Провадження № 2/161/690/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2025 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Антіпової Т.А.,

за участю секретаря судового засідання Семенової І.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Людва О.В.,

представника відповідача ТОВ «БЕСТТ ЛЕНАД ГРУП» - адвоката Гураля С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕСТ ЛЕНАД ГРУП», Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

19 листопада 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з ПАТ «Страхова компанія УСГ» страхове відшкодування за шкоду, пов`язану із лікуванням потерпілої, у розмірі 11 594,08 гривень, стягнути з ТОВ «Бест Ленад Груп» моральну шкоду в розмірі 10 000,00 гривень та стягнути з відповідачів судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16 травня 2024 року ОСОБА_1 перебувала в якості пасажира в маршрутному таксі на бульварі Дружби Народів та їхала в центр міста по справах. В салоні маршрутного автобуса позивач сиділа приблизно посередині автобуса. Близько 14.00 год. автобус рухався по вул. Парковій в напрямку пр. Волі в м. Луцьку. Коли автобус повернув ліворуч та здійснив виїзд на пр. Волі в напрямку центрального універмагу міста, ОСОБА_1 підвелася з сидіння та підійшла до середніх дверей автобуса та подала сигнал водію про намір вийти на зупинці громадського транспорту біля ЦУМу. Коли водій під`їжджав до світлофора напроти ЦУМу, він різко загальмував, внаслідок чого ОСОБА_1 впала на підлогу автобуса та сильно вдарилася лівою частиною тіла. В подальшому, на зупинці громадського транспорту, водій автобуса викликав швидку допомогу та ОСОБА_1 госпіталізували до КП «Медичне об`єднання Луцької міської територіальної громади». Так, внаслідок падіння в салоні автобуса внаслідок різкого гальмування водієм маршрутного автобуса, ОСОБА_1 отримала наступні тілесні ушкодження: закрита травма грудної клітки; закритий перелом ІІІ VI ребер зліва, зі зміщенням, що, згідно висновку судово-медичної експертизи № 365 від 05.06.2024 року за ступенем тяжкості відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, оскільки для їх загоєння необхідний час більше 21 доби. За даним фактом було внесено до ЄРДР за № 0001739 від 16.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. 13.06.2024 року старшим слідчим СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області Ткачуком С.С. винесено постанову про закриття кримінального провадження, відповідно до якої кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001739 від 16.05.2024 року закрите у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 власником автобусу MAN р.н. НОМЕР_2 є ТзОВ «Криштоф». Водночас, згідно з тимчасовим реєстраційним талоном НОМЕР_3 користувачем є ТОВ «БЕСТ ЛЕНАД ГРУП», яке на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом та несе всі ризики як законний володілець. Одночасно, згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-221794761 на момент ДТП цивільно-правова відповідальність законного володільця ТОВ «БЕСТ ЛЕНАД ГРУП» була застрахована в ПАТ «СК «УСГ». Згідно даного полісу страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди , яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована. Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю складає 320 000,00 грн., а за шкоду заподіяну майну 160 000,00 грн. Тому, з урахуванням положень Цивільного Кодексу України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та умов полісу ПАТ «СК «УСГ» має сплатити позивачеві страхове відшкодування за шкоду, пов`язану із лікуванням потерпілої ОСОБА_1 в розмірі 11 594,08 грн., зазначає, що дана сума підлягає стягненню зі страховика в судовому порядку. Окрім цього, просить суд стягнути з ТзОВ «БЕСТ ЛЕНАД ГРУП» суму моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн., як обґрунтовує тим, що вона, будучи працездатною особою, отримала значне тілесне ушкодження, проходила тривале лікування, до теперішнього часу не відновила попередній стан здоров`я, оскільки відчуває біль та обмеження рухливості. Окрім цього, зазначає, що вказані події викликали у неї психологічні страждання, та, як наслідок, моральну шкоду, що є беззаперечною підставою для отримання відповідної компенсації. При визначенні розміру такої компенсації, позивач виходила з принципу рівності, поміркованості, розумності та справедливості. На підставі вищевикладеного, просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.11.2024 року позовну заяву було залишено без руху (а.с. 26).

