Провадження №2/359/483/2025
Справа №359/4478/22
РІШЕННЯ

Іменем України

07 травня 2025 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Журавського В.В.

при секретарі Алфімовій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення авансу за попереднім договором, -

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.

В липні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтувала тим, що 01 лютого 2022 року вона та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 уклали попередній договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки. За умовами якого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зобов`язались не пізніше 01 травня 2022 року передати у власність ОСОБА_1 житловий будинок та земельну ділянку з кадастровим номером :01:174:0219, загальною площею 0,0999 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), на якій розташований вказаний житловий будинок, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Під час укладення попереднього договору з метою підтвердження дійсних намірів про наступне укладення договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки ОСОБА_1 передала відповідачам грошові кошти у розмірі 569000 гривень, що на день укладення попереднього договору було еквівалентно 20000 доларів США. Іншу частину грошових коштів ОСОБА_1 зобов`язалась сплатити при оформленні договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки. Проте, у визначений попереднім договором строк договори купівлі-продажу укладені не були. Тому ОСОБА_1 просить стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на її користь авансовий платіж за попереднім договором у розмірі 585098 гривень, що станом на день звернення до суду еквівалентно 20000 доларів США.

2. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 липня 2024 року було скасовано заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2023 року та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження (т.2 а.с.70-72).

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 липня 2024 року було задоволено клопотання представника відповідачів ОСОБА_6 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза приміщення суду з використанням власних технічних засобів (т.2 а.с.82-83).

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 серпня 2024 року було задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_7 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза приміщення суду з використанням власних технічних засобів (т.2 а.с.99-100).

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2024 року було задоволено клопотання представника відповідачів ОСОБА_6 про витребування від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби відомостей про перетинання державного кордону України ОСОБА_1 в період з 24 лютого 2022 року по 21 липня 2022 року (т.2 а.с.166-167).

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2024 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (т.2 а.с.174).

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 січня 2025 року було задоволено клопотання представника відповідачів ОСОБА_6 про витребування від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби відомостей про перетинання державного кордону України ОСОБА_1 в період з 24 лютого 2022 року по 21 липня 2022 року (т.2 а.с.195-196).

3. Ставлення сторін до пред`явленого позову.

Представник позивача ОСОБА_7 підтримав пред`явлений позов та просив суд його задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідачів ОСОБА_6 направила до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтувала тим, що ОСОБА_1 не направила відповідачам будь-яких заяв чи вимог про продовження дії попереднього договору або пропозицій щодо дати та часу укладення основного договору. Натомість, син позивача ОСОБА_8 повідомив про те, що немає наміру укладати договір купівлі-продажу та просить повернути 50% сплаченого авансу. Крім цього, ОСОБА_8 повідомив, що позивач перебуває за кордоном, тому основний договір не може бути укладеним. Вказана поведінка покупця свідчить про ухилення від укладення основного договору. Тому представник відповідачів ОСОБА_6 просила суд відмовити в задоволенні пред`явленого позову у повному обсязі (т.2 а.с.112-121).

4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Встановлено, що 01 лютого 2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 уклали попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Михальченко М.М., зареєстрований в реєстрі за №111.

За умовами якого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зобов`язались у строк до 01 травня 2022 року передати у власність ОСОБА_1 шляхом укладення договорів купівлі-продажу житловий будинок загальною площею 433,1 кв.м., житловою площею 40,8 кв.м., та земельну ділянку з кадастровим номером :01:174:0219, загальною площею 0,0999 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами (присадибна ділянка), що розташовані в АДРЕСА_1 . В свою чергу, ОСОБА_1 зобов`язалась прийняти у власність вказані об`єкти нерухомого майна та сплатити грошові кошти у розмірі 13135365 гривень, що на день укладення цього договору було еквівалентно 461700 доларів США (а.с.6).

У відповідності до п.4 попереднього договору на підтвердження дійсних намірів про наступне укладення договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки ОСОБА_1 передала відповідачам грошові кошти у розмірі 569000 гривень, що на день укладення договору було еквівалентно 20000 доларів США.

Згідно умов попереднього договору вищезазначена сума розцінюється сторонами як аванс в рахунок наступного договору купівлі-продажу нерухомого майна.

В силу п.5 та п.6 попереднього договору сторони домовилися, що у випадку відмови (ухилення) покупця від купівлі житлового будинку та земельної ділянки у строк, визначений цим договором, сума авансу залишається у продавців і покупцю не повертається. У випадку відмови (ухилення) продавців від продажу житлового будинку та земельної ділянки у строк, передбачений цим договором, продавці повинні повернути покупцю одержану від нього суму авансу в подвійному розмірі.

Правовідносини, що виникли між сторонами по справі, регулюються гл.49 «Забезпечення виконання зобов`язання», гл.52 «Поняття та умови договору» ЦК України.

