Номер провадження 2/205/636/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.05.2025 м. Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпро у складі:

головуючого судді Грони Д. С.,

за участю секретаря судового засідання Матківської В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Шатковської Ірини Юріївни про визнання постанови нотаріуса протиправною, скасування постанови та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17 лютого 2017 року він та ОСОБА_2 уклали шлюб, після укладення шлюбу прізвище дружини « ОСОБА_3 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла. 14.10.2022 приватним нотаріусом Шатковською І. Ю. заведено спадкову справу №51/2022 у спадковому реєстрі №69801286, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 70326751 від 14.10.2022. Позивач подав відповідачу заяву про прийняття спадщини за законом після смерті дружини, 31.01.2024 ним було подано відповідачу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті дружини. 17.10.2024 відповідачем було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, посилаючись на п. 1 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат». Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся з позовом до суду, просив визнання постанову нотаріуса протиправною, скасувати її та зобов`язати повторно розглянути заяву позивача щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після спливу строку для прийняття спадщини за письмовою заявою, а також стягнути на його користь судові витрати.

15.11.2024 ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

20.01.2025 на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач вважає позов безпідставним, оскаржувану постанову законною та обґрунтованою. Просила у задоволенні позову відмовити, а справу розглядати без участі відповідача.

24.01.2025 через систему «Електронний суд» позивачем було подано відповідь на відзив на позовну заяву, в якій позивач наполягав на задоволенні свого позову.

21.02.2025 ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Від позивача до суду надійшла заява в якій він просив позовну заяву розглянути за його відсутності та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, разом з відзивом подала заяву про розгляд справи без її участі.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов таких висновків.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судом встановлено, що 17 лютого 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_2 , виданим Індустріальним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 96, після укладення шлюбу прізвище дружини « ОСОБА_3 ».

Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_3 , виданого Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що складено відповідний актовий запис № 1104.

З наявного в матеріалах справи витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №70326751, який сформовано приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шатковською І. Ю., вбачається, що 14 жовтня 2022 року відбулась реєстрація спадкової справи: номер у Спадковому реєстрі 69801286; номер у нотаріуса 51/2022; спадкодавець ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 подав приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Шатковській І. Ю. заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , яка була отримана приватним нотаріусом 02 лютого 2024 року, про що свідчить відповідна відмітка на наявній в матеріалах справи копії вказаної заяви.

Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Шатковської І. Ю. від 10 вересня 2024 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії ОСОБА_1 було відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 після смерті дружини ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Підставою відмови відповідачем вказано п. 1 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» (вчинення такої дії суперечить законодавству України).

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до змісту ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частинами 1, 2 статті 1220 ЦПК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу)

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно із ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Як передбачено ст. 66 Закону України «Про нотаріат» на майно, що переходить у порядку спадкування до спадкоємців або держави, нотаріусом або в сільських населених пунктах - посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка вчиняє нотаріальні дії, видається свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається за місцем відкриття спадщини, крім випадків, встановлених Цивільним кодексом України. Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України.

Частиною 1 статті 1298 ЦК України передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Згідно із п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Питання видачі свідоцтва про право на спадщину та винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії регулюються Закону України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за №296/5.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Згідно із ч. 2 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Статтею 2 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що правовою основою діяльності нотаріату є Конституція України, цей Закон, інші законодавчі акти України.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про нотаріат» нотаріус зобов`язаний, зокрема: здійснювати свої професійні обов`язки відповідно до цього Закону і принесеної присяги, дотримуватися правил професійної етики; сприяти громадянам, підприємствам, установам і організаціям у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз`яснювати права і обов`язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду; відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам; виконувати інші обов`язки, передбачені законом.