03.12.2024 року позивачем виконано вимоги ухвали суду та усунені недоліки заяви (а.с. 29-41).

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.12.2024 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бест Ленад Груп», Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» про відшкодування шкоди (а.с. 42).

19 грудня 2024 року представник відповідача ТОВ «Бест Ленад Груп» Юрій Романюк подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_2 просила відшкодувати заподіяну їй внаслідок ДТП моральну шкоду саме у зв`язку з ушкодженням здоров`я. На час ДТП цивільно-правова відповідальність ТОВ «Бест Ленад Груп» була застрахована в ПАТ "СК "УСГ", за яким страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 100000 грн., а тому 5% від цієї суми складає 5000 грн. Отже, в межах цієї суми відповідальність з відшкодування завданої моральної шкоди повинна нести страхова компанія. Отже, вважають, що позовні вимоги в частині стягнення з ТОВ «Бест Ленад Груп» 10000,00 гривень моральної шкоди є безпідставними, у зв`язку з чим просять відмовити в задоволені позовним вимог про стягнення з ТОВ «Бест Ленад Груп» суми моральної шкоди (а.с. 53-55).

23 грудня 2024 року представник відповідача ПАТ "СК "УСГ" Невідома Т.М. подала відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає позовну заяву ОСОБА_1 необґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення. Просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву посилалась на те, що транспортний засіб MAN А21, реєстраційний номер НОМЕР_2 є забезпеченим транспортним засобом, відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-218688689, який укладений 29.12.2023 року між ПАТ «СК «УСГ» та ТОВ «БЕСТ ЛЕНАД ГРУП». 16.05.2024 року трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого ТЗ, під час якої ОСОБА_1 отримала травми, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. 26.05.2024 року позивач засобами електронного зв`язку звернувся до ПАТ «СК «УСГ» із повідомленням про настання випадку, що має ознаки страхового. Оскільки спеціальним законом, який визначає порядок визначення та розрахунку суми страхового відшкодування на користь потерпілої особи та строки його виплати, є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», то саме цей Закон підлягає застосуванню при врегулюванні відносин між позивачем та Відповідачем 2. Так, зазначають, що відповідно до ст. 35 Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспорту пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Отже, звертають увагу суду на той факт, що станом на 19.12.2024 року позивач до ПАТ «СК «УСГ» з заявою про виплату страхового відшкодування не зверталась та жодних документів до страхової компанії не надавала, тому вважають, що позовна заява подана ОСОБА_1 передчасно та задоволенню не підлягає в повному обсязі. З посиланням на вищевикладене, звертають також увагу суду на те, що ПАТ «СК «УСГ» не порушувало прав позивача та не має жодних зобов`язань перед позивачем щодо виплати страхового відшкодування у зв`язку із невиконанням позивачем приписів Закону. Щодо вимог про відшкодування позивачеві витрат на лікування в розмірі 11 594,08 грн. зазначають про те, що на підтвердження своїх витрат на лікування до позовної заяви позивачем було долучено численні фіскальні чеки, проте на частині долучених фіскальних чеків не можна ідентифікувати препарати, які були придбані, через їх неналежний стан, а тому ПАТ «СК «УСГ» вважають обґрунтованими витрати позивача на лікування на загальну суму 3 699,97 грн. Таким чином, вважають, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо відшкодування витрат на лікування, що перевищують 3 699,97 грн., не підлягають до задоволення в будь-якому випадку за безпідставністю та необґрунтованістю позовних вимог. Разом з тим, посилаючись на те, що рішення по страховій справі за зверненням позивача, наразі не прийнято, позовні вимоги заявлені позивачем передчасно, оскільки за змістом позову, страховик не відмовив у відшкодуванні шкоди. Враховуючи викладене, просили відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі за передчасністю, безпідставністю та необґрунтованістю заявлених вимог (а.с. 53-60).