5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.

5.1. норми матеріального права щодо стягнення суми авансу.

Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом ст.627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору.Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

У відповідності до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з ч.1, ч.2 ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

За змістом правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 18 вересня 2024 року у справі №953/10970/21 (провадження №61-12416св23), від 13 січня 2021 року у справі №686/6823/14 (провадження №61-6475св20) аванс - це визначена грошова сума (попередній платіж), яку покупець чи замовник передають продавцю чи виконавцю робіт у рахунок майбутніх платежів за передане майно, виконану роботу чи надані послуги (яка включається до загальної ціни товару). У разі розірвання договору за домовленістю сторін або у зв`язку з невиконанням однією із сторін договору своїх обов`язків сума коштів, сплачена як аванс, має бути повернута покупцю. Наприклад, якщо продавець відмовляється передавати товар, покупець має право вимагати розірвання договору та повернення авансу. Суттєва відмінність авансу від завдатку полягає в тому, що на аванс не покладено функцію забезпечувати взяте сторонами на себе зобов`язання. Тому, незалежно від того, яка сторона відповідальна за невиконання зобов`язання, той, хто отримав аванс, повинен його повернути. Аванс не має забезпечувальної функції. Якщо основний договір не укладено з ініціативи будь-якої зі сторін, то аванс повертається його власникові.

Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 17 січня 2024 року у справі №545/1272/22 (провадження №61-8076св23) якщо продавець чи виконавець послуг (робіт) отримали як аванс певну грошову суму, а договір не було виконано, то, незалежно від того, з чиєї вини це трапилось і які обставини цьому перешкоджали, аванс у будь-якому випадку підлягає поверненню.

5.2. норми матеріального права щодо стягнення грошових коштів в іноземній валюті.

Згідно з ч.1, ч.2 ст. 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 вересня 2024 року у справі №500/5194/16 (провадження №14-81цс24) вказала, що якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, що у випадку наявності спору між сторонами та його вирішення судом відповідає дню виконання судового рішення.

5.3. норми процесуального права.

За правилами ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно ч.1, ч.3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

Встановлено, що за умовами попереднього договору, укладеного 01 лютого 2022 року, посвідченого приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Михальченко М.М., зареєстрованого в реєстрі №111, сторони по справі домовились не пізніше 01 травня 2022 року укласти основний договір купівлі-продажу житлового будинку та договір купівлі-продажу земельної ділянки.

Між сторонами по справі не були укладені основні договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки. Вказана обставина визнана сторонами по справі та додатковому доказуванню не підлягає. У зв`язку з цим, дія попереднього договору припинилася.

Зважаючи на те, що грошові кошти у розмірі 569000 гривень, що на день укладення попереднього договору були еквівалентні 20000 доларів США, були отримані відповідачами в якості авансу. Тому вказана сума грошових коштів підлягає поверненню позивачу.

Зазначене у повній мірі відповідає правовим позиціям Верховного Суду, викладеним у постановах від 17 січня 2024 року у справі №545/1272/22 (провадження №61-8076св23), від 18 вересня 2024 року у справі №953/10970/21 (провадження №61-12416св23), від 13 січня 2021 року у справі №686/6823/14 (провадження №61-6475св20).

6.2. Твердження відповідачів, які відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

З доводів представника відповідача ОСОБА_6 вбачається, що позивач не може довести наявність спроб виконати попередній договір, зокрема шляхом надсилання офіційних запитів чи вимог щодо виконання договору, фіксації фактів спілкування з продавцем про підготовку документів, документи або свідчення, які підтверджують намагання позивача домовитися з продавцем про укладення основного договору.

Тоді як за змістом п.3 попереднього договору підготовкою і збиранням документів, необхідних для укладення договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, займатимуться продавці; витрати, пов`язані з нотаріальним посвідченням основних договорів сторони сплачують порівну.

Тому обов`язок з підготовки до укладення основних договорів був покладений на відповідачів. Всупереч цьому, в матеріалах цивільної справи відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження того, що відповідачі займались підготовкою та збиранням документів, які є необхідними для укладення основних договорів.

6.3. Докази, надані відповідачами, які відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

Згідно відомостей Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби, отриманих на виконання ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 січня 2025 року (т.2 а.с.210), вбачається, що 14 березня 2022 року ОСОБА_1 перетнула державний кордон України в пункті пропуску «Рені».

Разом з цим, перебування позивача за межами України не позбавляє її можливості укласти відповідні договори купівлі-продажу, в тому числі через свого представника за довіреністю. Тому твердження представника відповідачів ОСОБА_6 , що перебування позивача за кордоном, унеможливлює укладення основних договорів є необґрунтованим.

