Справа № 126/265/25
Провадження № 22-ц/801/1247/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Рудь О. Г.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 рокуСправа № 126/265/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

Головуючого: Матківської М. В.

Суддів: Войтка Ю. Б., Сопруна В. В.

Секретар: Пантелеймонова А. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Бершадского районного суду Вінницької області від 04 квітня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю Служби в справах дітей Бершадської міської ради, про розірвання шлюбу і визначення місця проживання дітей та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю Органу опіки та піклування Бершадської міської ради, про визначення місця проживання дітей з батьком,

Ухвалу постановив суддя Рудь О. Г.

Ухвалу постановлено за відсутності сторін в м. Бершадь

Дата складення повний тексту ухвали 04 квітня 2025 року,

встановив:

У лютому 2025 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , за участю Служби в справах дітей Бершадської міської ради, про розірвання шлюбу і визначення місця проживання дітей, у якому просила розірвати укладений із відповідачем шлюб та визначити місце проживання малолітніх дітей із матір`ю.

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_2 , за участю Органу опіки та піклування Бершадської міської ради, про визначення місця проживання дітей з батьком.

Відповідач ОСОБА_1 подав до суду заяву в порядку забезпечення позову, підписану 02 квітня 2025 року його представником адвокатом Кшевецькою І. В., у якій просив задовольнити цю заяву і зобов`язати ОСОБА_2 надавати йому можливість безперешкодного спілкування, побачення та спільного проведення часу з малолітніми доньками: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кожної суботи та неділі з 10:00 до 15:00 год у присутності матері дітей ОСОБА_2 .

Заява мотивована тим, що із січня 2025 року, з часу повернення в Україну, відповідач за його позовом переховує доньок від нього. За постійним місцем свого проживання у помешканні своєї матері вони не проживали і не проживають. Засоби зв`язку відповідач за його позовом вимкнула і протягом трьох місяців він не може ні спілкуватися із позивачем з приводу потреб і життєдіяльності дітей, ні домовитися із нею про зустріч та спілкування з дітьми. Протягом трьох місяців йому не відоме місце перебування дітей. Діти не відвідують Флоринський ЗДО «КОЛОСОК», вихованцями якого вони є з 24 січня 2025 року. Позивач за первісним позовом ОСОБА_2 вживає всіх дій для того, щоб діти в силу віку забули батька, були відчужені від нього. Він протягом трьох місяців розшукує дітей. Такі дії і вчинки ОСОБА_2 вказують на те, що вона вживає всіх заходів до того, щоб батько дітей не мав змоги спілкуватися і бачитися з дітьми.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Зустрічі батька з дітьми два рази на тиждень будуть сприяти збереженню довірчих відносин та емоційного контакту між ними, відповідатимуть інтересам як батька так і дітей, та зможуть усунути загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про визначення місця проживання дітей.

Спільне проведення часу батька та дітей у присутності матері є співмірним заходом забезпечення позову, не порушуватиме прав матері та не призведе до негативних наслідків для останньої, з огляду на наявність спору про визначення місця проживання дітей.

04 квітня 2025 року позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 подав підписану його представником адвокатом Кшевецькою І. В. заяву про вчасний розгляд заяви в порядку забезпечення позову.

Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 04 квітня 2025 року у задоволенні заяви представника позивача за зустрічним позовом адвоката Кшевецької Інни Василівни про забезпечення зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Орган опіки та піклування Бершадської міської ради, про визначення місця проживання дітей з батьком, відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду, постановити нове судове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити та зобов`язати ОСОБА_2 надавати ОСОБА_1 можливість безперешкодного спілкування, побачення і спільного проведення часу з малолітніми доньками кожної суботи та неділі з 10:00 до 15:00 год у присутності матері дітей ОСОБА_2 .