24.01.2025 року представником позивача -адвокатом Людвою О.В. подано відповідь на відзив відповідача ПАТ «СК «УСГ», де зазначено, що доводи відповідача (ПАТ "СК "УСГ") є безпідставними, оскільки правова позиція останнього заснована на помилковому тлумаченні норм чинного законодавства, а позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Так, на підтвердження обґрунтованості вимог позивача посилається на правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 465/4287/15, відповідно до якої досліджувалось питання, чи є обов`язковим попереднє звернення потерпілого до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування для задоволення судом вимог про відшкодування шкоди, заявлених таким потерпілим до страховика. Так, ВП ВС зробила висновок, що попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених законом, до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному ст. 35 Закону № 1961-IV, загалом не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування. Таким чином, представник позивача зазначає, що не звернення позивача до страховика не позбавляє його права звернутися до суду для стягнення страхового відшкодування. Щодо невизнання відповідачем ПАТ «СК «УСГ» сум, які підлягають до відшкодування як витрати позивача на лікування, в розмірі, що є більшим ніж 3699,97 грн., також не погоджується та зазначає про обґрунтованість та підставність вимог позивача на загальну суму чеків в розмірі, який заявлений в позовній заяві, 11594,08 грн. (а.с. 66-70).

17.02.2025 року представником позивача -адвокатом Людвою О.В. подано відповідь на відзив відповідача ТОВ «БЕСТ ЛЕНАД ГРУП», де зазначено, що внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки ОСОБА_1 була завдана шкода, яка має бути відшкодована в повному обсязі законним володільцем ТЗ ТОВ «Бест Ленад Груп» з огляду на наступне. Так, відповідно до приписів законодавства ТОВ «БЕСТ ЛЕНАД ГРУП», як законний володілець автобусу MAN р.н. НОМЕР_2 , та працедавець, зобов`язаний відшкодувати шкоду, завдану його працівником ОСОБА_3 пасажиру автобуса ОСОБА_1 , внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, оскільки діяльність пов`язана з використанням транспортних засобів відноситься до такої. При цьому, відповідач не довів, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Отже, підстав для звільнення відповідача ТОВ «БЕСТ ЛЕНАД ГРУП» від відповідальності за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, не встановлено. Натомість встановлено, що водій ОСОБА_3 не забезпечив права позивача, як пасажира, на безпечне перевезення, допустив різке гальмування автобуса, внаслідок чого ОСОБА_1 впала на підлогу, отримала тілесні ушкодження та була госпіталізована до КП «Медичне об`єднання Луцької міської територіальної громади». Таким чином, внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки ОСОБА_1 була завдана шкода, яка має бути відшкодована в повному обсязі законним володільцем ТОВ «БЕСТ ЛЕНАД ГРУП». Вважає доводи відповідача безпідставними, так як правова позиція останнього заснована на помилковому тлумаченні норм чинного законодавства. Просив відмовити у задоволенні відзиву на позовну заяву у справі №161/21529/24 за цивільним позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «БЕСТ ЛЕНАД ГРУП», приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» про відшкодування шкоди - в повному обсязі (а.с. 79-84).

Відповідно до ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.02.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу за позовом ОСОБА_1 до судового розгляду по суті (а.с. 89-90).

