"19" травня 2025 р. Справа № 363/1765/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Лукач О.П.,

за участю секретаря Крюкової В.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вишгороді подання приватного виконавця виконавчого округу Київської області Мойсея Івана Михайловича, стягувач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк», боржник: ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами,

ВСТАНОВИВ:

28.04.2025 до Вишгородського районного суду Київської області, через систему «Електронний суд» (зареєстровано судом 29.04.2025), приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Мойсеєм І.М. подано вказане вище подання, у якому просить: визначити частку майна боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , у нерухомому майні, а саме: гараж, загальною площею: 19,1 кв.м., що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 18), яким він володіє спільно з колишньою дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , у розмірі 1/2 частини з метою примусового виконання виконавчих листів №363/1765/23 від 28.12.2023, що видав Вишгородський районний суд Київської області.

В обґрунтування подання зазначено, що у провадженні приватного виконавця виконавчого округу Київської області Мойсея І.М. перебуває зведене виконавче провадження №73691515, яке складається з:

виконавчого провадження №73691281 з примусового виконання виконавчого листа №363/1765/23 від 28.12.2023, що видав Вишгородський районний суд Київської області, відповідно до якого суд вирішив: стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 16 листопада 2016 року у розмірі 94 416 (дев`яносто чотири тисячі чотириста шістнадцять) гривень 17 копійок;

виконавчого провадження №73691282 з примусового виконання виконавчого листа №363/1765/23 від 28.12.2023, що видав Вишгородський районний суд Київської області, відповідно до якого суд вирішив: стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2200 (дві тисячі двісті) гривень 71 копійка.

У ході примусового виконання рішення встановлено, що Боржнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , належить на праві спільної сумісної власності нерухоме майно, а саме: гараж, загальною площею:

19,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 18), яким він володіє спільно з колишньою дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке було набуте за час шлюбу із вказаною особою.

Згідно з даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян Боржник з 09.08.2003 до 12.05.2021 перебував у шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На підставі рішення Вишгородського районного суду Київської області від 11.03.2021 у справі №363/81/21 вказаний шлюб було розірвано.

Відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що Боржнику належить на праві власності гараж, загальною площею:

19,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 18), на підставі договору купівлі-продажу гаражу від 27.03.2014, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Біккінеєвою I.А. за реєстровим №1099.

Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень та офіційного сайту Судової влади України позов про поділ вищезазначеного майна жодним з подружжя не подавався до суду.

Приватний виконавець, посилаючись на положення статті 368 ЦК України, статей 60, 63 СК України, вказує, що за загальним правилом частки кожного із подружжя у спільній сумісній власності є рівними, а вищезазначене майно придбане Боржником в період шлюбу з боржником ОСОБА_2 та є об`єктом права спільної сумісної власності колишнього подружжя, з якого необхідно виділити частку боржника, з метою подальшого звернення стягнення на вказану частку та виконання судового рішення.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 29.04.2025, подання приватного виконавця, передано для розгляду головуючому судді Лукач О.П., та ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 30.04.2025 його призначено до розгляду у судове засідання на 08.05.2025 на 10:00, про що повідомлено учасників провадження.

У призначене судове засідання учасники провадження не з`явилися, про день, час та місце розгляду справі повідомлялися у порядку, встановленому ЦПК України.

08.05.2025 від приватного виконавця надійшла заява про розгляд справи його відсутності, зазначивши, що подання підтримує та просить задовольнити.

Водночас, за відсутності у матеріалах справи доказів про вручення та/або причини невручення судових повісток боржнику ОСОБА_1 та заінтересованій особі ОСОБА_2 , розгляд справи було відкладено на 19.05.2025 на 09:00, про що повідомлено учасників провадження.

12.05.2025 до суду, через систему «Електронний суд», представником стягувача у виконавчому провадженні АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подано заяву, у якій зазначено, що подання приватного виконавця підтримують та просять його задовольнити.

У судове засідання, призначене на 19.05.2025, учасники провадження не з`явилися, про день, час та місце розгляду справі повідомлялися у встановленому ЦПК України.

Як убачається із інформації, отриманої за результатом відстеження поштового відправлення 231 щодо доставлення боржнику ОСОБА_1 судової повістка про його виклик до суду на 08.05.2025, надісланої на адресу зареєстрованого місця проживання, встановлено «невдала спроба вручення». Аналогічна причина не вручення судової повістки про виклик до суду на 19.05.2025 заінтересованої особи ОСОБА_2 (поштове відправлення 989).

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 23.01.2023 у справі №496/4633/18 листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування.

У відповідності до частини другої статті 443 ЦПК України неявка учасників не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Вирішуючи питання про можливість розгляду справи у відсутності учасників провадження, суд враховує заяву приватного виконавця від 08.05.2025 та представника стягувача у виконавчому провадженні АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про розгляд справи без їх участі, а також вжиті судом засоби для забезпечення участі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 під час розгляду справи.

Оскільки учасники провадження у судове засідання не з`явилися, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши подання приватного виконавця, з додатками, дослідивши матеріали справи №363/1765/23, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення подання приватного виконавця, з таких підстав.

