Справа № 2-6881/11
Провадження № 4-с/161/35/25
У Х В А Л А

07 травня 2025 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Кихтюка Р.М.,

секретаря Дмитроци Б.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» на дії головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, -

В С Т А Н О В И В :

Скаржник звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у виконавчому провадженні № 55131154 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу без зазначення залишку нестягнутої заборгованості у доларах США та у гривні, як зазначено у виконавчому документі.

Свої вимоги мотивує тим, що в провадженні відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувало виконавче провадження №55131154 з примусового виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого є ТзОВ «Дебт Форс» заборгованості за кредитними договорами.

Вказує, що 18.02.2025 року головним державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», в мотивувальній частині якої зазначено про залишок нестягнутої суми за виконавчим документом 251428,48 грн..

Разом з тим вважає, що державний виконавець у постанові про повернення та у відмітці на виконавчому документі мав вказати залишок нестягнутої заборгованості саме у тій валюті, яка зазначена у виконавчому документі.

У зв`язку з чим, просить визнати дії державного виконавця ВДВС міста Луцька Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції протиправними, скасувати постанову ВП №55131154 від 18.02.2025 року про повернення виконавчого документа стягувачу та зобов`язати державного виконавця винести постанову про повернення виконавчого документу стягувану на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» у відповідності з вимогами Закону, а саме: зазначити залишок нестягнутої заборгованості у доларах США та гривні, як то зазначено у виконавчому документі та зробити аналогічну відмітку на виконавчому документі.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце слухання справи були повідомлені судом належним чином.

Дослідивши представлені письмові докази, суд приходить до висновку, що скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Суд з`ясовано, що в провадженні відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувало виконавче провадження №55131154 з примусового виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого є ТзОВ «Дебт Форс» заборгованості за кредитними договорами в розмірі 31357,85 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 249608,48 грн. та 1820 грн. судових витрат (а.с. 6).

Із матеріалів справи вбачається, що 18.02.2025 року державним виконавцем винесено постанову ВП №55131154 про повернення виконавчого документу стягувачу п. 1 ч. 1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.6).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Також в резолютивній частині постанови здійснено відмітку про залишок заборгованості, відповідно до якої залишок нестягнутої суми за виконавчим документом становить 249608,48 грн. та 1820,00 грн. судових витрат.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує такі кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця.

Детально дії виконавців під час вчинення виконавчих дій регламентуються Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (далі - Інструкція), яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню.

Так, відповідно до п. 22 Інструкції у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону.

При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою.

Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, згідно з якою грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Із матеріалів справи вбачається, що, ухвалюючи рішення у справі, суд визначив загальну суму до стягнення саме у гривневому еквіваленті і тому не вбачає порушень в діях державного виконавця. При цьому у поданній скарзі не зазначено, яким чином порушені права стягувача при поверненні виконавчого документу.

Статтею 451 ЦПК України визначено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Приписами ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, І неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

А тому, дослідивши матеріали прави, суд прийшов до висновку, що головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції діяла у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та в межах своїх повноважень, тому суд вважає, що права чи свободи заявника вказаними діями порушені не були.

При цьому, стягувач не позбавлений можливості повторно звернутись до виконавчої служби про примусове виконання рішення суду після повернення виконавчого документу.

Таким чином, зважаючи на вищевказане, суд приходить до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити.

А тому, керуючись ст. ст. 447, 450, 451 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» на дії головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції стосовно винесення постанови у ВП №55131154 від 18.02.2025 року про повернення виконавчого документу стягувачу, скасування постанови та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлений 07 травня 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Кихтюк Р.М.