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали вимоги позовної заяви та заперечень на відзиви відповідачів, просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Додатково, позивач підтвердила, що не зверталась до страховика із заявою про виплату їй страхового відшкодування та не подавала до страховика відповідного пакету документів, оскільки вирішила звернутися одразу до суду, що не суперечить вимогам Закону. Щодо обґрунтування заявленої до стягнення суми моральної шкоди, пояснила, що внаслідок падіння на підлогу в салоні автобуса, вона отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості: були констатовані переломи ребер з лівої сторони тулуба, забій грудної клітини. Їй довелося проходити тривале лікування, та подальшу реабілітацію, яка триває і по сьогоднішній день. Вона була змушена змінити звичний спосіб життя, оскільки досить тривалий час в неї спостерігались панічні атаки, вона не могла їздити громадським транспортом. Внаслідок отриманих ушкоджень, в неї погіршився слух, почастішало тремтіння рук, досі відчувається біль, який необхідно знеболювати, постійно придбавати ліки та знеболювальні пластири. Посилалась на те, що після отриманої нею травми, водій автобуса жодного разу не відвідав її у лікарні, не відшкодував ані копійки на лікування, та навіть не вибачився перед нею.

Представник відповідача ТОВ «БЕСТ ЛЕНАД ГРУП» в судовому засіданні підтримав пояснення, викладені в письмовому відзиві на позовну заяву, вважав позовні вимог про стягнення суми моральної шкоди з Товариства необґрунтованими, оскільки такі вимоги повинні бути заявлені до страховика. Щодо витрат на лікування, які позивач просила стягнути з ПАТ «СК «УСГ», вважав такі вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Представник відповідача ПАТ «СК «УСГ» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до відзиву на позовну заяву від 23.12.2024 року, просив повідомити про результати розгляду даної справи шляхом направлення копії рішення суду (а.с. 56-60).

Суд, заслухавши пояснення позивач та її представника, представник відповідача ТОВ «БЕСТ ЛЕНАД ГРУП», перевіривши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності докази у справі, приходить до наступних висновків.

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту передбачені ст. 16 ЦК України.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази надаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч.3,4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК України).

За змістом частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом при розгляді справи встановлено наступні фактичні обставини та зміст виниклих правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи 16.05.2024 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу автобусу MAN р.н. НОМЕР_2 , під час якої позивач ОСОБА_1 отримала травми, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Даний факт було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001739 від 16.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Постановою старшого слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області Ткачука від 13.06.2024 року винесено Постанову про закриття кримінального провадження, відповідно до якої кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001739 від 16.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрито у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (а.с. 15).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , власником автобусу MAN р.н. НОМЕР_2 є ТзОВ «Криштоф» (а.с. 32-33).

Згідно з тимчасовим реєстраційним талоном ХХТ №048658 користувачем даного транспортного засобу є ТОВ «БЕСТ ЛЕНАД ГРУП» (а.с. 34).

Як вбачається з Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-218688689 від 29.12.2023 року (надалі за текстом - Поліс), який укладений між ПАТ «СК «УСГ» та ТОВ «БЕСТ ЛЕНАД ГРУП», транспортний засіб автобусу MAN р.н. НОМЕР_2 є забезпеченим транспортним засобом (а.с.14).

Згідно положень даного Полісу страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована. Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю складає 320 000,00 грн., а за шкоду, заподіяну майну 160 000,00 грн.

26.05.2024 року ОСОБА_1 засобами електронного зв`язку звернувся до ПАТ «СК «УСГ» із повідомленням про настання випадку, що має ознаки страхового (а.с. 63).

Окрім цього, як вбачається з Виписки № 11573-24 із медичної карти амбулаторного, стаціонарного хворого від 27.05.2024 року, виданої КП «Медичне об`єднання Луцької міської територіальної громади», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поступила на стаціонар даного медичного закладу 16.05.2024 року о 14:53 год. у відділення ургентної хірургії з діагнозом: ЗТКГ. Закритий перелом III-VI ребер зліва. Проводилося консервативне лікування. Отримувала: лазолекс, кетодекса, анальгін, пастир «Олфен», електрофорез з лідокаїном на ділянку перелому ребер. Вибуття зі стаціонару 27.05.2024 року о 12:00 год. Надано рекомендації: Нагляд сімейного лікаря поліклініки за місцем проживання; обмеження фізичного навантаження 1 місяць; дихальна гімнастика, уникати переохолоджень; пластир «Олфен» місцево; продовжувати фіз. Процедури (електрофорез з 10% лідокаїном на ліву половину грудної клітини); німесил при болях (а.с. 10).

