справа № 619/3987/23
провадження № 2/619/1052/25
Рішення

іменем України

14 травня 2025 року,

м. Дергачі,

Дергачівський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді Нечипоренко І.М., за участю секретаря судового засідання Міщенко О.О., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу № 619/3987/23,

ім`я (найменування) сторін:

позивач: Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

вимоги позивача: про стягнення заборгованості,

представник позивача: Карачевцев В.Є.,

представниця відповідачки: Сисоєва К.М.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

КП «ХТМ» 08.08.2023 звернулося до суду з позовом про солідарне стягнення зі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заборгованості за опалення та гарячу воду у розмірі 62256,82 грн, посилаючись на те, що КП «Харківські теплові мережі» надає послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання згідно з Закону Україні «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про житлово комунальні послуги», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, що регулюють відносини між виконавцем послуг та споживачами, які отримують ці послуги. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Внаслідок неповної та несвоєчасної сплати послуг, станом на 01.07.2023 у боржників виникла заборгованість в сумі 62256,82 грн, що утворилася за період з 01.12.2017 по 30.06.2023.

Представницею відповідачки ОСОБА_3 адвоката Сисоєвої К.М. надано відзив, у якому вона просить у задоволенні позову ХТМ в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_3 відмовити, посилаючись на те, що ОСОБА_3 з 2014 року фактично проживала за місцем реєстрації свого чоловіка ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , вона фактично не користувалась житлово-комунальними послугами, які надавались за адресою: АДРЕСА_2 , тобто в неї немає обов`язку оплачувати дані житлово-комунальні послуги.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 01.04.2025 скасовано заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 11 жовтня 2023 року по справі № 619/3987/23, справу призначено для розгляду справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження на 14.05.2025.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, матеріали справи містять його заяву, у якій він просить здійснити розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти винесення заочного рішення.

Представниця відповідачки ОСОБА_3 просить розгляд справи проводити без її участі та участі відповідачки.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилися, надавши до суду заяву, у якій просять здійснити розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнають у повному обсязі.

Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив, про місце, дату та час судового засідання повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 13.04.2025.

Частиною 1 ст. 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи належне повідомлення відповідача ОСОБА_4 та той факт, що він не з`явився у судове засідання без поважних причин, не повідомив причин неявки, суд вважає за можливе розгляд справи без його участі.

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 являються споживачами послуг опалення та гарячого водопостачання за адресою: АДРЕСА_2 , особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Довідкою № 02-22/1454 Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області від 19.04.2023 надано інформацію за адресами боржників за сплату послуг опалення та гарячого водопостачання, а саме те, що у ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 наявна заборгованість за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 4-5).

Як убачається із відомості про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежу, залишок боргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 станом на 30.06.2023 становить 62256,82 грн (а.с. 3).

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції від 31.03.2023 (далі Закон № 2189-VIII) регулюються відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону № 2189-VIII предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Відповідно до п.п. 1, 5 ч. 2 ст. 7 Закону № 2189-VIII індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону № 2189-VIII надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

Пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону № 2189-VIII визначено право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону № 2189-VIII індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Частиною 1 статті 9 Закону № 2189-VIII передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» № 2633-IV (далі Закон № 2633-IV) встановлено обов`язок споживача оплатити надані послуги.

Відповідно до абзацу 31 частини 1 статті 1 Закону № 2633-IV теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Постачання теплової енергії у житловий фонд на потреби опалення, здійснюється на підставі розпоряджень місцевих органів влади про початок та закінчення опалювального сезону, а на потреби гарячого водопостачання протягом року.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до вимог ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Правилами користування тепловою енергією, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 3 жовтня 2007 р. № 1198, встановлено, що споживач теплової енергії зобов`язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статті 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, встановленої законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Положення ст. 11 ЦК України встановлено, що цивільні права і зобов`язання виникають не тільки з основ передбачених законодавством, а також з дії громадян.

Відповідно до ст. 68, 162 Житлового Кодексу України, Правила користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою кабінету Міністрів України від 08.10.1992р. № 572, п. 18 Правил надання послуг з централізованного опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення зобов`язують наймача, власника й орендаря житлового приміщення сплачувати житлово-комунальні послуги.

Згідно до п. 32, 36-39 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення визначено, що вартість послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення визначається за обсягом спожитих послуг та встановленими відповідно до законодавства тарифами. Інформування споживачів про намір зміни (коригування) тарифів на послуги з обґрунтуванням такої необхідності здійснюється виконавцем відповідно до законодавства. Рахунок на оплату спожитих послуг надається споживачу щомісяця на безоплатній основі відповідно до статті 8 Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання. Рахунки на оплату спожитих послуг формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, яка здійснює розподіл обсягів послуг, на основі показань вузлів комерційного обліку з урахуванням показань вузлів розподільного обліку відповідно до Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання та надаються споживачу (його представнику) не пізніше ніж за 10 календарних днів до граничного строку внесення плати за послуги, визначеного договором. Розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитих послуг є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиті послуги), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Споживач здійснює оплату спожитих послуг щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від плати за абонентське обслуговування у разі відсутності фактичного споживання ним послуг.

