справа № 492/315/25
провадження № 2/492/577/25
РІШЕННЯ

Іменем України

14 травня 2025 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Варгаракі С.М.,

за участю секретаря судового засідання Богдан А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Арцизької міської ради про визнання безпідставною відмову у приватизації та зобов`язання вчинити дії з приватизації житла, -

встановив:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання безпідставною відмову у приватизації та зобов`язання вчинити дії з приватизації, посилаючись на те, що 26 грудня 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Арцизької міської ради із заявою про приватизацію житла у вигляді 47/100 частини будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , надавши відповідачу необхідні документи згідно законодавства, однак відповідач листом від 24 січня 2025 року за № Фі-373/02-16 повідомив позивача, що до заяви не додані документи, що посвідчують осіб зазначених в ордері, у зв`язку з чим позивачу було відмовлено у приватизації. Оскільки позивач є єдиною особою, яка користується зазначеним житловим приміщенням, тому вимога відповідача надати документи перешкоджає здійсненню права позивача на приватизацію житлового фонду, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили його задовольнити.

Представниця відповідача у судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні.

Суд, розглянувши позовну заяву, вислухавши обґрунтування представника позивача, заперечення представниці відповідачки, дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05 жовтня 1990 року було видано ордер № 595 на ім`я ОСОБА_2 та членам його сім`ї « ОСОБА_3 , ОСОБА_4 », прізвище на ініціали четвертої особи нечитабельне (а.с. 24). ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відповідними свідоцтвами про смерть (а.с. 25, 26). З довідки № 188 від 13 червня 2014 року вбачається, що до складу сім`ї ОСОБА_2 входить ОСОБА_1 , позивач у справі (а.с. 31). Відповідно до довідки № 2193 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 13 грудня 2024 року ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 36).

На ім`я ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 у КП «Арциз 2» відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 (а.с. 27). Згідно з довідками КП «Благоустрій» та КП «Водоканал» ОСОБА_1 має договір з КП «Благоустрій», особовий рахунок № НОМЕР_2 за надання послуг з управління побутовими відходами, заборгованості не має (а.с. 30, 34, 35).

З листа виконавчого комітету Арцизької міської ради № 530 від 18 червня 2007 року вбачається, що зазначене домоволодіння перебуває на балансі міської ради (а.с. 28).

Відповідно до довідки АТ «Державний ощадний банк України» № 33 від 17 грудня 2024 року ОСОБА_1 значиться у списках громадян, які мають право на приватизацію житла за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 17 грудня 2024 року приватизаційний депозитний рахунок не відкривався, житлові чеки не використовувалися (а.с. 32).

Листом Арцизької міської ради № Фі-373/02-16 від 24 січня 2025 року ОСОБА_1 повідомлено, що ордер від 05 жовтня 1990 року № 595 було видано на ім`я « ОСОБА_6 » та членам його сім`ї « ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 », у зв`язку з чим рекомендовано додати до заяви документи, які посвідчують зазначених осіб в ордері, в іншому випадку заява задоволенню не підлягає (а.с. 37).

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожній особі гарантується право звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб здійснюється шляхом вирішення цивільних справ, що згідно вимог ст. 2 ЦПК України являється завданням цивільного судочинства.

Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

На підставі частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд згідно з статтею 13 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Статтями 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на повагу до житла.

У статті 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до частини 2 статті 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно з статтею статті 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом.

Зазначена норма є загальною, оскільки відсилає до спеціального законодавства.

Порядок, процедура, умови приватизації, права та обов`язки сторін приватизації квартири чітко урегульовані Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396.

Частинами 3, 5 статті 9 ЖК України визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачає, що метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин.

Відповідно до вимог статей 1, 3, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина, який постійно мешкає у квартирі (будинку), відносно якої вирішується питання про передачу у власність.

Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» і Положення встановлюють порядок передання квартир у приватну власність, згідно з яким наймач та члени його сім`ї повинні звернутися до органу приватизації з відповідною заявою, орган приватизації зобов`язаний у місячний термін із дня одержання заяви прийняти рішення про передання житла у власність, після чого оформити відповідне свідоцтво.

Згідно з пунктом 17 Положення громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.

Пунктом 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян передбачено список документів, які подає особа до органів приватизації.

Зокрема, громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; довідка про склад сім`ї та займані приміщення; копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі.

Отже, з системного аналізу норм Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Положення слід дійти висновку, що вказаними нормативно-правовими актами визначена певна процедура здійснення передачі квартир державного та комунального житлового фонду у власність громадян. Вказана процедура здійснюється лише визначеними на те органами.

За змістом наведених вище нормативно-правових актів, якими врегульовано порядок приватизації державного житлового фонду, особа, яка бажає скористатись таким правом, звертається до відповідного органу із заявою, до якої додає необхідні документи, а цей орган приймає відповідне рішення, яке у випадку незгоди з ним заявника може бути предметом оскарження в суді.

За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . 26 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Арцизької міської ради, відповідача у справі, із заявою про приватизацію житла у вигляді 47/100 частини будинку, що розташований за вищезазначеною адресою, однак листом Арцизької міської ради Фі-373/02-16 від 24 січня 2025 року позивача ОСОБА_1 повідомлено, що ордер від 05 жовтня 1990 року № 595 було видано на ім`я « ОСОБА_6 » та членам його сім`ї « ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 », у зв`язку з чим рекомендовано додати до заяви документи, які посвідчують зазначених осіб в ордері, в іншому випадку заява задоволенню не підлягає.

Відповідно до пункту 23 Положення № 396 орган приватизації приймає рішення про передачу квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах у власність громадян. На підставі вказаного рішення орган приватизації видає свідоцтво про право власності та реєструє його у спеціальній реєстраційній книзі квартир (будинків), жилих приміщень в гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах, що належать громадянам на праві приватної (спільної сумісної, спільної часткової) власності.

Однак, Арцизькою міською радою не було прийнято відповідного рішення по суті за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 про приватизацію, а лише листом повідомлено про необхідність подання додаткових документів.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що Арцизькою міською радою, як органом приватизації за наслідками розгляду заяви позивача не було прийнято відповідне рішення, яке у випадку незгоди з ним позивача може бути предметом оскарження в суді, а лише рекомендовано надати додаткові документи, суд дійшов висновку, що позивач передчасно звернувся до суду, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись статтями 2, 7, 12, 19, 48, 76-81, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 279, 280-281, 284, 289, 354, 430 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано протягом строку оскарження.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Арцизького районного суду

Одеської області Варгаракі С.М.