Єдиний унікальний номер судової справи: 138/3550/25
Номер провадження: 2/150/70/25
13 травня 2025 року с. Мазурівка
Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого: судді Суперсона С.П., розглянувши в порядку письмового проваження за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
На розгляд суду надійшла позовна заява ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований тим, що 10.01.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 4287212 в електронній формі. Згідно вказаного договору відповідач отримав кредит в сумі 5 500,00 грн. строком на 360 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% від суми кредиту за кожен день користування (912,5% річних).
20.01.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено додатковий договір до кредитного договору в електронній формі, згідно якого сума кредиту була збільшена до 9 500,00 грн.
Кредитор виконав взяте зобов`язання та здійснив перерахунок на картковий рахунок відповідача узгоджених договорами сум кредитних коштів.
26.08.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» укладено договір факторингу № 26/08/2024, відповідно до умов якого право вимоги за договором № 4287212 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 10.01.2025 перейшло до ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС».
У зв`язку із порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань, станом на 26.08.2024 за останнім рахується заборгованість у розмірі 63 025,12 грн., яка складається з наступного: 9500,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 53 525,12 грн. заборгованість за нарахованими відсотками.
З огляду на те, що заборгованість відповідача перед кредитором залишається непогашеною, новий стягував звернувся до суду за захистом свого порушеного права та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, суму сплаченого судового збору при зверненні до суду з цим позовом та витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 10 000,00 грн.
Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить суд їх задоволити. У разі неявки відповідача, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи.
Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений шляхом публікації оголошення на вебпорталі судової влади України, втім в судові засідання двічі за невідомих суду причин не з`являється. Відзив на позовну заяву чи заява про визнання позову до суду теж не надходили.
Тому, ухвалою суду від 08 травня 2025 року постановлено провести заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, наявні при ній докази, дійшов висновку про наступне.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Відповідно до статті 6 зазначеного Закону, електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувала електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору,і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.
Так, судом встановлено, що 10.01.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Розділом 1 договору передбачено надання у кредит суми 5 500,00 грн., на строк 350 днів, встановлено періодичність платежів кожні 25 днів. Встановлено стандартну відсоткову ставку 2,50% в день, знижену відсоткову ставку 0,88% в день. Визначено, що орієнтовна реальна річна відсоткова ставка на дату укладення договору складає за стандартною ставкою за весь строк кредиту 133 839,05% річних, за стандартною відсотковою ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої відсоткової ставки 36 256,05% річних. Визначено, що загальна вартість кредиту за стандартною відсотковою ставкою за весь строк користування кредитом складає 53 625,00 грн., за стандартною відсотковою ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої ставки 51 390,63 грн.
Пункт 2.1 розділу 2 містить реквізити платіжної картки, на яку кредитор зобов`язується перерахувати кредитні кошти згідно договору, а саме № НОМЕР_1 .
Листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 28.08.2024 № 2271-2808 підтверджено успішне зарахування коштів 10.01.2024 о 21 год. 25 хв. на суму 5 500,00 грн., на платіжну картку № НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua 330244220.
В подальшому, 20.01.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено додатковий договір до договору № 4287212 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 10.01.2024, згідно з яким збільшено суму кредиту до 9 500,00 грн.
Пунктом 1.6 договору встановлено денну відсоткову ставку у розмірі 2,372%.
Пунктом 1.8 договору встановлено, загальну вартість кредиту за стандартною ставкою 91 525,00 грн., за стандартною відсотковою ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої ставки 88 380,63 грн.
Пункт 2.1 розділу 2 містить реквізити платіжної картки, на яку кредитор зобов`язується перерахувати кредитні кошти згідно договору, а саме № НОМЕР_1 .
Листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 28.08.2024 № 2272-2808 підтверджено успішне зарахування коштів 20.01.2024 о 12 год. 19 хв. на суму 4 000,00 грн., на платіжну картку № НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua 333849082.
