13 травня 2025 року м. Харків
Слобідський районний суд міста Харкова в складі:
головуючого судді Онупко М.Ю.,
за участю секретаря Кисіль О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ГРАВЕ УКРАЇНА» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, -
Позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ГРАВЕ УКРАЇНА» (далі ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА») звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить стягнути з відповідача витрати пов`язані з виплатою страхового відшкодування в розмірі 29 273,19 грн., а також стягнути витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 6000 грн., судові витрати в розмірі 3028 грн.
Крім того позивач пояснив, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована АТ «СГ «ТАС» відповідно до полісу № АТ/0691716, ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну, становить 130 000 грн., франшиза складає 2500 грн. Розглянувши заяву ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» про страхову відшкодування АТ «СГ «ТАС» прийняло рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 13 654,31 грн., які були перераховані на рахунок ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА». Таким чином, відповідач зобов`язана відшкодувати ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» грошові кошти в розмірі 42 927,50 грн. 13 654,31 грн. = 29 273,19 грн.
Враховуючи вищевикладене, позивач ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» було вимушено звернутися з даним позовом до суду для захисту своїх прав та інтересів.
Ухвалою Комінтернівського районного суд м. Харкова від 30.12.2024 року по вищевказаній справі відкрито провадження, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
В судове засіданні представник позивача ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» - Синюк С.Л. не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечував.
Відповідно до п. 3 ст. 211 ЦПК Україниучасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату та час судового засідання була повідомлена своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позов до суду не надала.
У відповідності до приписівст. 280 ЦПК Українисуд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом чи договором.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З матеріалів справи вбачається, що 15.12.2021 року приблизно в 18 годин 10 хвилин ОСОБА_1 , по проспекту Московський, 45, у м. Харкові, керуючи транспортним засобом Volkswagen д.н.з. НОМЕР_2 , не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималася безпечної дистанції та скоїла зіткнення з транспортним засобом Peugeot д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався попереду, чим порушила п. 13.1 Правил дорожнього руху України, тобто вчинила адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Відповідно до договору добровільного страхування «Граве КАСКО» № 101058407 від 27.07.2021 року вбачається, що він укладений між ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА», та ОСОБА_2 , щодо добровільного страхування майнових інтересів власника автомобіля Peugeot д.н.з. НОМЕР_1 .
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до страхового акту № 11.98008804.1/KOS від 25.02.2020 року вбачається, що розмір страхового відшкодування транспортного засобу Peugeot д.н.з. НОМЕР_1 складає 42 927,50 грн.
Крім того згідно до виписки АТ «Уксиббанк» по рахунку НОМЕР_3 вбачається, що АТ «СГ «ТАС» сплатило на користь ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» страхове відшкодування по договору № АТ691716 від 27.07.2021 року, пошкоджений транспортний засіб Peugeot д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , в розмірі 13 654,31 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування», в редакції на момент ДТП, здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.
Аналогічні положення містяться в частині першій ст. 990 ЦК України.
Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Така ж позиція викладена у ст. 27 Закону України «Про страхування», в редакції на момент ДТП.
Відповідно до наведених положень до страховика, в разі виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Перехід права вимоги від страхувальника до страховика за договором добровільного страхування є суброгацією.
Відповідно до ст. 980 ЦК України та ст. 4 Закону України «Про страхування», в редакції на момент ДТП, предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).
Таким чином, ЦК України та Закон України «Про страхування», в редакції на момент ДТП, передбачає три види страхування, а саме: особисте, майнове та страхування відповідальності. Виходячи із вищезазначеного, можливість застосування механізму суброгації обмежена рамками майнового страхування з урахуванням наведених приписів.
Суброгація істотно відрізняється від регресу. Основна відмінність суброгації від регресу полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає у особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу.
Отже, регрес це нове право що виникає у особи внаслідок здійснення платежу. Право регресу це право зворотної вимоги страховика до регресату, через те що страховик виконав обов`язок за страховим зобов`язанням. А, отже, у страхуванні відповідальності, навіть після виконання зобов`язання страховиком суброгація не припустима, оскільки виникають правовідносини із відшкодування витрат у порядку регресу.
Відповідно п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому, регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування.
Частиною першою статті 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Судом встановлено, що на момент настання ДТП автомобіль Peugeot д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 був застрахований за договором добровільного страхування «Граве КАСКО» № 101058407 від 27.07.2021 року, та відповідно до вказаного договору позивачем було сплачено страхове відшкодування на суму 42 927,50 грн. Крім того цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Volkswagen д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована в АТ «СГ «ТАС» відповідно до полісу № АТ/0691716 АТ «СГ «ТАС», у зв`язку з чим остання сплатило на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 13 654,31 грн.
Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_1 зобов`язана відшкодувати шкоду завдану в результаті ДТП в межах різниці понесених позивачем фактичних витрат, страхової виплати здійсненої АТ «СГ «ТАС», а саме в розмірі 29 273,19 грн.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 страхового відшкодування в розмірі 29 273,19 грн. обґрунтовані і підлягають задоволенню.
Окрім того, положеннями частин 1-6 статті 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 року в справі № 755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої сторони. У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу застосувала відповідний підхід, надавши оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона мала заперечення.
Як вбачається з позовної заяви, позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано: договір про надання правової (правничої) допомоги № 27 від 22.07.2024 року, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, копію посвідчення адвоката України, копію ордеру про надання правничої (правової) допомоги. Отже, враховуючи, що представником позивача Синюк С.Л. не надано до суду доказів на підтвердження оплати позивачем ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» за договором про надання правової (правничої) допомоги № 27 від 22.07.2024 року в розмірі 6000 грн., суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення понесених витрат на правову допомогу у розмірі 6000 грн. задоволенню не підлягають.
Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3028 грн.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 13, 14, 76-82, 95, 141, 178, 258, 259, 264, 265, 280 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ГРАВЕ УКРАЇНА» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ГРАВЕ УКРАЇНА» суму страхового відшкодування в розмірі 29 273 (двадцять дев`ять тисяч двісті сімдесят три) грн. 19 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ГРАВЕ УКРАЇНА» судовий збір в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, а якщо апеляційну скаргу подано- після закінчення апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення, а у разі його ухвалення за відсутності учасників справи - в той же строк з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача , поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Сторони по справі :

Позивач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ГРАВЕ УКРАЇНА», місце знаходження: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 65, .

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий.

Суддя М.Ю.Онупко