Окрім цього, після виписки зі стаціонару ОСОБА_1 продовжувала лікуватись амбулаторно (а.с. 5-9, 36-41).

Щодо права позивача на звернення до суду.

Право на звернення до суду закріплено у Конституції України і на час звернення позивача із позовом відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширювалася на всі правовідносини, що виникали у державі.

На час розгляду справи були внесені зміни до статті 124 Конституції України та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Законом може бути визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

Тобто, якщо на час звернення з позовом не було будь-яких обмежень для такого звернення, то з набранням чинності змін до Конституції України від 02 червня 2016 року, можливість звернення до суду пов`язується з дотриманням позивачем досудового порядку врегулювання спору, якщо такий порядок визначений законом як обов`язковий.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом № 1961-IV.

Закон № 1961-IV регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У цьому Законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункти 1.4, 1.7 статті 1).

За вимогами статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

У Законі № 1961-IV детально регламентовано дії водія, транспортного засобу, причетного до дорожньо транспортної пригоди, тобто потерпілого, так і страховика.

У пункті 33.1.4 статті 33 Закону № 1961-IV передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35).

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Відповідно до пунктів 37.1.1, 37.1.4 статті 37 Закону № 1961-IV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є:

- навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону;

- неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому зазначений у пункті 37.1.4 статті 37 Закону № 1961-IV строк є присічним і поновленню не підлягає.

Із аналізу наведених норм спеціального Закону № 1961-IV можна зробити висновок, що підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування передбачені у статті 37 Закону № 1961-IV, їх перелік є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає.

Тому саме річний строк звернення із заявою про виплату страхового відшкодування є припинювальним і з його спливом у страховика настає право на відмову у виплаті страхового відшкодування.

Разом з тим у Законі № 1961-IV прямо не передбачено, що встановлено досудовий порядок урегулювання спору. Не зазначено про обов`язок особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування, спочатку звернутися до страховика, та не пов`язано дотримання такого порядку з правом чи можливістю цієї особи звернутися до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування.

Тому у контексті вказаних обставин справи можна зробити висновок, що у Законі № 1961-IV не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.

У будь-якому разі строк звернення обмежується щодо стягнення майнової шкоди річним строком.

Інших обмежень щодо порядку звернення із заявою про виплату страхового відшкодування норми Закону № 1961-IV не містять.

У разі звернення із заявою безпосередньо до суду, страховик з цього моменту має діяти відповідно до статті 36 Закону № 1961-IV, та не позбавлений можливості, у разі відсутності заперечень проти позову, його визнати та сплатити страхове відшкодування.

У справі, що розглядається, встановлено, що страховий випадок (ДТП) стався 16 травня 2024 року, а позов до суду подано 19 листопада 2024 року, тобто в межах установленого законом річного строку.

Отже, суд не погоджується з позицією представника відповідача ПАТ «СК «УСГ» щодо того, що на момент звернення позивача до суду строк виконання Відповідачем 2 грошового зобов`язання не настав внаслідок недотримання позивачем визначеного чинним законодавством України порядку реалізації своїх прав у спірних правовідносинах, а відтак, підстав вважати наявним порушене право позивача щодо отримання спірної суми страхового відшкодування відсутні, оскільки жодним законодавчим актом не передбачено обов`язку потерпілого звернутися попередньо до страховика, а незвернення до страховика не позбавляє права позивача звернутися до суду для стягнення страхового відшкодування.

