Провадження № 2/679/306/2025
Справа № 679/195/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

09 травня 2025 року м.Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Стасюка Р.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2025 року ТОВ «Бізнес Позика» звернулося до суду з позовом, який сформовано в системі «Електронний суд», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту.

В обґрунтування позову зазначено, що 08.01.2022 між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 , відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», укладено договір № 443023-КС-001 про надання кредиту. Відповідно до умов договору ТОВ «Бізнес Позика» надало відповідачу грошові кошти у розмірі 6000,00 гривень на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правилами про надання грошових коштів у кредит. Сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1.08048257 процентів за кожен день користування кредитом. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало відповідачу грошові кошти в розмірі 6000,00 гривень шляхом їх перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 .

Також, 12.01.2022 між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №1 до договору № 443023-КС-001 про надання кредиту, відповідно до умов якої ТОВ «Бізнес Позика» надало відповідачу додатково грошові кошти у розмірі 3000,00 гривень зі сплатою комісії за надання додаткового кредиту у розмірі 450,00 гривень.

Разом з тим відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, здійснивши лише часткові платежі на загальну суму 1860,00 гривень, унаслідок чого станом на 02.10.2024 виникла заборгованість в розмірі 24793,92 гривень, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 9000,00 гривень; суми прострочених платежів по процентах 14974,96 гривень, суми прострочених платежів за комісією 818,96 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідача, а також судовий збір в розмірі 2422,40 гривень.

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 11.02.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Задоволено клопотання позивача про витребування у АТ КБ «УніверсалБанк» інформації щодо випуску банківської карти № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ; інформацію про рух коштів (виписку) по банківській картці № НОМЕР_1 за період з 08.01.2022 по 25.06.2022 включно.

29.04.2025 на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів надійшла запитувана інформація.

Будь-які інші процесуальні дії у справі не проводились.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін, у строк встановлений ухвалою суду про відкриття провадження, від сторін не надійшло, відзив на позовну заяву, належним чином повідомлений про розгляд справи відповідач, не подав.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Зі згоди позивача, яка висловлена письмово у позовній заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідатиме положенням ст.ст. 280-282 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов висновку про таке.

Судом встановлено, що 08.01.2022 між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено Договір № 443023-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) за умовами якого відповідач отримав грошові кошти в сумі 6000,00 гривень на строк 24 тижні до 25.06.2022, з фіксованою процентною ставкою 1,08048257 за кожен день користування кредитом, зі сплатою комісії за надання кредиту 900,00 гривень (п.1 договору).

Пунктом 3 Договору встановлено Графік платежів якого повинен дотримуватись позичальник. Останній платіж в рахунок повернення боргу позичальник мав би сплатити 25.06.2022, загальний розмір платежів по кредитному договору складав 15000,00 грн, у тому числі: кредит 6000,00 гривень, проценти за користування кредитом 8100,00 гривень, комісія за надання кредиту 900,00 гривень.

12.01.2022 між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду 1 до Договору № 443023-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) за умовами якої сторони домовилися, що з дати її укладення кредитодавець, на умовах визначених кредитним договором, збільшує суму кредиту на 3000,00 гривень, а позичальник підтримує збільшення та зобов`язується повернути збільшений кредит у строках та на умовах викладених у договорі.

Пунктами 2, 4 Додаткової угоди 1 визначено, що після збільшення суми кредиту, загальна сума отриманого та неповернутого позичальником кредиту складає 9000,00 гривень, орієнтовна реальна річна процентна ставка 9263,82 гривень, орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 22271,78 гривень.

Пунктом 5 Додаткової угоди 1 встановлено комісію за зміну умов договору у розмірі 450 гривень.

Договір про надання кредиту № 443023-КС-001 та Додаткова угода 1 укладені в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» і Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика», через Особистий кабінет Позичальника на сайті Кредитодавця - https://my.bizpozyka.com/.

Укладення договору та додаткової угоди підтверджується візуальною формою послідовності дій щодо укладення електронного Договору про надання кредиту № 443023-КС-001 від 08.01.2022 та Додаткової угоди 1 від 12.01.2022 до Договору № 443023-КС-001 про надання кредиту від 08.01.2022.

Укладення ТОВ «Бізнес позика» кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним укладенню кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі.

