК" від якого останній отримував дохід у період з 03.12.2020 по 01.07.2024 року.

Відповідно до Довідки про нарахування доходу - ОСОБА_2 отримав, за період 03.12.2020 по 01.07.2024 року 665519,74 грн., що підтверджується (а.с.80-83).

Суд встановив, що фактичні шлюбні відносини між подружжям припинились 6 червня 2024 року, що підтверджується відповідачем, поясненнями свідків, які були допитані в ході судового розгляду та самою позичкою, яка у судовому засідані пояснила, що вона до 6 червня 2024 року проживала в одному будинку із позивачем, готувалу їжу робочим, які будували паркан.

У позовній заяві представник позивача зазначає, що з часу припинення фактичних шлюбних відносин ( з квітня 2024 року) діти проживають біля позички та перебувають на її повному утриманні, що підтверджується копією довідки, яка додається до позову, однак дослідивши копію зазначеної довідки (а.с.17), суд встоновив, що довідка датована 2 липня 2024 року, і у змісті довідки не зазначено, що обстеження відбувалось у квітні 2024 року, що черговий раз спростовує твердження представника позивачки та самої позивачки про час припинення фактичних шлюбних відносин.

Відповідно до довідки про нарахування доходу ( а.с.83) - ОСОБА_2 після припинення фактичних шлюбних відносин, отримав, за період з 01.06.2024 року по 01.07.2024 року 32 тис. 269 грн.12 коп., які являються об`єктом права спільної сумісної власності, одержані одним із подружжя та підлягають поділу між подружжям по частині, а саме по 16 тис.132 грн.56 коп., а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення частково.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

позов про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя задоволити частково.

Визнати спільною сумісною власністю металевий навіс.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по 1/2 частці металевого навісу.

Стягнути із відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 частку грошових доходів, що становить 16 тис.131грн.56 коп., отриманих ОСОБА_2 згідно договору купівлі-продажу енергії за "зеленим" тарифом.

В іншій частині позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 14 травня 2025 року.

ССуддя: Л. Ю. Ясінський