Зазначені висновки викладені в постанові ВП Верховного Суду від 11.12.2019 року у справі № 465/4287/15.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ПАТ «СК «УСГ» страхового відшкодування за шкоду, пов`язану із лікуванням потерпілої у розмірі 11 594,08 грн.

Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (стаття 23 Закону № 1961-IV).

Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування (пункт 9.4 статті 9 Закону № 1961-IV).

Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (пункт 9.1 статті 9 Закону № 1961-IV).

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (абзац перший пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV).

Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою (абзац перший пункту 36.1 статті 36 Закону № 1961-IV).

Велика Палата Верховного Суду вже виснувала про те, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні у межах ліміту відповідальності страховика (страхової суми) є страховик завдавача шкоди (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (пункт 35), від 3 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц, від 19 червня 2019 року у справі № 465/4621/16-к, від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (пункт 96)).

Згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-218688689 від 29.12.2023 року, який укладений між ПАТ «СК «УСГ» та ТОВ «БЕСТ ЛЕНАД ГРУП», страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю складає 320 000,00 грн., а за шкоду, заподіяну майну 160 000,00 грн.

Як вбачається з позиції відповідача ПАТ «СК «УСГ», за їхніми підрахунками, ними фактично визнаються підтвердженими відповідними доказами витрати на лікування ОСОБА_1 в розмірі 3 699,97 грн., щодо решти заявленої суми до відшкодування зазначено про не підтвердження їх документально відповідним закладом охорони здоров`я або з посиланням на нечитабельність підтверджуючих документів (а.с. 59).

Проаналізувавши надані позивачем докази на підтвердження здійснених нею витрат на лікування, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 24.1 Закону, у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Так, суд дослідивши оригінали фіскальних чеків, які містяться в матеріалах справи, вважає підтвердженими витрати на лікування ОСОБА_1 , які підлягають відшкодуванню з Відповідача2 - ПАТ «СК «УСГ» в загальному розмірі 6 699,17 грн. та які підтверджені наступними доказами (а.с. 36-41):

-Фіскальний чек від 18.08.2024 року на суму 195,00 грн.;

-Фіскальний чек від 26.07.2024 року на суму 613,00 грн.;

-Фіскальний чек від 15.08.2024 року на суму 450,00 грн.;

-Фіскальний чек від 15.06.2024 року на суму 271,32 грн.;

-Фіскальний чек від 06.06.2024 року на суму 149,80 грн.;

-Фіскальний чек від 21.05.2024 року на суму 252,55 грн.;

-Фіскальний чек від 22.05.2024 року на суму 374,65 грн.;

-Фіскальний чек від 17.05.2024 року на суму 162,87 грн.;

-Фіскальний чек від 17.05.2024 року на суму 149,79 грн.;

-Фіскальний чек від 20.05.2024 року на суму 258,51 грн.;

-Фіскальний чек від 16.05.2024 року на суму 167,10 грн.;

-Фіскальний чек від 18.05.2024 року на суму 149,76 грн.;

-Фіскальний чек від 16.05.2024 року на суму 194,66 грн.;

-Фіскальний чек від 31.05.2024 року на суму 149,70 грн.;

-Фіскальний чек від 29.05.2024 року на суму 159,60 грн.;

-Фіскальний чек від 02.06.2024 року на суму 27,50 грн.;

-Фіскальний чек від 04.06.2024 року на суму 125,00 грн.;

-Фіскальний чек від 08.06.2024 року на суму 149,80 грн.;

-Фіскальний чек від 26.05.2024 року на суму 51,72 грн.;

-Фіскальний чек від 04.06.2024 року на суму 147,30 грн.;

-Фіскальний чек від 16.07.2024 року на суму 156,94 грн.;

-Фіскальний чек від 28.06.2024 року на суму 374,10 грн.;

-Фіскальний чек від 04.07.2024 року на суму 174,00 грн.;

-Фіскальний чек від 11.06.2024 року на суму 394,30 грн.;

