ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року Фастівський міськрайонний суд Київської області

в складі

головуючого судді: Осаулової Н.А.,

за участю секретаря: Слюсар Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Фастів заяву Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню в частині у цивільній справі №381/1167/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання права власності на частину недоотриманої пенсії у порядку спадкування за законом та стягнення коштів недоотриманої пенсії у порядку спадкування, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2025 року до Фастівського міськрайонного суду Київської області надійшла заява Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню в частині у цивільній справі №381/1167/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання права власності на частину недоотриманої пенсії у порядку спадкування за законом та стягнення коштів недоотриманої пенсії у порядку спадкування.

Свою заяву заявник обґрунтовує тим, що рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 червня 2023 року визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на частину недоотриманої пенсії померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , призначеної за період з 01.12.2014 року по 19.05.2019 року у сумі 123 691,33 грн. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на користь ОСОБА_1 недоотриману пенсію померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 станом на 20.05.2022 року у сумі 107 429,22 грн., що встановлено свідоцтвом про право на спадщину за законом від 06.09.2022 року, що видано приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Дудкою О.С. та зареєстровано в реєстрі за №1635. 19 січня 2024 року судом було видано виконавчий лист. Як зазначає орган пенсійного фонду, ОСОБА_1 було виплачено недоотриману пенсію ОСОБА_2 на загальну суму 11 041,04 грн., а тому, задля уникнення подвійного стягнення, слід залишити без виконання виконавчий лист, що стосується фактично виплаченої заборгованості у зазначеному розмірі.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Як передбачено ч. 3 ст. 432 ЦПК України, суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

В силу вимог ч. 3 ст. 432 ЦПК України, враховуючи строки розгляду даної заяви, а також ту обставину, що неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви, заяву розглянуто без участі осіб, які не з`явились.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 червня 2023 року визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на частину недоотриманої пенсії померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , призначеної за період з 01.12.2014 року по 19.05.2019 року у сумі 123 691,33 грн. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на користь ОСОБА_1 недоотриману пенсію померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 станом на 20.05.2022 року у сумі 107 429,22 грн., що встановлено свідоцтвом про право на спадщину за законом від 06.09.2022 року, що видано приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Дудкою О.С. та зареєстровано в реєстрі за №1635. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Зазначене рішення набрало законної сили та 19.01.2024 року видано виконавчий лист на його примусове виконання в частині стягнення коштів у сумі 107429,22 грн. та судового збору у розмірі 2848,01 грн.

Виконавчий лист було пред`явлено до виконання до Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області 21.02.2024 року.

Згідно довідки Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, загальний розмір виплачених коштів ОСОБА_1 становить 11 041,04 грн., які виплачено за період з 24.07.2023 року по 03.12.2024 року.

На думку заявника, оскільки уже фактично було виплачено кошти у загальній сумі 11 041,04 грн., виконавчий лист у справі №381/1167/23 на зазначену суму слід залишити без виконання.

За положеннями ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу.

Як вказано у постанові Верховного Суду від 16 січня 2018 року у справі № 61-1592св17, наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Як випливає із змісту узагальнення судової практики Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015, наведені в статті 432 ЦПК України підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

До матеріальних підстав відносяться випадки відсутності обов`язку боржника через його припинення, добровільне виконання боржником чи іншою особою.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Обов`язковість виконання судових рішень закріплена також у конвенцією "Про захист прав та свобод людини", яка ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» від 17.07.1997 року. Отже, її положення є обов`язковими для виконання Україною.

Стаття 6 вказаної Конвенції гарантує неухильність виконання рішення суду громадянами, юридичними особами та всіма органами влади України.

Тобто, рішення суду, яке набрало законної сили повинно бути виконано, а інші обставини щодо його невиконання суперечать основним принципам права і до уваги судом не приймаються. У протилежному випадку буде мати місце порушення принципу юридичної визначеності, що є одним із базових складових принципу верховенства права, визнаного Україною як на рівні Конституції, так і шляхом ратифікації Європейської Конвенції з прав людини. Судове рішення, яке підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Суд враховує також позицію Європейського суду з прав людини, згідно якої право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції (справа Юрій Миколайович Іванов проти України).

Правову оцінку щодо розміру коштів, які слід стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, вже надано у судовому рішенні від 12 червня 2023 року.

Заявник у даній заяві, поданій відповідно до ст. 432 ЦПК України, вказує, що ОСОБА_1 було виплачено недоотриману пенсію ОСОБА_2 на загальну суму 11 041,04 грн. уже після ухвалення судового рішення у справі, що не свідчить про необхідність визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню на зазначену суду. Дані питання підлягають вирішенню у процесі виконавчого провадження шляхом подання необхідних підтверджуючих це документів до органу примусового виконання.

Ці обставини не свідчать про виконання зобов`язання внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, вони не є ні матеріально-правовими, ні процесуально-правовими підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Беручи до уваги наявні матеріали справи, суд не може погодитись з думкою заявника про те, що не визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, призведе до порушення його прав та подвійного стягнення коштів.

Таким чином, на даний час відсутні підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у частині, а у задоволенні даної заяви слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 353, 432 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

п о с т а н о в и в :

Заяву Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню в частині у цивільній справі №381/1167/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання права власності на частину недоотриманої пенсії у порядку спадкування за законом та стягнення коштів недоотриманої пенсії у порядку спадкування, - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду відповідно до статей 354-355 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строків на апеляційне оскарження, або після перегляду в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя Осаулова Н.А.

Ухвалу суду виготовлено 12.05.2025 року