Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________
12 травня 2025 року
Центральний районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді Гуденко О. А.,
за участі секретаря судового засідання Вознюк Д.І., без участі сторін,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Центрального районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом АТ «УКРСИББАНК» до ОСОБА_1 , третя особа Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про скасування арешту з іпотечного майна, -
27 грудня 2024 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати арешт з іпотечного майна АТ "УКРСИББАНК", а саме з квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , який був накладений Центральним відділом Державної виконавчої служби у місті Миколаєві на виконання ухвали Березанського районного суду Миколаївської області від 21.12.2012 року по справі № 1403/1806/12 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та до ТОВ «Медіус-Плюс» про стягнення боргу та звернення стягнення на предмет іпотеки.
В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач зазначив, що на розгляді в Березанському районному суді Миколаївської області перебувала цивільна справа № 1403/1806/12 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та до ТОВ «Медіус-Плюс» про стягнення боргу та звернення стягнення на предмет іпотеки.
Ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 21.12.2012 року був накладений арешт на майно ОСОБА_3 в тому числі на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 , 25.12.2012 постановою старшого державного виконавця Центрального ВДВС Крисенка Ігоря Сергійовича про арешт майна боржника був накладений арешт.
Але, дана квартира з 05.02.2008 року перебуває в іпотеці АТ «УКРСИББАНК» на договору іпотеки від 05.02.2008 р. за № 795, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Горбуровим К.Є.
Відносно боржника ОСОБА_3 у приватного виконавця Баришнікова А.Д. на примусовому виконанні перебуває два виконавчі провадження № 74587767 та № 74588077 щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ «УКРСИББАНК боргу за кредитним договором.
АТ «УКРСИББАНК» має намір задовольнити свої вимоги до ОСОБА_3 за рахунок зазначеного заставленого майна (квартира за адресою: АДРЕСА_1 ).
Але наявність запису про арешт нерухомого майна за реєстраційним номером 13436703 від 25.12.2012 на підставі постанови Центрального ВДВС від 25.12.2012, перешкоджає реалізації АТ «УКРСИББАНК» своїх прав як банка-Іпотекодержателя, що і є підставою для звернення до суду з цим позовом.
Ухвалою суду від 06.01.2025 рокувідкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання.
18.02.2025 року на адресу суду від представника третьої особи Паралєвої С.С. надійшли пояснення щодо позову, в яких вона просила відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на відсутність підстав для зняття арешту.
21.02.2025 року на адресу суду від представника АТ "УкрСиббанк" адвоката Безушко В.В. надійшли заперечення на пояснення Центрального ВДВС.
Ухвалою суду від 26 лютого 2025 року закрито пдготовче провадження по справі та призначено до судового розгляду по суті.
Представник позивача адвокат Безушко В.В. надала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила задовольнити повністю та розглянути справу за її відсутності..
Відповідач та представник відповідача в судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, відзиву на позов, жодних письмових заперечень не подали.
Представник третьої особи Центрального ДВС в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.
У зв`язку з неявкою позивача, відповідача, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положеннямст. ст.279,280 ЦПК України.
Відповідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється
Дослідивши матеріали справи та надані суду докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Як вбачається з матеріалів справи, на розгляді в Березанському районному суді Миколаївської області перебувала цивільна справа № 1403/1806/12 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та до ТОВ «Медіус-Плюс» про стягнення боргу та звернення стягнення на предмет іпотеки.
Ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 21.12.2012 року був накладений арешт на все майно ОСОБА_3 в тому числі на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно листа Центрального відділу Державної виконавчої служби у м. Миколаєві від 29.10.2024 № 126669, на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 35813567 з примусового виконання вказаної ухвали Березанського районного суду Миколаївської області від 21.12.2012 року.
25.12.2012 року старшим державним виконавцем Крисенко І.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 35813567.
10.01.2013 року старшим державним виконавцем Крисенко І.С. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, керуючись п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21.01.2010 року № 1837-VI).
Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (Інформаційна довідка № 372018248 від 29.03.2024 , сторінка 16 з 20) на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 , 25.12.2012 постановою старшого державного виконавця Центрального ВДВС Крисенка Ігоря Сергійовича про арешт майна боржника був накладений арешт.
У статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» зазначено, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання, крім ухвал про арешт майна та тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальних провадженнях, які підлягають оприлюдненню не раніше дня їх звернення до виконання.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень (далі - Реєстр) - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Суд загальної юрисдикції вносить до Реєстру всі судові рішення і окремі думки суддів, викладені у письмовій формі, не пізніше наступного дня після їх ухвалення або виготовлення повного тексту. Порядок ведення Реєстру затверджується Вищою радою правосуддя.
Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.
З наведеного убачається, що суд апеляційної інстанції не позбавлений можливості самостійно перевірити відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень та є відкритими, зокрема, судові рішення у справах № 1403/1806/12.
Так, рішенням Березанського районного суду Миколаївської області ві д21грудня 2012року у справі №1403/1806/12, яке набуло законної сили, позовні ОСОБА_4 до ОСОБА_3 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіус-Плюс" про стягнення боргу, задоволення вимог іпотекодержателя шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено частково.
Стягнуто з відповідачки ОСОБА_3 у рахунок сплати суми боргу - 8527968,00 (вісім мільйонів п`ятсот двадцять сім тисяч дев`ятсот шістдесят вісім) грн., в т.ч.: основний борг в сумі - 8279582,00 грн. та 3% річних в сумі 248387,46 грн..
Звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: нерухоме майно - комплекс, базу відпочинку ОСОБА_5 ", що знаходиться за адресою: с.Коблево, що належить відповідачу ТОВ "Медіус-Плюс" (ідентифікаційний код 25374664) на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна, обладнання і інвентаря, укладеного між Відкритим акціонерним товариством НПКК "Алые паруса" та Товариством з обмеженою відповідальністю агентство "Медіус-Плюс" 28 квітня 2001 року, зареєстрованого Миколаївським ММБТІ 09.07.2001 року в реєстрову книгу №25 за реєстровим №58, реєстраційне посвідчення від 09.07.2001 року, за іпотечним договором від 07.05.2010 року для погашення загальної заборгованості перед ОСОБА_1 в сумі 8527968,00 грн. шляхом продажу на прилюдних торгах, за початковою ціною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії виконавчого провадження.
Ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 12 грудня 2024 у справі №1403/1806/12 у задоволенні заяви представника АТ «Укрсиббанк» Безушко В.В. про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі №1403/1806/12(2/469/3/14) відмовлено. Ухвала мотивована тим, що оскільки АТ «УКРСИББАНК» не є учасником цивільної справи №1403/1806/12 (2/469/3/14), у якій були застосовані заходи забезпечення позову, підстави для звернення до суду із заявою про їх скасування у нього відсутні..
Як підтверджується матеріалами справи, спірна квартира з 05.02.2008 року перебуває в іпотеці АТ «УКРСИББАНК» на договору іпотеки від 05.02.2008 р. за № 795, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Горбуровим К.Є.
Відносно боржника ОСОБА_3 у приватного виконавця Баришнікова А.Д. на примусовому виконанні перебуває 2 (два) виконавчі провадження № 74587767 та № 74588077 щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ «УКРСИББАНК боргу за кредитним договором.
Як стверджує позивач АТ «УКРСИББАНК» має намір задовольнити свої вимоги до ОСОБА_3 за рахунок зазначеного заставленого майна (квартира за адресою: АДРЕСА_1 ) як іпотекодержатель вказаного майна. Проте, наявність запису про арешт нерухомого майна за реєстраційним номером 13436703 від 25.12.2012 на підставі постанови Центрального ВДВС від 25.12.2012, перешкоджає реалізації АТ «УКРСИББАНК» своїх прав як банка-Іпотекодержателя.
Згідно ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом.
У ст. 1 Закону України «Про іпотеку» закріплено такі визначення: пріоритет переважне право однієї особи відносно права іншої особи на те ж саме нерухоме майно ; вищий пріоритет пріоритет, встановлений раніше будь-якого іншого пріоритету стосовно одного й того ж нерухомого майна; нижчий пріоритет пріоритет, встановлений пізніше пріоритету будь-якого іншого пріоритету стосовно одного й того ж нерухомого майна .
Конструкція пріоритету спрямована на вирішення колізії прав (як цивільних, так і публічних) на той же самий предмет іпотеки. Особа, право якої виникло раніше, має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, перед іншими суб`єктами. Пріоритет є втіленням ще римського принципу qui prior est tempore, potior eat jure (перший в часі сильніший по праву).
Відповідно до статті 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.
Іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх.
Забезпечувальне зобов`язання (взаємні права й обов`язки) виникає між іпотекекодержателем (кредитором за основним зобов`язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов`язанням).