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг саме по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року № 6-2951цс15.

Ні ЦК України, ні Законами України «Про житлово-комунальні послуги», «Про теплопостачання», ні відповідними Правилами не передбачено випадків, коли недодержання письмової форми договору про надання послуг з теплопостачання має наслідком його недійсність. Відсутність письмового договору про надання послуг з теплопостачання та постачання гарячої води не свідчить про відсутність певних договірних відносин і не звільняє відповідачів від оплати за фактично надані послуги.

Вказані висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду у цивільній справі № 334/2789/15-ц, викладеною у постанові від 27 лютого 2019 року.

Статтями 610, 612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Правилами надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення затверджених Постановою Кабінету Міністрів від 05.07.2019 № 690, врегульовані відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення, та індивідуальним і колективним споживачем, який отримує або має намір отримувати послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, а також визначеною власником (співвласниками) особою, що здійснює розподіл обсягів послуг.

Правилами користування тепловою енергією, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 3 жовтня 2007 р. № 1198, визначено взаємовідносини між теплопостачальними організаціями та споживачами теплової енергії.

Отже, підведення централізованого опалення до житлового будинку свідчить про виконання послуг КП «Харківські теплові мережі». Позивач виконав свої обов`язки щодо надання послуг з централізованого опалення, а відповідачі незалежно від споживання цієї послуги або відмови її споживання, зобов`язані оплатити надані послуги.

Враховуючи, що відповідачами не надано доказів на спростування розрахунків позивача щодо розміру заборгованості, позовні вимоги КП «Харківські теплові мережі» в частині стягнення заборгованості зі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 підлягають задоволенню.

Суд зазначає, що наданій ОСОБА_1 копії платіжної інструкції про сплату ОСОБА_6 20000,00 грн суд позбавлений можливості надати будь-яку оцінку, оскільки суду не надані докази, що ця сума отримана позивачем саме на сплату існуючого боргу.

Щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_3 суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: інші юридичні факти, зокрема фактичне споживання послуг. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

За змістом ч. 6 ст. 19 Закону № 2633-IV споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Водночас відповідачкою надано копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 з якої вбачається, що 04.07.2014 ОСОБА_5 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб та проживає з 2014 року за адресою: АДРЕСА_1 , про що надано акт обстеження від 06.03.2025.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Норми ч. 1, 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» регулюють права та обов`язки індивідуального споживача.

Таким чином, відповідачка не користувалася будь-якими житлово-комунальними послугами в квартирі за час визначений позовними вимогами щодо стягнення заборгованості.

У силу норм ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідачка не є споживачем в даному контексті.

Згідно положень законодавства про надання житлово-комунальних послуг споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Отже, відповідачка не проживала у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджено наданими доказами, і тому не могла користуватися жодними житлово-комунальними послугами.

Позиція Верховного Суду у постанові від 15.04.2021 по справі № 638/5001/17, вказує, що для особи, яка не проживає в квартирі і не користується послугами, вартість яких залежить від кількості осіб, які ними користуються, відсутні підстави для стягнення з неї вартості таких послуг.

Згідно з пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у редакції чинній на час виникнення спірних відносин, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково та солідарному стягненню підлягає заборгованість в сумі 62256,82 грн зі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 за опалення та гарячу воду.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн, який підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача, оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2684,00 грн, які підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.

Керуючись ст. 7, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» задовольнити частково.

Стягнути солідарно зі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за опалення та гарячу воду в сумі 62256,82 грн (шістдесят дві тисячі двісті п`ятдесят шість гривень 82 копійки).

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» витрати по сплаті судового збору у розмірі по 894,67 грн (вісімсот дев`яносто чотири гривні 67 копійок) з кожного.

Надіслати представнику позивача та представниці відповідачки копію судового рішення в електронній формі у порядку, визначеному законом, а відповідачам надіслати копію судового рішення рекомендованим листом з повідомленням про вручення, відповідно до ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін:

позивач: Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі», , місцезнаходження: 61037, м. Харків вул. Мефодіївська, 11;

відповідачі: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; ОСОБА_1 , паспорт НОМЕР_4 , виданий Солоницівським ВМ РВ УМВС України в Харківській області 03.07.2001; ОСОБА_2 , паспорт НОМЕР_5 , виданий Солоницівським ВМ РВ УМВС України в Харківській області 27.11.2000; ОСОБА_4 , паспорт НОМЕР_6 , виданий Солоницівським ВМ РВ УМВС України в Харківській області 29.03.2003, місце проживання яких: АДРЕСА_2 .

Суддя І. М. Нечипоренко