Наданою суду випискою по рахунку ОСОБА_1 підтверджується зарахування кредитних коштів на суму 5 500,00 грн. 10.01.2024 та на суму 4 000,00 грн. 20.01.2024.
Наданим суду розрахунком заборгованості за кредитом станом на 26.08.2024 підтверджено, що відповідач не здійснив жодного платежу на погашення суми кредиту та відсотків, у зав`язку із чим станом на 26.08.2024 за ОСОБА_1 рахується борг за кредитом у загальному розмірі 63 025,12 грн., з яких 9 500,00 грн. борг за тілом кредиту та 53 525,12 грн. борг за нарахованими відсотками.
26.08.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» укладено договір факторингу № 26/08/24, підписано реєстр боржників за договором факторингу та новим кредитором здійснено відплату за договором факторингу, про що надано суду платіжну інструкцію № 1261 від 26.08.2024.
Таким чином позивач набув право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 4287212.
Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Ст. 1080 ЦК України презюмується дійсність договору факторингу незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.
Ст. 1082 ЦК України зобов`язує боржника здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Отже, за змістом наведених вище положень закону заміна кредитора на фактора не означає звільнення боржника від обов`язку виконати зобов`язання, а лише надає боржникові право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце та у випадку, коли таких доказів не надано, виконати зобов`язання на рахунок первинного кредитора.
Аналіз змісту ст. 1082 ЦК України дозволяє дійти висновку, що викладені в ній положення щодо обов`язку боржника здійснити платіж факторові за умови, що боржник одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові, стосуються позасудового порядку вирішення спору. При цьому невиконання фактором цього обов`язку не звільняє боржника від виконання обов`язків за кредитним договором, а лише дає йому право на виконання свого обов`язку перед первісним кредитором.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Враховуючи вищезазначене, суд дійшов до висновку, що відповідно до умов договору факторингу про відступлення прав грошової вимоги за кредитним договором, новий кредитор позивач набув права грошової вимоги до ОСОБА_1 щодо стягнення заборгованості за кредитним договором.
Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст.15 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається в письмовій формі (ст.1055 ЦК України).
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ст.1048 ЦК України).
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. (ст.1049 ЦК України).
За приписами ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України.
Відповідно до статті 509 ЦК України між сторонами виникло зобов`язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку.
Згідно з ч. 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, в тому числі, з договорів.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).
Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
За приписами ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору, ЦК України та інших актів цивільного законодавства.
Аналіз досліджених та оцінених судом доказів, що надано позивачем свідчить про те, що між відповідачем та позивачем склалися кредитні правовідносини, в яких позивач є кредитором, а відповідач боржником. Кредитодавець умови договору виконав, відповідач взятих на себе зобов`язань за кредитним договором щодо своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом не виконує, в результаті чого у нього утворилась заборгованість по кредиту, яка становить 63 025,12 грн. та складається з заборгованості за тілом кредиту, відсотками.
За наведених обставин, суд вбачає підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 63 025,12 грн.
Відповідно до ст. 137 та ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Матеріали справи містять платіжну інструкцію № 1738 від 04 грудня 2024 року, що підтверджує понесення позивачем судових витрат пов`язаних зі сплатою судового збору у розмірі 2 422,40 грн.
Також матеріали справи містять докази понесення позивачем витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 10 000,00 грн. (договір про надання правничої допомоги № 02/08/24-02 від 02 серпня 2024 року, акт прийому-передачі наданих послуг № 7 від 30.08.2024, витяг з реєстру № 1 до акту приймання-передачі наданих послуг № 7 до договору № 02/08/2024 про надання юридичних послуг від 30.08.2024, платіжну інструкцію від 06.09.2024 № 1355 про оплату наданих адвокатських послуг у розмірі 10 000,00 грн.).
Тому, вказані кошти підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.10, 11, 81, 141, 259, 263 - 265, 274, 279, 280, 282, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги на протязі тридцяти днів від дня його винесення до Вінницького апеляційного суду. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України, тобто, у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Головуючий суддя С.П. СУПЕРСОН