Виконання забезпечувального зобов`язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов`язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого переважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна).
У практиці Верховного Суду послідовно сформований підхід щодо пояснення сутності іпотеки за допомогою переважного права, тобто пріоритету який належить іпотекодержателю. Аналіз правових наслідків необхідний для з`ясування, як задоволення вимог за рахунок предмета іпотеки іпотекодержателем, який має вищий пріоритет, впливає на інші права та вимоги щодо предмета іпотеки, які виникли пізніше. У ч. 4 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що права та вимоги третіх осіб на предмет іпотеки, набутий у власність іпотекодержателем, які мають нижчий пріоритет, ніж вимога іпотекодержателя, втрачають чинність.
Отже, у разі якщо іпотекодержатель, який має вищий пріоритет (право якого виникло раніше), задовольняє свої вимоги за рахунок предмета іпотеки, то таке набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки зумовлює втрату чинності (припинення) прав та вимог щодо предмета іпотеки, які мають нижчий пріоритет. При цьому,Верховний Суд неодноразово акцентував увагу, що у ч. 4 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» не визначається будь-яких інших додаткових юридичних фактів для припинення прав та вимог щодо предмета іпотеки, які мають нижчий пріоритет.
За приписами ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.
Статтею 4 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону.
Особливості звернення стягнення на заставлене нерухоме майно визначено також положеннями Закону України «Про виконавче провадження»,якою встановлена черговість задоволення вимог стягувачів, згідно з якою у першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення вартості заставленого майна.
Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно, або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз`яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна ..
Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Арешт з майна може бути знятий виконавцем за рішенням суду згідно ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження".
Зважаючи на викладені норми права, АТ "УКРСИББАНК", як іпотекодержатель, має переважне право перед іншими кредиторами боржника ОСОБА_3 на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки у спосіб передбачений ст. 37, 38, 39 Закону України «Про іпотеку».
У постанові КЦС ВС від 19 листопада 2019 року у справі № 137/2080/18 зроблено висновок щодо права банку як іпотекодержателя на звернення до суду з вимогою про зняття арешту з предмета іпотеки, який має декілька різних обтяжень. ВС погодився з висновками апеляційного суду про наявність правових підстав для зняття арешту з нерухомого майна, яке є предметом іпотеки, оскільки іпотекодержатель має переважне право перед іншими кредиторами на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. При цьому відсутність реального порушення боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання на момент пред`явлення відповідної вимоги банком не є підставою для відмови у звільненні з-під арешту зазначеного майна.
Встановивши, що на підставі договору іпотеки від 1205.02.2008 АТ «Укрсиббанк» є іпотекодержателем спірної квартири, яка належить на праві власності ОСОБА_3 , проте ухвалою суду від 12.12.2012 року та в подальшому постановами державного виконавця Центрального ВДВС накладено арешт на все майно відповідача в рахунок забезпечення боргу перед відповідачем ОСОБА_1 , який не є іпотекодержателем вказаної квартири, у тому числі на зазначену вище квартиру, суд доходить до висновку про наявність правових підстав для зняття арешту із нерухомого майна, яке є предметом іпотеки, оскільки іпотекодержатель має переважне право перед іншими кредиторами на задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки.
Окрім того, права та вимоги АТ «УКРСИББАНК», як іпотекодержателя, були зареєстровані за ним значно раніше, ніж накладено арешти, а тому право іпотекодержателя є пріоритетним відносно інших прав і ніяких перешкод у реалізації права позивача на задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки не існує.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що збереження арештів на нерухоме майно обмежують права позивача (іпотекодержателя) щодо вільного розпорядження майном, а тому його право підлягає захисту шляхом зняття арешту нерухомого майна (предмет іпотеки).
З огляду на викладене, з`ясувавши права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи сторін та давши їм правову оцінку, приймаючи до уваги, що позивачем належними та допустимими доказами доведено факт порушення його прав та інтересів, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір сплачено при подачі позову.
Керуючись ст. ст.5,12,13, 76-81, 141, 263-265, 273, 280-283 ЦПК України, суд,-
Зняти арешт з квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , тип обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 13436703, зареєстровано 25.12.2012 реєстратором Миколаївської філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, який був накладений Центральним відділом Державної виконавчої служби у місті Миколаєві на виконання ухвали Березанського районного суду Миколаївської області від 21.12.2012 року по справі № 1403/1806/12 .
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.А. Гуденко