-Фіскальний чек від 16.07.2024 року на суму 251,10 грн.;

-Фіскальний чек від 18.07.2024 року на суму 122,90 грн.;

-Фіскальний чек від 20.07.2024 року на суму 53,00 грн.;

-Фіскальний чек від 20.07.2024 року на суму 158,00 грн.;

-Фіскальний чек від 24.07.2024 року на суму 195,00 грн.;

-Фіскальний чек від 18.08.2024 року на суму 157,50 грн.;

-Фіскальний чек від 19.06.2024 року на суму 374,70 грн.;

-Фіскальний чек від 23.07.2024 року на суму 88,00 грн.;

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ТОВ «БЕСТ ЛЕНАД ГРУП» моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн.

Відповідно до ст. 26-1 Закону № 1961-IV страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

В той же час, такі обмеження існують лише для страхових виплат морального відшкодування, та ні в якому разі не можуть бути критерієм визначення розміру морального відшкодування за шкоду, завдану потерпілій, що також слідує з положень ч.4 ст. 23 ЦК України, якою передбачається наступне: моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Так, у частині третій статті 23 ЦК України встановлено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві.

Разом з тим, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати у повному обсязі, оскільки не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (і не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Право потерпілої на відшкодування моральної шкоди також презюмується положеннями ст.ст.1167, 1168 ЦК України.

При визначенні розміру такого відшкодування суд виходить з критеріїв, визначених ч.2 ст. 23 ЦК України, а також із загальних засад цивільного процесуального закону, який передбачає справедливе вирішення справи (ст.2 ЦПК), положень Основного Закону України, за яким людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ст.3 Конституції України).

Приймаючи до уваги перенесені позивачем фізичний біль від завданих тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості: були констатовані переломи ребер з лівої сторони тулуба, забій грудної клітини, її моральних страждань, викликаних проходженням нею тривалого лікування, та подальшу реабілітацію, яка триває і по сьогоднішній день; вимушену зміну звичного способу життя, оскільки досить тривалий час в неї спостерігались панічні атаки, вона не могла їздити громадським транспортом, погіршення слуху, почастішало тремтіння рук, досі відчувається біль, який необхідно знеболювати, постійно придбавати ліки та знеболювальні пластири, тобто неможливості вести повноцінне життя у період непрацездатності, переживанням через поведінку водія, з вини якого вона впала та отримала травми, та який ухилився від надання будь-якої допомоги, в тому числі матеріальної, суд, з урахуванням критеріїв справедливості та співмірності вважає за необхідне визначити розмір морального відшкодування позивачу в заявленому нею розмірі - 10 000,00 грн.

Проте, суд звертає увагу на те, що з урахуванням положень ст.26-1 №1961-IV та ст. 1194 ЦК України, з Відповідача 2 ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» підлягає до відшкодування моральна шкода в розмірі 334,96 грн. (5% від суми страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, яку суд визнав доведеною в розмірі 6699,17 грн.: 6699,17х5=334,96 грн.).

Отже, з урахуванням належної до стягнення зі страхової компанії суми морального відшкодування, з ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» на користь позивача належить стягнути у відшкодування моральної шкоди 334 грн. 96 коп.

Інша сума морального відшкодування підлягає стягненню з Відповідача1- ТОВ «БЕСТ ЛЕНАД ГРУП» в розмірі 9665 грн. 04 коп. (10000,00 грн. 334,96 = 9665,04 грн.).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Тому позивачка має право на стягнення зі страховика ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» 334,96 грн. (5% від суми страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, яку суд визнав доведеною в розмірі 6699,17 грн.: 6699,17х5=334,96 грн.), але відповідну вимогу до даного відповідача не заявила.

З огляду на те, що право визначати предмет позову належить виключно позивачці, суд у межах цієї справи не має підстави стягнути вказану суму зі страховика.