ТОВ «Бізнес Позика» виконало свої зобов`язання за договором № 443023-КС-001 від 08.01.2022 про надання кредиту та Додаткової угоди 1 до нього від 12.01.2022 перерахувавши на картковий рахунок ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 6000,00 гривень та 3000,00 гривень, що підтверджується довідками про підтвердження переказу наданими АТ «ТАСКРМБАНК» відповідно до яких, в рамках договору про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам № 83 від 11.11.2020 ТОВ «Бізнес Позика», 08.01.2022 о 15:22 було здійснено успішне зарахування коштів у сумі 6000,00 гривень на карту № НОМЕР_3 , призначення платежу: перерахування коштів ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , згідно кредитного договору № 443023-КС-001 від 08.01.2022; 12.01.2022 о 17:34 було здійснено успішне зарахування коштів у сумі 3000,00 гривень на карту № НОМЕР_3 , призначення платежу: перерахування коштів ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , згідно Додаткової угоди від 12.01.2022 до кредитного договору № 443023-КС-001 від 08.01.2022.

Факт належності банківської карти № НОМЕР_1 ОСОБА_1 та зарахування на неї 08.01.2022 грошових коштів у розмірі 6000,00 гривень, а 12.01.2022 грошових коштів у розмірі 3000,00 гривень підтверджується також інформацією наданою АТ «Універсал Банк» про рух коштів по банківській картці № НОМЕР_1 емітованій на ім`я ОСОБА_1 за період з 08.01.2022 по 25.06.2022.

Відповідач ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором № 443023-КС-001 від 08.01.2022 належним чином не виконує.

Згідно з наданим позивачем розрахунком станом на 02.10.2024 за кредитним договором виникла заборгованість в розмірі 24793,92 гривень, що складається з: заборгованості за кредитом 9000,00 гривень, заборгованості за відсотками 14974,96 гривень, заборгованості по комісії 818,96 гривень.

Як вбачається з проведеного розрахунку за період кредитування з 08.01.2022 по 25.06.2022 (строк дії договору) позичальником за кредитним договором № 443023-КС-001 від 08.01.2022 сплачено: 1328,96 гривень в рахунок відсотків; 531,04 гривень в рахунок комісії.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Із положень частини першої статті 526 ЦК України слідує, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У силу статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

За приписами статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частиною 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини 8 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до пункту 1 статті 13 Закону України «Про електронну комерцію» розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України.

Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України.

Згідно з пунктом 3 статті 13 Закону України «Про електронну комерцію» продавець (виконавець, постачальник) оператор платіжної системи або інша особа, яка отримала оплату за товар, роботу, послугу відповідно до умов електронного договору, повинні надати покупцеві (замовнику, споживачу) електронний документ, квитанцію, товарний чи касовий чек, квиток, талон або інший документ, що підтверджує факт отримання коштів із зазначенням дати здійснення розрахунку.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зібрані докази вказують на те, що 08.01.2022 ОСОБА_1 уклав з ТОВ «Бізнес Позика» в електронній формі відповідний кредитний договір, а 12.01.2022 Додаткову угоду 1 до нього, за умовами яких отримав кредитні кошти у загальному розмірі 9000,00 гривень шляхом їх безготівкового перерахунку на вказану ним у договорі банківську картку, взявши на себе зобов`язання повернути кредит, сплативши комісію та проценти за користування кредитними коштами, у розмірі визначеному договором та додатковою угодою до нього.

Після закінчення строку кредитування ОСОБА_1 у повному обсязі умови кредитного договору не виконав, не повернув кредитні кошти, проценти за користування ними та визначену договором комісію.

Оскільки відповідачем не було належним чином виконано умови кредитного договору та не спростовано будь-якими доказами правильність розрахунку заборгованості за кредитним договором, суд дійшов висновку, що заборгованість за тілом кредиту та процентами за користування кредитом підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо стягнення заборгованості за комісією.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо (частина друга статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»).

Таким чином, Закон України «Про споживче кредитування» передбачив право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування. Але законодавство визначає і низку пов`язаних із цим обмежень для банку.

На виконання вимог, зокрема, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 8 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі Правила про споживчий кредит).

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Отже, банк має надати споживачу за визначеною формою детальний розпис усіх складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів, включно з передбаченою у договорі комісією за обслуговування, за кожним платіжним періодом.

Пунктом 1 договору № 443023-КС-001 від 08.01.2022 передбачено сплату комісії за надання кредиту в розмірі 900,00 гривень, пунктом 5 Додаткової угоди 1 від 12.01.2022 сплату комісії за зміну умов договору визначено у розмірі 450,00 гривень.