Судом встановлено, що заочним рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 21.08.2023 у цивільній справі №363/1765/23 позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. Ухвалено: стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 16.11.2016 у розмірі 94416 (дев`яносто чотири тисячі чотириста шістнадцять) гривень 17 копійок; стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2200 (дві тисячі двісті) гривень 71 копійка. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вказане рішення суду набрало законної сили 21.09.2023, після чого, за заявою представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» від 13.11.2025, 14.11.2025 Вишгородським районним судом Київської області видано виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТА КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі

94416,17 грн та судового збору у розмірі 2200,71 грн. (а.с. 125-130)

28.12.2023 до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Мойсея І.М. надійшли заяви АТ КБ «ПриватБанк» від 04.12.2023 про примусове виконання рішення суду за виконавчими листами №363/1765/23 ( а.с. 142-148).

Постановами приватного виконавця виконавчого округу Київської області Мойсея І.М. від 28.12.2024 відкрито виконавчі провадження №73691281 (з примусового виконання виконавчого листа №363/1765/23 від 28.12.2023, що видав Вишгородський районний суд Київської області, відповідно до якого суд вирішив: стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 16 листопада 2016 року у розмірі

94 416 (дев`яносто чотири тисячі чотириста шістнадцять) гривень 17 копійок) та №73691282 (з примусового виконання виконавчого листа №363/1765/23 від 28.12.2023, що видав Вишгородський районний суд Київської області, відповідно до якого суд вирішив: стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2200 (дві тисячі двісті) гривень 71 копійка) (а.с. 149-151).

Супровідними листами від 28.12.2023 боржнику ОСОБА_1 та стягувачу АТ КБ «ПриватБанк» приватний виконавець надіслав повідомлення про відкриття виконавчих проваджень та копії постанов від 28.12.2023 (а.с. 150, 151 на звороті).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Мойсея І.М. від 28.12.2024 виконавчі провадження №73691281 та №73691282 об`єднано в одне провадження за №73691515 (а.с. 152) та супровідним листом від 28.12.2023 надіслано боржнику і стягувачу (а.с. 153).

Загальна сума, що підлягає стягненню з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача АТ КБ «Приват Банк» становить 96616,88 грн.

У межах виконавчого провадження приватним виконавцем:

28.12.2023 винесено постанови про арешт коштів боржника та про арешт майна боржника (копію яких боржнику та стягувачу надіслано супровідним листом від 28.12.2023) (а.с. 153 на звороті -156);

02.01.2024 винесено постанови про арешт майна боржника (копію постанови надіслано стягувачу та боржнику) та про розшук майна боржника (а.с. 157 - 159).

З інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що боржнику ОСОБА_1 належить на праві власності:

земельна ділянка з кадастровим номером :03:245:6002, площа якої

0,023 га, для будівництва індивідуальних гаражів за адресою: АДРЕСА_2 ;

гараж, загальною площею: 19,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 18), на підставі договору купівлі-продажу гаражу від 27.03.2014, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Біккінеєвою I.А. за реєстровим №1099 (а.с. 160-161, 175 на звороті - 176).

Згідно Договору купівлі-продажу гаражу від 27.03.2014, ОСОБА_1 придбав гараж № НОМЕР_3 , розташований за адресою: АДРЕСА_2 , за нотаріально посвідченої згоди його дружини ОСОБА_2 (п. 4.2 Договору) (а.с. 161 на звороті - 162).

07.02.2024 постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Мойсея І.М. від 07.02.2024 про арешт майна, накладено арешт на об`єкти нерухомого майна на зазначені вище земельну ділянку та гараж (а.с. 163 - 166). Копію постанови надіслано стягувачу та боржнику супровідним листом від 07.02.2024.

Приватним виконавцем зроблено відповідні запити, згідно з якими (а.с. 167-175):

за обліками Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління ДМС громадянин ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_4 , виданий 12.06.2017 органом 3201; паспортом громадянина України № НОМЕР_5 , виданий 19.12.2016 органом 3228;

за ОСОБА_1 в Міжрегіональному управлінні не зареєстровані великотоннажні та інші технологічні транспортні засоби, що не підлягають експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування;

за результатами іменного інформаційного пошуку станом на 09.02.2024 відомостей про об`єкти інтелектуальної власності, що зареєстровані за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) або подані зазначеною фізичною особою заявки на реєстрацію об`єктів права інтелектуальної власності, не виявлено;

за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) великотоннажні та інші технологічні транспортні засоби, що не підлягають експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування Міжрегіональним управлінням не реєструвалися;

за наявною інформацією, яка міститься в електронних версіях Державного суднового реєстру України і Суднової книги України, відсутні відомості щодо зареєстрованих суден, власниками або судновласниками яких є ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) великотоннажні та інші технологічні транспортні засоби, що не підлягають експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування, об`єкти нафтогазового комплексу за зазначеними у запиті критеріями для пошуку в Міжрегіональному управлінні не обліковуються;

реєстраційні дії з реєстрації, перереєстрації, тимчасової реєстрації та зняття з обліку великотоннажних та інших технологічних транспортних засобів, що не підлягають експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 у період з 01.01.2015 по даний час в Міжрегіональному управлінні не здійснювались;

інформація щодо зареєстрованих великотоннажних та інших технологічних транспортних засобів, що не підлягають експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування, за фізичною особою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в Південному МуДС з питань праці відсутня.

Згідно з даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян

ОСОБА_1 з 09.08.2003 по 12.05.2021 перебував у шлюбі з ОСОБА_2 . На підставі рішення Вишгородського районного суду Київської області від 11.03.2021 у справі № 363/81/21 вказаний шлюб було розірвано. Вказане рішення суду набрало законної сили 13.04.2021 (а.с. 176 на звороті -179, 184-185).

За статтею 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція).

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини п`ятої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця (частина шоста статті 48 Закону України «Про виконавче провадження»).

Порядок розгляду подання про визначення частки майна боржника у спільному майні передбачений статтею 443 ЦПК України, згідно з якою питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

Порядок вирішення процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах, спрямований на розв`язання суто процесуальних суперечок та здійснення судового контролю за ключовими аспектами виконавчого провадження, при цьому спір, що існував між боржником та стягувачем, вже вирішений судовим рішенням, що виконується.

У справі, що розглядається, підставою звернення приватного виконавця до суду із поданням стало те, що бездіяльність боржника ускладнює виконання рішення суду у справі №363/1765/23 та, на переконання приватного виконавця, є необхідність у виділенні частки майна боржника, яким він володіє спільно з іншою особою.

Як встановлено судом, боржнику у виконавчому провадженні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належить гараж № НОМЕР_3 , загальною площею: 19,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 18). Таке майно є спільною сумісною власністю боржника та його колишньої дружини, набуте ними в шлюбі, частку боржника в цьому майні не визначено.

Так, відповідно до частини другої статті 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, за загальним правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24.05.2017 у справі № 6-843цс17.

Визначення частки боржника у майні та подальше звернення стягнення на неї забезпечить виконання рішення суду у справі № 363/1765/23, яке тривалий час не виконується у порядку примусового виконання.

Докази того, що боржником вживалися заходи для погашення суми заборгованості, у матеріалах справи відсутні, які і відсутні докази того, що між боржником та співвласником нерухомого майна ОСОБА_2 були домовленості щодо іншого розподілу часток в праві спільної сумісної власності.

Встановлено, що боржник не має іншого майна, на яке може бути звернено стягнення. Зазначене підтверджується матеріалами справи, що містять копії документів вказаного виконавчого провадження, які свідчать про здійснення приватним виконавцем заходів щодо виконання вказаних виконавчих листів.

У постанові від 22.12.2020 у справі № 643/16464/17 (провадження № 61- 4405) Верховний Суд, виходячи із обставин справи, вважав за можливе за результатами розгляду подання державного виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, визначивши ідеальну частку боржника у спільній сумісній власності. Велика Палата Верховного Суду 15.01.2020 по справі № 367/6231/16-ц відступила від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 10.07.2019 у справі № 822/1154/16, шляхом вказівки, що частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав, яка може бути об`єктом продажу з публічних (електронних) торгів, передачі стягувачу в рахунок погашення боргу, без її виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна; у разі виявлення виконавцем майна, яким боржник володіє спільно з іншими особами, і частка боржника у якому не визначена, для звернення стягнення на частку боржника виконавець звертається до суду з поданням про визначення частки боржника у такому майні.

Отже, визначення частки майна боржника у майні, що перебуває у спільній сумісній власності, є необхідним для здійснення виконавчого провадження про примусове стягнення боргу із боржника, який немає іншого майна, на яке може бути звернено стягнення. Визначення такої частки не призведе до звуження належних боржнику прав на майно, оскільки предметом розгляду подання є не звернення стягнення на майно, а лише визначення частки боржника у спільній сумісній власності.

Зважаючи на зазначені норми вимог матеріального та процесуального закону, та врахувавши право приватного виконавця на звернення до суду із поданням про визначення частки боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, яке передбачено статтею 443 ЦПК України, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог подання з врахуванням доведеності факту належності майна боржнику, яким він володіє з іншим співвласником.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що оскільки право власності на нерухоме майно гараж № НОМЕР_3 , загальною площею: 19,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , було придбано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в період їх шлюбу, то дане майно є їх спільною сумісною власністю і частка боржника в цьому майні становить 1/2 його частину.

Керуючись стятими 260, 261, 353-355, 443, ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

подання приватного виконавця виконавчого округу Київської області Мойсея Івана Михайловича задовольнити.

Визначити частку майна боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , у нерухомому майні, а саме: гараж, загальною площею: 19,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 18), яким він володіє спільно з колишньою дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , у розмірі 1/2 частини з метою примусового виконання виконавчих листів №363/1765/23 від 28.12.2023, що видав Вишгородський районний суд Київської області.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.П. Лукач