Зазначив, що ухвалу суду вважає незаконною, такою, що не ґрунтується на нормах матеріального і процесуального права, постановлена з порушенням норм процесуального права, суперечить правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах, порушує право батька і дітей на безперешкодне спілкування між собою, перешкоджає батькові виконувати його обов`язки по вихованню дітей та спрямована на відчуження дітей від батька і знищення між ними дитячо-батьківського зв`язку.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що, на думку заявника, абсурдним і таким, що не відповідає нормам процесуального права є твердження суду першої інстанції про те, що предмет позову позовна вимога, та спосіб забезпечення позову надання можливості батькові безперешкодного спілкування, побачення та спільного проведення часу із малолітніми доньками (до вирішення спору по суті), є тотожними. Визначення місця проживання дітей є окремим відмінним предметом позову від надання можливості спілкування за певним графіком тому з батьків, хто проживає окремо від дітей.

Як закон так і судова практика дають підстави вважати, що батько, який на час вирішення справи про визначення місця проживання дітей проживає окремо від дітей, також має право на особисте спілкування з ними, а мати не має права перешкоджати батькові спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дітей і таке спілкування відбувається саме в інтересах дітей.

В заяві про забезпечення позову позивач по зустрічному позову просив на час розгляду справи по суті визначити йому графік побачень з дітьми в присутності матері. Суд в оскаржуваній ухвалі як на мотив відмови у задоволенні цієї заяви послався на те, що позивач ОСОБА_2 подала до суду заяву про видачу обмежувального припису відносно нього, яким просить заборонити йому наближатися до неї та її місця проживання.

Такий мотив відмови вважає припущенням, упередженим ставленням до заявника та свідчить про неправильне застосування норм процесуального права щодо тотожності предмета спору та заходів забезпечення позову.

Також в апеляційній скарзі її заявник вказує на упереджене ставлення судді головуючого у справі Рудь О. Г., до відповідача і заявленим ним зустрічних позовних вимог, оскільки в ухвалі суду про відкриття провадження у справі він витребував у Служби у справах дітей Бершадської міської ради Гайсинського району Вінницької області висновок про доцільність визначення місця проживання малолітніх дітей разом із матір`ю та залишення дітей на вихованні матері. Вважає, що відмова у задоволенні заяви про забезпечення позову є логічно та послідовно зрозумілою: суд першої інстанції при відкритті провадження у справі сформував для себе упереджене рішення про визначення місця проживання малолітніх дітей із їх матір`ю.

У встановлений судом строк надійшов відзив ОСОБА_2 , у якому вона заперечує проти задоволення апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін. Вказала, що забезпечення позову у даній справі є необґрунтованим та неспівмірним, не відповідає інтересам дітей, направлений на захист незаконного інтересу, а тому суд першої інстанції із додержанням норм матеріального і процесуального права відмовив у задоволенні такого забезпечення.

Інші учасники справи у встановлений судом строк відзив на апеляційну скаргу не надали.

У судовому засіданні представник відповідача-позивача ОСОБА_1 адвокат Кшевецька І. В. підтримала апеляційну скаргу, просить її задовольнити.

Представник позивача-відповідача ОСОБА_2 адвокат Бойко Н. В. заперечила проти задоволення апеляційної скарги, ухвалу суду просить залишити без змін.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися.

Згідно положень статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Неявка у судове засідання представників Служби у справах дітей і Органу опіки та піклування не перешкоджає розгляду справи, з урахуванням належного їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що в провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю Служби у справах дітей Бершадської міської ради, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей і за зустрічним позовом ОСОБА_1 і до ОСОБА_2 , за участю органу опіки та піклування Бершадської міської ради, про визначення місця проживання дітей з батьком. У шлюбі в сторін народилося двоє дітей: донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які на даний час проживають з матір`ю.