Графіком платежів до договору № 443023-КС-001 від 08.01.2022 платежі за комісією за надання кредиту визначено в сумі 900,00 гривень, а графіком платежів до Додаткової угоди 1 від 12.01.2022 комісію за зміну умов договору визначено в сумі 450,00 гривень.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таким чином, за змістом загальних норм права об`єктом зобов`язання не можуть бути дії, які одна із сторін вчиняє на власну користь (аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (пункти 28, 29), у справі № 363/1834/17 (пункт 27).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (частина перша статті 1054 ЦК України). Отже, суть зобов`язання за кредитним договором полягає в обов`язку банку надати гроші (кредит) позичальникові та в обов`язку останнього їх повернути і сплатити за користування ними проценти (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (пункт 28).

Інакше кажучи, у кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів (аналогічний висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (пункт 31.25).

Розрахунок для позичальника суми його чергового платежу, суми дострокового повернення заборгованості, а також інформування позичальника у вигляді SMS-повідомлень, довідок за телефоном, електронною поштою, через інтернет-сервіс банку або в іншій формі щодо суми платежу, щодо стану кредитної заборгованості, щодо надходження та зарахування коштів на рахунок для повернення заборгованості, щодо зарахування коштів платежу на рахунок для погашення заборгованості тощо, є діями, які банк вчиняє, насамперед, на власну користь. Надання за ціною встановленої у кредитному договорі комісії інших послуг за обслуговування, не пов`язаних із інформуванням позичальника, не передбачено.

Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина третя статті 55 Закону «Про банки і банківську діяльність»), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (пункт 3 частини третьої статті 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за обслуговування, встановленому у договорі, який підписали сторони, оскільки такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.

Принципи справедливості, добросовісності та розумності є фундаментальними засадами цивільного законодавства та основами зобов`язання (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України), спрямованими, зокрема, на реалізацію правовладдя та встановлення меж поведінки у цивільних відносинах. Добросовісність у діях їхнього учасника означає прагнення сумлінно використовувати цивільні права і сумлінно виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями, бездіяльністю шкоди правам та інтересам інших осіб.

З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства.

Аналогічні висновки Велика Палата Верховного Суду сформулювала у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (пункти 29-31).

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Враховуючи вищевикладене, умови кредитного договору № 443023-КС-001 від 08.01.2022 та Додаткової угоди 1 до нього від 12.01.2022 щодо сплати комісії за надання кредиту в розмірі 900,00 гривень та 450,00 гривень відповідно є нікчемними, а вимоги щодо стягнення заборгованості за комісією в сумі 818,96 гривень задоволенню не підлягають.

Нікчемність і, відповідно, недійсність з моменту укладення кредитного договору його умов щодо сплати позичальником комісії (за надання фінансового інструменту, за надання кредитних ресурсів, за обслуговування кредитної заборгованості), має наслідком здійснення перерахунку усіх складових заборгованості, які стягує банк. Такий висновок сформульовано Верховний Судом в постанові від 20.07.2022 у справі № 343/557/15-ц.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості судом встановлено, що відповідачем 27.01.2022 здійснено платіж за кредитним договором на суму 1860 гривень з яких, на погашення комісії зараховано 531,04 гривень, на погашення відсотків за користування кредитом 1328,96 гривень.

Пунктом 5.6 Правил надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика» передбачено, що у разі недостатності суми здійсненого платежу, для виконання зобов`язання до договором у повному обсязі, ця сума погашає вимоги кредитодавця у такій черговості:

- у першу чергу прострочена сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом;

- у другу чергу сума кредиту та проценти за користування кредитом;

- у третю чергу неустойка (штрафи) та інші платежі відповідно до договору про надання кредиту.

Таким чином кошти в сумі 531,04 гривень (зараховані 27.01.2022 на погашення комісії) підлягають зарахуванню на погашення заборгованості по процентах за користування кредитом, зважаючи на те, що станом на 27.01.2022 заборгованість за тілом кредиту у позичальника була відсутня.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 443023-КС-001 від 08.01.2022 у загальному розмірі 23443,92 гривні, з яких: 9000,00 гривень заборгованість за тілом кредиту, 14443,92 гривень заборгованість за процентами.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 2289,17 гривень.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265 280, 281 ЦПК України, ст.ст. 3, 207, 509, 526, 626, 628, 633, 634, 638, 1046, 1049, 1054 ЦК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за договором про надання кредиту № 443023-КС-001 від 08 січня 2022 року в розмірі 23443,92 (двадцять три тисячі чотириста сорок три) гривні 92 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» 2289 (дві тисячі двісті вісімдесят дев`ять) гривень 17 копійок судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Хмельницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 09 травня 2025 року.

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика», , юридична адреса: бул. Лесі Українки, 26, оф.411, м. Київ, 01133.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Р.М. Стасюк