СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/10708/23

пр. № 2/759/188/25

12 березня 2025 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Журибеда О.М.

за участю секретаря - Хвостенко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфортконсалтинг», ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Змисловська Тетяна Василівна про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину шляхом скасування рішення державного реєстратора та припиненнгя права власності,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року позивач ОСОБА_1 , через свого представника ОСОБА_3 звернуцлась до суд із позовом до ТОВ «Комфортконсалтинг», ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Змисловська Тетяна Василівна, в якому з врахуванням заяви про зміну предмету позову просить суд: - скасувати рішення про державну реєстрацію №42777668 від 30.08.2018 року вчинене державним реєстратором - приватним нотаріусом Змисловською Тетяною Василівною про державну реєстрацію за ОСОБА_2 прав власності на частину житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 86, з припиненням запису про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно 27708776 від 29.08.2018 року; - скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №42788393 від 31.08.2018 року вчинене державним реєстратором -приватним нотаріусом Змисловською Тетяною Василівною про державну реєстрацію за Товариством з обмеженою відповідальністю «Комфортконсалтинг» прав власності на частину житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 86, з припиненням запису про реєстрацію права власності №27718532 від 31.08.2018 року; - припинити право власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Комфортконсалтинг» (ідентифікаційний код юридичної особи - 42418756) на частину житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про реєстрацію права власності №27718532 від 31.08.2018 року.

Позов мотивований тим, що вона є спадкоємцем за заповітом після її тітки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . На момент смерті ОСОБА_4 була власником частини житлового будинку та частини земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . Право на спадкування позивача підтверджується заповітом, посвідченим 13 червня 2014 року державним нотаріусом Дванадцятої київської державної нотаріальної контори. З метою оформлення права на спадщину позивач звернулася до вказаної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, постановою від 08 листопада 2018 року № 9731/0231 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю складу спадкового майна. Як стало відомо позивачу, 29 серпня 2018 року приватним нотаріусом Змисловською Т.В. було здійснено державну реєстрацію договору купівлі-продажу № 3181 від 16 липня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Федоришиним О.П. Згідно цього договору новим власником частини житлового будинку та частини земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , став ОСОБА_2 31 серпня 2018 року частина житлового будинку та частина земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , була передана за актом приймання-передачі нерухомого майна від 30 серпня 2018 року від ОСОБА_2 до ТОВ «Комфортконсалтинг». Проте, ОСОБА_4 ніколи не відчужувала належне їй нерухоме майно та не мала такого наміру. Також позивач звертала увагу на те, що між померлою ОСОБА_4 та співвласником житлового будинку ОСОБА_5 існував конфлікт щодо порядку користування спільним майном. Також позивач вказувала, що під час отримання постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус повідомила, що згідно із сканкопією договору купівлі-продажу № 3181 від 16 липня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Федоришиним О.П., яка розміщена в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, підпис на зазначеному документі відрізняється від підпису ОСОБА_4 у заповіті. Крім цього, допитаний у якості свідка Святошинським районним судом м. Києва та Київським апеляційний судом у ході розгляду цивільної справи №759/17146/20, колишній приватний нотаріус Федоришин повідомив, що ним, як діючим на той час приватним нотаріусом не посвідчувалися 16.07.2008 року жодні договори купівлі-продажу, а також згідно з його реєстраами для реєстрації нотаріальних дій за 2008 рік, том 12 16.07.2008 року посвідчував лише договори дарування частини житлового будинкк та частини земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 . А отже, враховуючи те, що нікчемність договору купівлі-продажу частини земельної ділянки встановлена постановою Київського апеляційного суду від 11.05.2023 року у цивільній справі №759/17146/20, а договір купівлі-продажу частини житлового будинку, серія та номер №3180 від 16.07.2008 року стосується фактичного того самого майна, вважають, що обставини нікчемності спірного договору є підтвердженими рішенням суду.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 16.06.2024 року у справі відкрито провадження за загальними правилами позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 26.10.2023 року зупинено провадження у српаві до розгляду Верховним Судом касаційної скарги ТОВ «Комфортконсалтинг» на постанову Київського апеляційного суду від 11.05.2023 року у цивільній справі №759/17146/20.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 13.09.2024 року відновлено провадження у справі.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 29.01.2025 року у справі закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 вимоги позову підтримали в повному обсязі, просили задвольнити з підстав зазначених у заві.

Представник відповідача ТОВ «Комфортконсалтинг» в судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

В судове засідання відповідч ОСОБА_2 не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Третя особа в судове засідання не з`явилась.

Заслухавши учасників процесу, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані суду докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 84 роки померла ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 26 березня 2018 року виконавчим комітетом Козятинської сільської ради Козятинського району Вінницької області.

Згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 040986, виданим 15 лютого 2008 року, ОСОБА_4 була власником земельної ділянки площею 1/4 від 0,800 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 8000 000 000:75:161:0051.

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Дванадцятої київської державної нотаріальної контори 06 червня 1996 року, ОСОБА_4 є спадкоємцем майна після померлого ОСОБА_6 , а саме: 1/4 частини жилого будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

За життя ОСОБА_4 13 червня 2014 року все її майно, рухоме та нерухоме, де б воно не було і з чого б воно не складалося і, взагалі, все те, що буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповідала ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Заповіт посвідчено державним нотаріусом Дванадцятої київської державної нотаріальної контори Черноморченко О. В. 13 червня 2014 року, зареєстровано в реєстрі за №3469.

Постановою державного нотаріуса Дванадцятої київської державної нотаріальної контори Черноморченко О. В. від 08 листопада 2018 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/4 частку жилого будинку та 1/4 частку земельної ділянки, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю складу спадкового майна, оскільки за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 144346290 від 07 листопада 2018 року та сканкопій документів, наявних в реєстрі, вбачається, що вказане майно належить іншій особі.

Відповідно до копії договору купівлі-продажу 1/4 частини земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Федоришиним О. П. 16 липня 2008 року та зареєстрованим в реєстрі за № 3181, ОСОБА_4 продала, а ОСОБА_2 купив 1/4 частину земельної ділянки площею 0,08 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер 8000 000 000:75:161:0051.

На підставі рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса КМНО Змисловської Т. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний № 42777392 від 30 серпня 2018 року, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис № 27708527 від 29 серпня 2018 року про право власності ОСОБА_2 на 1/4 частку вищевказаної земельної ділянки.

Згідно з копією договору купівлі-продажу 1/4 частини жилого будинку, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Федоришиним О. П. 16 липня 2008 року та зареєстрованим в реєстрі за № 3180, ОСОБА_4 продала, а ОСОБА_2 купив 1/4 частину жилого будинку загальною площею 183,3 кв. м, жилою площею 16,4 кв. м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса КМНО Змисловської Т. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний № 42777668 від 30 серпня 2018 року, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис № 27708776 від 29 серпня 2018 року про право власності ОСОБА_2 на 1/4 частку вищевказаного жилого будинку.

За актом приймання-передачі нерухомого майна від 30 серпня 2018 року ОСОБА_2 передав, а ТзОВ «Комфортконсалтинг» в особі представника Седляра В. В. прийняло майно, а саме: 1/4 частку земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 8000 000 000:75:161:0051, площею 0,08 га, реєстраційний номер об`єкта майна 86; 1/4 частку житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 86.

На підставі рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса КМНО Змисловської Т. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний № 42788393 від 31 серпня 2018 року, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис № 27718532 від 31 серпня 2018 року про право власності ТзОВ «Комфортконсалтинг» на 1/4 частку вищевказаного жилого будинку.

Також на підставі рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса КМНО Змисловської Т. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний № 42788916 від 31 серпня 2018 року, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис № 27719026 від 31 серпня 2018 року про право власності ТзОВ «Комфортконсалтинг» на 1/4 частку вищевказаної земельної ділянки.

Постановою Київського апеляційного суду від 11.05.2023 року у справі №759/17146/20 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 08 грудня 2022 року, до якої включено заперечення на протокольну ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 08 грудня 2022 року, - задоволено частково. Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 08 грудня 2022 року - скасовано в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 і ухвалено в цій частині нове судове рішення. Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнено частково, скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 42788916 від 30 серпня 2018 року вчинене державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Змисловською Т.В. про державну реєстрацію за Товариством з обмеженою відповідальністю «Комфортконсалтинг» права власності на частину земельної ділянки площею 0,08 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 8000 000 000:75:161:0051. Припинено право власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Комфортконсалтинг» (ідентифікаційний код юридичної особи - 42418756) на частину земельної ділянки площею 0,08 га, кадастровий номер 8000 000 000:75:161:0051, номер запису про право власності № 27708527, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

З оглянутих Київським апеляційним судом оригіналів документів, витягу з Реєстру реєстрації нотаріальних дій за 2008 рік, вбачається, що 16 липня 2008 року вчинялися нотаріальні дії щодо посвідчення довіреностей та інших договорів відчуження (дарування) нерухомого майна між іншими особами, будь-які правочини за участі ОСОБА_4 вказаним нотаріусом 16 липня 2008 року не посвідчувалися.

Разом з тим, допитаний Київським апеляційним судом у цій справі свідок ОСОБА_8 також показав, що не посвідчував договір купівлі-продажу земельної ділянки від 16 липня 2008 року № 3181, а цього ж дня посвідчив інший договір купівлі-продажу між іншими особами із використанням відповідного бланку. На підтвердження цих показань свідок надав до апеляційного суду оригінали Книги та Реєстру реєстрації нотаріальних приватного нотаріуса КМНО Федоришина О. П., які зареєстровані відповідальними працівниками Міністерства юстиції України.

Крім того, апеляційним судом встановлено, що за життя ОСОБА_4 протягом 2014-2017 років тривали судові спори (у справі № 759/21671/14-ц, у справі № 759/4505/15-ц і у справі № 759/4532/16-ц) щодо домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.07.2024 року касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Комфортконсалтинг» залишено без задоволення. Постанову Київського апеляційного суду від 11 травня 2023 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Комфортконсалтинг» про скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, а також - в частині скасування ухвали Святошинського районного суду міста Києва від 08 грудня 2022 року залишено без змін.

Як вбачається з копії з Реєстрів для реєстрації нотаріальних дій за 2008 рік, том 12, а також копії договорів наявних в справах приватного нотаріуса Федоришина О.П., 16.07.2008 року приватним нотаріусом Федоришиним О.П. було посвідчено два договори дарування, а саме договір даруваннячастини житлового будинку укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 зареєстрований в реєстрі за №18187 та договірт дарування чистини земельної ділянки укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 зареєстрований в реєстрі за №18190.

Згідно зі статтею 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відповідно до частини першої та другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Згідно з частиною першою статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до положень частини першої ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18) викладено висновок, що визнання нікчемного правочину недійсним за вимогою його сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та в мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

У цій постанові Велика Палата Верховного Суду не погодилась з висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 577/5321/17, від 03 жовтня 2018 року у справі № 369/2770/16, від 07 листопада 2018 року у справі № 357/3394/16-ц та у постанові Верховного Суду України від 02 березня 2016 року у справі № 6-308цс16, у частині застосування таких способів захисту прав та інтересів, як визнання нікчемного правочину недійсним і встановлення нікчемності правочину. У зв`язку з цим Велика Палата Верховного Суду відступила від правових висновків Верховного Суду та Верховного Суду України у цій частині.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19) зазначено, що цивільне право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абзац перший частини другої статті 215 ЦК України). Якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

Крім цього, враховуючи той факт, що нікчемність договору купівлі-продажу частини земельної ділянки, серії та номер 3181 від 16.07.2008 року встановлена постановою Київського апеляційного суду від 11.05.2023 року та постановою Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.07.2024 року, а договір купвлі-продажу чяастини житлового будинку, серія та номер 3180 від 16.07.2008 року стосується того самого майна за адресою: АДРЕСА_3 , суд прихдить до висонвку, що обставини нікчемності договору купівлі-продажу частини житлового будинку, серія та номер 3180 від 16.07.2008 року є підтвердженими рішенням суду, яке набрало законної сили.

Подальші правочини, які були вчинені з посиланням на правочин, який є нікчемним в силу закону, не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (нікчемністю).

Судом встановлено, що оспорюваний ОСОБА_1 договір купівлі-продажу частини житлового буднку, серія та номер 3180 від 16.07.2008 року не був посвідчений приватним нотаріусом Київського МНО Федоришиним О.П., тобто не було додержано вимоги закону про нотаріальне посвідчення оспорюваного договору, що вказує на його нікчемність.

Так, допитаний районним судом та апеляційним судом у справі №759/17146/20 свідок ОСОБА_8 показав, що цього дня посвідчив інший договір купілі-продажу між іншими особами із використанням відповідного бланку та на підтвердження цих показань свідок надав до апеляційного суду оригінали Книги та Реєстру реєстрації нотаріальних приватного нотаріуса Київського МНО Федоришина О.П., які зареєстровані відповідальними працівниками МЮ України.

При цьому, згідно копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 040986, виданого 15 лютого 2008 року, ОСОБА_4 була власником земельної ділянки площею від 0,800 га, розташованої на АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки 8000 000 000:75:161:0051.

Як вбачається із копії Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори 06 червня 1996 року, ОСОБА_4 є спадкоємцем майна після померлого ОСОБА_6 , а саме: частини жилого будинку, який знаходиться в АДРЕСА_3 .

За життя, 13 червня 2014 року, ОСОБА_4 , все її майно, рухоме та нерухоме, де б воно не було і з чого б воно не складалося і, взагалі, все те, що буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповідала ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Заповіт посвідчено державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Черноморченко О.В. 13 червня 2014 року, зареєстровано в реєстрі за №3469.

Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом, після смерті ОСОБА_4 25 березня 2018 року своєчасно звернулась до нотаріальної контори і з заявою про прийняття спадщини, а відтак є особою, яка прийняла спадщину.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 зареєструвавши право власності на житлового будинку на підставі вищкіказаного договору від 16.08.2008 року №3180 передав вказане нерухоме майно до статутного фонду створеного ним ТОВ «Комфортконсалтинг», та за останнім зареєстровано право власності на частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , про що приватним нотаріусом Київського МНО Змисловською Т.В. як державним реєстратором внесений вчинений запис про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно № 42777668.

Згідно із правовим правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (провадження № 14-67цс20), наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про право іпотеки чи іншого речового права створює презумпцію належності права особі, яка ним володіє внаслідок державної реєстрації.

Зважаючи на обставини, для захисту порушеного права власності позивача на спадкове майно необхідно відновити становище, яке існувало до порушення. Вказане відповідає способу захисту, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України.

Положення Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" регламентують процедуру внесення державним реєстратором відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За загальним правилом, у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення, державний реєстратор повинен керуватися положеннями вищезазначеного Закону, чинними на момент вчинення ним дій на підставі такого судового рішення.

Абзацем другим частини третьої статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

Положення абзацу третього частини третьої статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" також містить пряму вказівку на те, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав.

Таким чином, порядок дій державного реєстратора у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення врегульований абзацами другим і третім частини третьої статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Отже, якщо суд дійшов висновку, що право власності позивача було порушено та підлягає поновленню, державний реєстратор повинен одночасно з державною реєстрацією припинення права власності відповідача на відповідне нерухоме майно провести державну реєстрацію набуття права власності на спірне нерухоме майно за позивачем.

При цьому, в силу положень абзацу першого частини третьої статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", відомості про право власності відповідача з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не вилучаються. Задоволення позову є підставою для вчинення державним реєстратором нової реєстраційної дії - внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі судового рішення.

Обов`язок суду скасовувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав (обтяжень) слід розуміти як обов`язок суду вирішити наявний спір про право.

Таким чином, з урахуванням конкретних обставин справи та положень абзаців другого та третього частини третьої статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" задоволення вимоги про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності може призвести до відновлення порушених прав особи без застосування додаткових способів захисту, таких як поновлення права власності (за умови, якщо суд, задовольнивши таку позовну вимогу, вирішить тим самим спір про право, наявний між сторонами).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 грудня 2022року у справі № 914/2350/18 (914/608/20).

Оскільки порушення права власності позивача відбулось у результаті державної реєстрації права власності на спірне нерухоме майно на підставі нікчемного договору купівлі-продажу за відповідачем ОСОБА_11 , заявлені позовні вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно опосередковують відновлення становища, яке існувало до порушення.

Таким чином, оскільки судом встановлено, а також встановлено апеляційним судом у справі №759/17146/20, що відповідачі порушили право позивача шляхом реєстрації права ОСОБА_2 , а згодом ТОВ «Комфортконсалтинг» стосовно спірного нерухомого майна, яке їм не належало, то така реєстрація безумовно створює елемент правової невизначеності, а отже її скасування із припиненням речових прав ТОВ «Комфортконсалтинг» на вказаний об`єкт нерухомості, дозволить ефективно відновити порушене право позивача.

Зважаючи на викладене, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

На підставі ч. 1ст. 141 ЦПК Українисудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючисьст.ст.12,76-82,89,141,259,263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфортконсалтинг», ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Змисловська Тетяна Василівна про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину шляхом скасування рішення державного реєстратора та припиненнгя права власності- задовольнити.

Скасувати рішення про державну реєстрацію №42777668 від 30.08.2018 року вчинене державним реєстратором - приватним нотаріусом Змисловською Тетяною Василівною про державну реєстрацію за ОСОБА_2 прав власності на частину житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 86, з припиненням запису про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно 27708776 від 29.08.2018 року.

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №42788393 від 31.08.2018 року вчинене державним реєстратором -приватним нотаріусом Змисловською Тетяною Василівною про державну реєстрацію за Товариством з обмеженою відповідальністю «Комфортконсалтинг» прав власності на частину житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 86, з припиненням запису про реєстрацію права власності №27718532 від 31.08.2018 року.

Припинити право власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Комфортконсалтинг» (ідентифікаційний код юридичної особи - 42418756) на частину житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про реєстрацію права власності №27718532 від 31.08.2018 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфортконсалтинг» (ідентифікаційний код 42418756, адреса: м. Київ, вул. Кирилівська 82, оф. 256) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_4 ) судовий збір у розмірі 2147 грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_5 ) ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_4 ) судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст рішення буде виготовлено 21.03.2025 року.

Суддя О.М. Журибеда