Отже, з урахуванням того, що позивачем не ставилися позовні вимоги до Відповідача 2 - ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» щодо стягнення моральної шкоди, тому вимоги щодо стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню лише з Відповідача1- ТОВ «БЕСТ ЛЕНАД ГРУП» в розмірі 9665 грн. 04 коп. (10000,00 грн. 334,96 = 9665,04 грн.).

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією ВП ВС, викладеної у Постанові від 29.06.2022 року у справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21).

Щодо розподілу судових витрат.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частина друга статті 133 ЦПК України).

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (частина перша статті 4 Закону № 3674-VIу редакції, що була чинною на час подання позову).

За подання позовної заяви майнового характеру позивачка мала би сплатити 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону № 3674-VIу редакції, що була чинною на час подання позову).

Прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2024 року, у якому позивачка подала цивільний позов, становив 3 028,00 грн (стаття 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік»).

З огляду на вказані приписи мінімальний розмір судового збору становив 1211,20 грн (3 028,00 грн х 0,4 = 1 211,20 грн), а максимальний 15 140,00 грн (3 028,00 грн х 5 = 15 140,00 грн).

Судовий збір справляється з урахуванням загальної суми позову також у разі, зокрема, подання позову одним позивачем до кількох відповідачів (абзаци третій і четвертий частини шостої статті 6 Закону № 3674-VI у редакції, що була чинною на час подання позову).

У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір слід стягнути з відповідачів на користь держави в наступному розмірі.

Оскільки ціна позову становила 21594,08 грн (11594,08 грн. відшкодування витрат на лікування + 10000,00 відшкодування моральної шкоди) = 21594,08 грн), то позивачка, якби не була звільнена від сплати судового збору, мала би сплатити його у мінімальному розмірі, тобто 1211,20 грн.

Із 21594,08 грн. загальної суми вимог до страховика звернуті вимоги на 11594,08 грн. (53,69 %), а до страхувальника - на 10000,00 грн. (46,31 %). Отже, з 1211,20 грн. судового збору за подання позову у разі його повного задоволення максимально можливий розмір, який мав би сплатити до Державного бюджету страховик, становив 650,29 грн. (1211,20 грн х 53,69 % : 100 % = 650,29 грн.), а максимально можливий розмір, який мав би сплатити страхувальник, - 560,91 грн. (1211,20 грн х 46,31 % :100 % = 560,91 грн).

Відповідно до розміру задоволених позовних вимог, зазначеного судом вище, співвідношення між судовими витратами, які слід покласти на відповідачів, за подання позовної заяви: зі страховика слід стягнути до Державного бюджету України 375,74 грн. (що становить 57,78 % від 6699,17 грн. (сума задоволених позовних вимог), а зі страхувальника 542,12 грн. (що становить 96,65 % від 9665,04 грн. (сума задоволених позовних вимог).

Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» (місцезнаходження: 03038, м. Київ, вул. Федорова Івана , 32, літ. А, ) , на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ), страхове відшкодування за шкоду, пов`язану із лікуванням потерпілої в розмірі 6699 (шість тисяч шістсот дев`яносто дев`ять) грн. 17 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕСТ ЛЕНАД ГРУП» (місцезнаходження: 43025, Волинська область, м. Луцьк, вул. Мистецька , 7, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ), моральну шкоду в розмірі 9665 (дев`ять тисяч шістсот шістдесят п`ять) грн. 04 коп.

У задоволенні позову в іншій частині - відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» (місцезнаходження: 03038, м. Київ, вул. Федорова Івана , 32, літ. А, ) судовий збір в дохід держави в розмірі 375 (триста сімдесят п`ять) грн. 74 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕСТ ЛЕНАД ГРУП» (місцезнаходження: 43025, Волинська область, м. Луцьк, вул. Мистецька , 7, ) судовий збір в дохід держави в розмірі 542 (п`ятсот сорок дві) грн. 12 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України- з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 15 травня 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Т.А. Антіпова