Справа № 307/1402/25
Провадження № 2/307/469/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2025 року м. Тячів

районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Чопик В.В., з участю секретаря судового засідання Половко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» - Поляков Олексій Володимирович до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» - Поляков О.В. звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивований тим, що 29.06.2024 року між ТзОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 145083 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач ОСОБА_1 добровільно, без примусу чи тиску заявив про бажання отримання коштів, зареєструвався на Сайті, під час чого пройшов процедуру ідентифікації/верифікації, керуючись підказками кредитодавця, тобто вказав свої особисті персональні ідентифікаційні дані.

Частиною 4 пункту 5.3 Договору передбачено, що позичальник погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) Договору в цілому та підтверджує, що вся інформація надана кредитодавцю, в тому числі під час заповнення та відправлення заяви про надання кредиту, є повною, актуальною та достовірною.

Відповідно до п. 2.2.1, сума кредиту становить 6945 гривень, надається не пізніше наступного дня після укладення Договору в наступному порядку: 5000,40 гривень на картку позичальника № НОМЕР_1 , а 1944,60 гривень на погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п. 2.5 індивідуальної частини.

У свою чергу, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі, однак всупереч умов договору, відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку із чим виникла заборгованість у розмірі 12667,10 гривень, яка складається: 6945 гривень заборгованість по кредиту, 5321,10 гривень заборгованість по несплаченим відсоткам та 401 гривень комісія.

10.10.2024 року між первісним кредитором ТзОВ «ФК «Кредіплюс» та позивачем ТзОВ «ФК «ЕЙС» було укладено Договір факторингу № 10102024, відповідно до умов якого до ТзОВ «ФК «ЕЙС» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 145083 від 29.06.2024 року у сумі 12667,10 гривень.

Тому просять суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» суму заборгованості за кредитним договором № 145083 від 29.06.2024 року в розмірі 12667 (дванадцять тисяч шістсот шістдесят сім) гривень 10 копійок, яка складається: 6945 (шість тисяч дев`ятсот сорок п`ять) гривень заборгованість за тілом, 5321 (п`ять тисяч триста двадцять один) гривень 10 копійок - заборгованість за відсотками та 401 (чотириста один) гривень комісія, сплачену суму судового збору у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 6500 (шість тисяч п`ятсот) гривень.

Ухвалою судді Тячівського районного суду від 12 березня 2025 року дану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного провадження з викликом сторін.

У свою чергу, відповідач ОСОБА_1 відзив на позовну заяву не подала.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак надіслав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене та те, що сторони в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 29.06.2024 року між ТзОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 145083 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач ОСОБА_1 добровільно, без примусу чи тиску заявив про бажання отримання коштів, зареєструвалася на Сайті, під час чого пройшов процедуру ідентифікації/верифікації, керуючись підказками Сайту кредитодавця, тобто вказав свої особисті персональні ідентифікаційні дані.

Частиною 4 пункту 5.3 Договору передбачено, що позичальник погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) Договору в цілому та підтверджує, що вся інформація надана кредитодавцю, в тому числі під час заповнення та відправлення заяви про надання кредиту, є повною, актуальною та достовірною.

Відповідно до п. 2.2.1, сума кредиту становить 6945 гривень, надається не пізніше наступного дня після укладення Договору в наступному порядку: 5000,40 гривень на картку позичальника № НОМЕР_1 , а 1944,60 гривень на погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п. 2.5 індивідуальної частини.

10.10.2024 року між первісним кредитором ТзОВ «ФК «Кредіплюс» та позивачем ТзОВ «ФК «ЕЙС» було укладено Договір факторингу № 10102024, відповідно до умов якого до ТзОВ «ФК «ЕЙС» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 145083 від 29.06.2024 року у сумі 12667,10 гривень.

В судовому засіданні встановлено, що первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі, однак всупереч умов договору, відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку із чим виникла заборгованість у розмірі 12 667,10 гривень, яка складається: 6 945 гривень заборгованість по кредиту, 5 321,10 гривень заборгованість по несплаченим відсоткам та 401 гривень комісія (а.с. 81). Правовідносини між сторонами регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до п.1 та 2 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва.

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Надані представником позивача докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості.

У свою чергу відповідач ОСОБА_1 , у передбачений судом строк, відзив на позовну заяву не подав, а отже не надав суду доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань та які б спростовували заявлені вимоги представником позивача.

Що стосується вимоги щодо стягнення з відповідача судових витрат та витрат на правничу допомогу, то суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 року зі справи №922/445/19 та від 22.11.2019 року зі справи № 910/906/18 викладено правову позицію відповідно до якої положення частини п`ятої статті 126 ГПК України свідчить про те, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано Договір про надання правничої допомоги від 04.02.2025 року за № 04/02/25-01, Додаткову Угоду № 4 до Договору про надання правничої допомоги № 04/02/25-01 від 04.02.2025 року, Акт прийому-передачі наданих послуг від 04.02.2025 року.

Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 року у справі №201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

При вирішенні питання розподілу судових витрат суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (п.61 Постанови Верховного Суду від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18).

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Судом встановлено, що спір який виник між сторонами у справі відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за порушення грошового зобов`язання; матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження та збирання яких адвокат витратив значний час. Даний спір є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.

Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на правничу допомогу, врахувавши складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих адвокатом послуг та значення справи для сторони, прийшов до висновку, що з урахуванням вимог розумності та справедливості, із ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ФК «ЕЙС» слід стягнути 3 000 гривень судових витрат, понесених на оплату професійної правничої допомоги.

Керуючись ст.ст. 512, 514, 526, 549-552, 1054 ЦК України та ст.ст. 12, 13, 19, 76-83, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити - частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» суму заборгованості за кредитним договором № 145083 від 29.06.2024 року в розмірі 12 667 (дванадцять тисяч шістсот шістдесят сім) гривень 10 копійок, яка складається: 6 945 (шість тисяч дев`ятсот сорок п`ять) гривень заборгованість за тілом, 5 321 (п`ять тисяч триста двадцять один) гривень 10 копійок - заборгованість за відсотками та 401 (чотириста один) гривень - комісія.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» сплачену суму судового збору у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень.

В іншій частині вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», , місцезнаходження: 02090, м.Київ, Харківське шосе, буд.19, офіс 2005.

Відповідач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: В.В. Чопик