З роздруківки скріншотів з мобільного додатку (т.2 а.с.125-137) вбачається, що абонент з ім`ям « ОСОБА_9 » обговорює з абонентом на ім`я « ОСОБА_10 » питання щодо придбання будинку та повернення половини суми завдатку.

За твердженням представника відповідачів ОСОБА_6 вказане листування відбувалося між ОСОБА_11 та сином позивача на ім`я ОСОБА_8 .

Проте, з аналізу вищевказаних роздруківок неможливо встановити номери мобільних телефонів, з яких були направлені вказані повідомлення, що об`єктивно виключає можливість перевірити належність вказаного листування саме ОСОБА_12 .

Крім цього, зі змісту вказаного листування вбачається, що від імені відправника повідомлень вказана особа на ім`я ОСОБА_9 . Вказана обставина викликає сумніви стосовно того, що домовленості щодо придбання будинку та часткового повернення сплачених коштів відбувались між позивачем та відповідачем. Тоді як вищевказані домовленості між невідомою особою на ім`я ОСОБА_9 , навіть якщо припустити, що вказана особа доводиться сином позивача, не створюють будь-яких юридичних наслідків для позивача.

З цих підстав суд вважає вказані роздруківки скріншотів з мобільного додатку є неналежним доказом.

7. Висновки, яких дійшов суд за наслідками розгляду справи.

Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що у відповідачів виник обов`язок повернути ОСОБА_1 грошові кошти, сплачені на виконання умов попереднього договору.

В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідачі виконали своє зобов`язання та повернули грошові кошти.

За змістом п.4 попереднього договору встановлено, що грошовою одиницею, в якій здійснювалася передоплата у вигляді авансу є національна валюта гривня, та сторони в умовах попереднього договору визначили грошовий еквівалент в іноземній валюті в доларах США.

Таким чином сума авансу, яка підлягає поверненню ОСОБА_1 , становить еквівалент 20000 доларів США.

Пред`являючи даний позов ОСОБА_1 просила суд стягнути солідарно з відповідачів грошові кошти у розмірі 585098 гривень, що станом на день звернення до суду з позовом, згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 20000 доларів США.

За таких обставин, з урахуванням вимог ч.1 ст.13 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 20000 доларів США, що станом на день пред`явлення позову за офіційним курсом НБУ еквівалентно 585098 гривень.

8. Розподіл судових витрат між сторонами.

За змістом ч.1 та п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З квитанції (т.1 а.с.4) вбачається, що при пред`явленні позову до суду ОСОБА_1 сплатила судовий збір у розмірі 5850 гривень 98 копійок. Пред`явлений позов задоволений. З огляду на це, з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі по 2925 гривень 49 копійок.

Встановлено, що представництво інтересів позивача здійснював адвокат Дикий Ю.О. на підставі ордера про надання правничої (правової) допомоги серії АА №0019996 (т.1 а.с.9). Даний ордер про надання правничої (правової) допомоги складений на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги №1502/1-2022 від 15 лютого 2022 року, укладеного між адвокатом Диким Ю.О. та ОСОБА_1 (т.1 а.с.99-101).

Згідно п.2.1 договору про надання правової (правничої) допомоги №1502/1-2022 від 15 лютого 2022 року вбачається, що сторони погодили між собою, що винагорода адвоката за надання правової допомоги клієнту у справі за позовом, пред`явленим в інтересах клієнта до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення авансу за попереднім договором, становить 38000 гривень.

З актів приймання-здачі наданої правової допомоги від 30 червня 2022 року, від 21 серпня 2022 року, від 04 квітня 2023 року, від 13 червня 2023 року (т.2 а.с.103-106), а також копій платіжних інструкцій (т.1 а.с.107-110) вбачається, що загальна вартість витрат на правову допомогу, які понесла ОСОБА_1 , становить 38000 гривень.

Тому з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 належить також стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі по 19000 гривень з кожного.

На підставі викладеного та керуючись ч.1, ч.2 ст. 524, ч.1, ч.2 ст.533, ч.1 ст.546, ч.1, ч.2 ст.570, ч.1 ст.626, ст.627, ч.1, ч.3 ст.635 ЦК України, ч.1, ч.3 ст.13, ч.1 ст.81, ч.1 ст.77, ч.1 ст.80, ч.1 та п.1 ч.3 ст.133, ч.1 та ч.2 ст.141, п.2 ч.1 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.263-265, ст.268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 20000 доларів США, що станом на день пред`явлення позову за офіційним курсом НБУ еквівалентно 585098 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору у розмірі 2925 гривень 49 копійок та витрати на правничу допомогу у розмірі 19000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору у розмірі 2925 гривень 49 копійок та витрати на правничу допомогу у розмірі 19000 гривень.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідачі: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного рішення суду 09 травня 2025 року.

Суддя: підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський