справа № 166/421/25
провадження № 2/166/169/25
РІШЕННЯ

іменем України

13 травня2025 року с-ще Ратне

Ратнівський районний суд Волинської області в складі головуючого судді Свистун О.М., за участю секретаря Заєць Н.П., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення відсотків від неповернутої суми коштів за договором позики,

встановив:

ОСОБА_1 17.03.2025 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 47874,38 грн відсотків від неповернутої суми коштів за кожен місяць прострочення повернення згідно з договором позики від 17.03.2017, а саме за період з 17.02.2023 по 17.02.2025.

В обґрунтування заявленого позову зазначив, що 17.03.2017 року між ним та відповідачем укладено договір позики. Згідно з умовами вказаного договору відповідач отримав від позивача суму грошових коштів у розмірі 5000 доларів США, які зобов`язався повернути 17 вересня 2017 року. Окрім того, відповідно до підпункту "г" пункту 2 вказаного договору позики передбачено, що у випадку якщо позичальник не поверне грошові кошти у строк, передбачений договором, то зобов`язаний сплатити позикодавцю 1% від неповерненої суми за кожен місяць прострочення.

Позичальник у встановлений у договорі строк борг не повернув. Заочним рішенням Ратнівського районного суду від 22.01.2019 з ОСОБА_2 стягнуто 139430,41 грн заборгованості за договором позики і 20914,56 грн відсотків від неповернутої суми коштів за період з 17.09.2017 по 17.12.2018 (15 місяців). Однак боржник ОСОБА_2 ні в добровільному порядку, ні в процесі виконавчого провадження борг не повернув і рішення суду не виконав.

Заочним рішенням Ратнівського районного суду від 20.03.2023 з ОСОБА_2 стягнуто 91421,50 грн відсотків від неповернутої суми грошових коштів за договором позики за період з 17.12.2018 по 17.02.2023 (50 місяців).

Зазначив, що відповідач умов договору так і не виконав, борг не повернув. Враховуючи, що заочними рішеннями з боржника вже стягнуто відсотки за прострочення повернення суми боргу за період з 17.09.2017 по 17.12.2018 року (15 місяців), та за період з 17.12.2018 по 17.02.2023 (50 місяців), то на момент подачі даного позову термін прострочення повернення боргу становить з 17.02.2023 по 17.02.2025 - 23 місяці.

Просить стягнути із ОСОБА_2 на його користь 47874,38 грн відсотків від неповернутої суми коштів за кожен місяць прострочення повернення згідно з договором позики від 17.03.2017, а саме за період з 17.02.2023 по 17.02.2025 та судові витрати.

У судове засідання сторони не з`явилися.

Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Про причини неявки суд не повідомив, правом на відзив не скористався.

Суд, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі.

Суд установив, що 17 березня 2017 року був укладений договір позики, за умовами якого відповідач взяв у борг у позивача кошти в розмірі 5000 доларів США та зобов`язавався повернути їх до 17 вересня 2017 року. Згідно з умовами йього договору позика є безвідсотковою, однак якщо позичальник не поверне грошові кошти у строк, передбачений договором, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю 1 відсоток від неповерненої суми за кожен місяць прострочення (а.с.8).

Заочним рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 22.01.2019 року з ОСОБА_2 стягнуто 139430,41 грн заборгованості за договором позики і 20914,56 грн відсотків за прострочення повернення суми за період з 17.09.2017 року по 17.12.2018 року (15 місяців) (а.с.9-10).

Заочним рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 20.03.2023 з ОСОБА_2 стягнуто 91421,50 грн відсотків за прострочення повернення суми грошових коштів за договором позики за період з 17.12.2018 року по 17.02.2023 року (50 місяців) (а.с.11-12). Вказане заочне рішення набрало законної сили.

Однак, як встановлено зі змісту позовної заяви, боржник ОСОБА_2 ні в добровільному порядку, ні в процесі виконавчого провадження борг не повернув і рішення суду не виконав.

У силу ст. ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений зобов`язанням строк (термін).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з вимогами ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, які звичайно ставляться.

Частиною першою статті 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором.

Зі змісту ст. 533 Цивільного кодексу України вбачається, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом.

Норма ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до офіційного курсу валют, встановленого Національним банком України, станом на 17 лютого 2025 року: 1 Долар США складав 41,6299 гривень, відповідно 5000 Доларів США становить 208149,50 грн.

Згідно з п.п. г) п. 2 Договору позики, у разі неповернення Позичальником вказаної в п.1 договору суми грошей Позикодавцю у встановлений термін до 17.09.2017 року, Позичальник сплачує Позикодавцю 1% від неповернутої суми за кожен місяць прострочки.

Станом на момент подачі цього позову термін прострочення повернення боргу становить з 17.09.2017 року по 17.02.2025 року - 88 місяців.

Враховуючи, що заочними рішеннями Ратнівського районного суду Волинської області від 22.01.2019 та від 20.03.2023 з боржника вже стягнуто відсотки за прострочення повернення суми боргу за період з 17.09.2017 по 17.12.2018 (15 місяців) та за період з 17.12.2018 по 17.02.2023 (50 місяців), то на момент подачі цього позову термін прострочення повернення боргу становить з 17.02.2023 по 17.02.2025 року 24 місяці.

Таким чином, розмір відсотків за прострочення повернення суми за договором позики за період з 17.02.2023 по 17.02.2025 (24 місяці) становить: (208149,50 х 1%) х 24 місяці = 49 955, 88 грн. Однак, суд, діючи в межах позовних вимог, стягує із відповідача на користь позивача 47874, 38 грн, тобто суму, заявлену в позові за період 23 місяці - з 17.02.2023 по 17.01.2025.

Ухвалення рішення Ратнівським районним судом Волинської області 22.01.2019 та 20.03.2023 року не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язання та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним зобов`язання. Дотепер рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 22.01.2019 та від 20.03.2023 боржник не виконав.

Постанова Великої Палати ВС від 18.09.2018 у справі № 921/107/15-г/16 та чинне законодавство України (ст.598, 599-601, 604-609 ЦК України) не пов`язує припинення зобов`язання з прийняттям судового рішення. Тому кредитор не позбавлений права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням у спосіб, передбачений чинним законодавством, що в свою чергу не є подвійним стягненням заборгованості.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд відповідно до ст. 141 ЦПК України стягує із відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст.258, 259, 263-265, 279 ЦПК України, ст.ст.202, 207, 526, 634, 1046-1049 ЦК України, суд

ухвалив :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 47874 (сорок сім тисяч вісімсот сімдесят чотири) гривні 38 коп відсотків від неповернутої суми коштів за кожен місяць прострочення повернення згідно з договором позики від 17.03.2017, а саме за період з 17.02.2023 по 17.01.2025.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання:АДРЕСА_1 ; паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Ратнівським РВ УМВС України в Волинській області 30.03.2009; РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Горохівським РС УДМС України в Волинській області 03.06.2016 року, РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя Ратнівського

районного суду О.М.Свистун