Відмовляючи у задоволенні заяви представника позивача по зустрічному позову про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що забезпечення позову таким видом за своїм змістом фактично є тотожним вимозі, яка підлягає вирішенню судом по суті в порядку позовного провадження. Крім того у провадженні суду перебуває заява позивача-відповідача ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_1 , яким просить заборонити йому наближатися до неї та її місця проживання і по даній заяві рішення судом не ухвалено.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін і інших учасників судового процесу.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Згідно роз`яснень у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин (пункт 3).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

В обґрунтування обраного виду забезпечення позову позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 вказав на те, що з часу повернення в Україну, відповідач за його зустрічним позовом переховує доньок від нього. За постійним місцем свого проживання у помешканні своєї матері вони не проживали і не проживають. Засоби зв`язку відповідач за його зустрічним позовом вимкнула і протягом трьох місяців він не може ні спілкуватися із нею з приводу потреб і життєдіяльності дітей, ні домовитися із нею про зустріч та спілкування з дітьми. Протягом трьох місяців йому не відоме місце перебування дітей. Діти не відвідують Флоринський ЗДО «КОЛОСОК», вихованцями якого вони є з 24 січня 2025 року. Відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_2 вживає всіх дій для того, щоб діти в силу віку забули батька, були відчужені від нього. Він протягом трьох місяців розшукує дітей. Такі дії і вчинки ОСОБА_2 вказують на те, що вона вживає всіх заходів до того, щоб батько дітей не мав змоги спілкуватися і бачитися з дітьми. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову. Зустрічі батька з дітьми два рази на тиждень будуть сприяти збереженню довірчих відносин та емоційного контакту між ними, відповідатимуть інтересам як батька так і дітей, та зможуть усунути загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про визначення місця проживання дітей. Спільне проведення часу батька та дітей у присутності матері є співмірним заходом забезпечення позову, не порушуватиме прав матері та не призведе до негативних наслідків для останньої, з огляду на наявність спору про визначення місця проживання дітей.

Предметом заявленого зустрічного позову є лише одне: визначення місця проживання малолітніх дітей з батьком.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

У частині десятій статті 150 ЦПК України передбачено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

При вирішенні заяви позивача по зустрічному позову ОСОБА_1 про забезпечення його позову слід надати оцінку обґрунтованості його доводів щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заяви про забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення зустрічного позову ОСОБА_1 ; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення його зустрічного позову шляхом зобов`язання ОСОБА_2 надавати заявнику можливість безперешкодного спілкування, побачення та спільного проведення часу із малолітніми дітьми щосуботи та щонеділі з 10:00 год до 15:00 год у присутності їх матері не відповідатиме наявності зв`язку між цим конкретним заходом забезпечення позову, про який просить заявник, і предметом його позовної вимоги у зустрічному позові, заявленої ОСОБА_1 , зокрема, спроможності цього застосованого заходу забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення зустрічного позову ОСОБА_1 , тобто в разі визначення місця проживання малолітніх дітей саме із їхнім батьком позивачем по зустрічному позову ОСОБА_1 , а також жодним чином не утруднить, не ускладнить та не унеможливить виконання рішення суду в разі задоволення зустрічного позову, тобто у разі визначення місця проживання малолітніх дітей саме із їхнім батьком.

Жодною із сторін у справі не заявлено позовної вимоги щодо участі у вихованні дітей того з батьків, хто проживає окремо від неї, що передбачено статтею 159 СК України, згідно положень якої якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод (частина 1). Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (частина 2).

Таким чином обраний представником позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 спосіб забезпечення позову не відповідає характеру заявлених у зустрічному позові вимог, у зв`язку з чим така заява до задоволення не підлягає.

Суд першої інстанції, відмовивши у задоволенні заяви про забезпечення позову, зробив правильний висновок про відсутність підстав для задоволення такої заяви про забезпечення позову.

За таких обставин доводи апеляційної скарги є безпідставними, не ґрунтуються на вимогах закону, про що наведено у цій постанові, тому до задоволення не підлягають, а ухвала суду першої інстанції не підлягає до скасування, з урахуванням правильного висновку суду першої інстанції.

На підставі викладеного і керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Бершадского районного суду Вінницької області від 04 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийМ. В. Матківська
СуддіЮ. Б. Войтко
В. В. Сопрун

Повний текст судового рішення складено 14 травня 2025 року