Справа № 952/291/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.04.2025 Зачепилівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Яценка Є.І.,

за участю секретаря судового засідання Оданець С.В.,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в с. Зачепилівка Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Зачепилівської селищної ради Берестинського району Харківської області про визнання права на земельну частку (пай), -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому вказала, що вона працювала в КСП ім. Шевченка Зачепилівського району Харківської області та на момент розпаювання була членом даного господарства, однак по невідомим причинам не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). При зверненні у березні 2025 року до Відділу №4 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Харківській області позивачці стало відомо, що її ім`я за № 194 внесено до Списку-Додатку 1 до Державного акту на право колективної власності на землю КСП ім. Шевченка Зачепилівського району Харківської області серія ХР-11-00-000251 від 19.10.1994.

Позивачка зазначила, що з невідомих причин сертифікат на право на земельну частку (пай) їй не видавався, відповідно і Державного акта на право власності на земельну ділянку не має в наявності. У зв`язку з тим, що для виготовлення технічної документації та подальшої державної реєстрації земельної ділянки необхідно мати правовстановлюючі документи, позивачка вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав.

ОСОБА_1 просила суд визнати за нею право на земельну частку (пай) КСП ім. Шевченка Зачепилівського району Харківської області, середній розмір ріллі 4,52 умовних кадастрових гектара, сіножатей 0,0123 га, пасовища 0,4232 га та виділити її із земель невитребуваних паїв Рунівщинського старостинського округу Зачепилівської селищної ради Берестинського району Харківської області.

Від представника позивачки ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи без його участі, в якій останній просив суд позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Від Зачепилівської селищної ради Харківської області надійшла заява про розгляд справи без участі представника селищної ради, проти позовних вимог ОСОБА_1 заперечень не має.

Згідно вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

В силу ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

В силу ст.ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Ч.1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 від 25.01.1997 підтверджується зміна прізвища позивачки з дошлюбного « ОСОБА_3 » на шлюбне « ОСОБА_4 ».

Судом встановлено, що відповідно до довідки виданої Відділом №4 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Харківській області № К-297/0-0.25,4-289/336-25 від 08.04.2025 позивачку ОСОБА_5 внесено за № 194 до Списку-Додатку 1 до Державного акту на право колективної власності на землю КСП ім. Шевченка Зачепилівського району Харківської області серія ХР-11-00-000251 від 19.10.1994. Середній розмір земельної частки (паю) по реформованому КСП ім. Шевченка складає: середній розмір ріллі 4,52 умовних кадастрових гектарів; сіножатей 0,0123 га; пасовища 0,4232 га.

Частиною 2 ст. 14 Конституції України визначено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч.1 ст.328 ЦК України).

В силу ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності.

Згідно Указу Президента України № 720 від 08.08.1995 «Про порядок паювання земель колективної власності сільгосппідприємств» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю.

За правилами Указу Президента України від 08.09.1995 № 720 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» моментом виникнення права на земельну частку (пай) є момент виникнення відповідного права колективної власності на земельну ділянку та існує незалежно від його посвідчення сертифікатом.

Відповідно до Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай) виданий районною (міською) державною адміністрацією.

Згідно ч.2 ст.2 вищевказаного Закону України, документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю.

У зв`язку із набранням чинності Законом України «Про Державний земельний кадастр» №3613-У Івід 07.07.2011 зі змінами і доповненнями станом на 14.05.2013, який передбачає скасування з 2013 року державних актів на право власності на земельні ділянки, з 01.01.2013 видача дублікатів державних актів на право власності на земельні ділянки та сертифікатів на право на земельну частку (пай) неможлива.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділу X «Перехідні положення» ЗК ( 2768-14 ). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК ( 435-15 ), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_1 була членом КСП ім. Шевченка Зачепилівського району Харківської області та була включена до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю, отже мала право на земельну частку (пай), але сертифікат про право на земельну частку (пай) вона не отримувала, що унеможливлює останню належним чином оформити право власності на земельну ділянку, тому суд суд вважає, що вимоги позивачки є доведеними та обгрунтованими, тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 14,41 Конституції України,ст.ст. 10,12,13,141,200,259,263,264,265 ЦПК України, Указом Президента України № 720 від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель колективної власності сільгосппідприємств», Постановою Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», ст. 328 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до Зачепилівської селищної ради Берестинського району Харківської області про визнання права на земельну частку (пай) задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , право на земельну частку (пай) колишнього КСП ім. Шевченка Зачепилівського району Харківської області, середній розмір ріллі 4,52 умовних кадастрових гектара, сіножатей 0,0123 га, пасовища 0,4232 га та виділити її із земель невитребуваних паїв Рунівщинського старостинського округу №8 Зачепилівської селищної ради Берестинського району Харківської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного суду через Зачепилівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Є.І. Яценко