У відповідності до ст. 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії: 1) посвідчують правочини (договори, заповіти, довіреності, вимоги про нотаріальне посвідчення правочину тощо); 2) вживають заходів щодо охорони спадкового майна; 3) видають свідоцтва про право на спадщину; 4) видають свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя (колишнього подружжя) на підставі спільної заяви або в разі смерті одного з подружжя; 5) видають свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів); 6) видають свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися; 7) провадять опис майна фізичної особи, яка визнана безвісно відсутньою або місце перебування якої невідоме; 8) видають дублікати нотаріальних документів, що зберігаються у справах нотаріуса; 9) накладають та знімають заборону відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, права на які підлягають державній реєстрації, частки у праві власності на таке майно, а також у випадках, встановлених законодавством, - рухомого майна; 9-1) накладають заборону щодо відчуження грошових сум, що будуть зараховані заявником вимоги, визначеним відповідно до частини четвертої статті 65-2 Закону України "Про акціонерні товариства", на рахунок умовного зберігання (ескроу), відкритий відповідно до зазначеного закону; 10) засвідчують вірність копій (фотокопій) документів і виписок з них; 11) засвідчують справжність підпису на документах; 12) засвідчують вірність перекладу документів з однієї мови на іншу; 13) посвідчують факт, що фізична чи юридична особа є виконавцем заповіту; 14) посвідчують факт, що фізична особа є живою; 15) посвідчують факт перебування фізичної особи в певному місці; 16) посвідчують час пред`явлення документів; 17) передають заяви фізичних та юридичних осіб іншим фізичним та юридичним особам; 18) приймають у депозит грошові суми та цінні папери; 19) вчиняють виконавчі написи; 20) вчиняють протести векселів; 21) вчиняють морські протести; 22) приймають на зберігання документи. На нотаріусів може бути покладено вчинення інших нотаріальних дій згідно із законом.

Статтею 42 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальні дії вчиняються після їх оплати, а також у передбачених законом випадках після сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб та в день подачі всіх необхідних документів. Вчинення нотаріальної дії може бути відкладено в разі необхідності витребування додаткових відомостей або документів від фізичних та юридичних осіб або надсилання документів на експертизу, а також якщо відповідно до закону нотаріус повинен впевнитись у відсутності у заінтересованих осіб заперечень проти вчинення цієї дії. Строк, на який відкладається вчинення нотаріальної дії в цих випадках, не може перевищувати одного місяця. За обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулася до суду та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом. Законами України можуть бути встановлені також інші підстави для відкладення або зупинення вчинення нотаріальних дій.

Згідно із ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням; 8-1) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії щодо відчуження належного їй майна, внесена до Єдиного реєстру боржників. Внесення до Єдиного реєстру боржників державного або комунального підприємства не є підставою для відмови у посвідченні договору купівлі-продажу, укладеного у процесі приватизації єдиного майнового комплексу державного або комунального підприємства. Внесення до Єдиного реєстру боржників державного підприємства не є підставою для відмови у посвідченні договору купівлі-продажу, укладеного у процедурі припинення державного підприємства, відповідно до Закону України «Про особливості припинення державних підприємств за рішенням Фонду державного майна України»; 9) в інших випадках, передбачених законом. Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону. Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Ці правила також закріплені в «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 за п. 3 глави 13 якого нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. У постанові про відмову зазначаються: дата винесення постанови; прізвище, ініціали нотаріуса, який виніс постанову, найменування та місцезнаходження державної нотаріальної контори або найменування нотаріального округу та адреса розташування робочого місця приватного нотаріуса; прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, місце її проживання або найменування і місцезнаходження юридичної особи; про вчинення якої нотаріальної дії просила особа, що звернулася до нотаріуса (короткий зміст прохання); причини відмови у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на чинне законодавство; порядок і строки оскарження відмови з посиланням на норми цивільного процесуального законодавства.

Посилаючись на п. 1 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» (вчинення такої дії суперечить законодавству України), як на підставу відмови у вчиненні нотаріальної дії, відповідач послалась на заяву ОСОБА_5 про наявність судової справи про скасування рішення про реєстрацію права власності. В матеріалах наданої відповідачем копії спадкової справи № 51/2022 від 14.10.2022 дійсно знаходиться заява ОСОБА_5 від 26.07.2023 з повідомленням про наявність судової справи, а також копія позовної заяви до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська. Проте надані суду матеріали вказаної спадкової справи не містять інформації про прийняття позовної заяви ОСОБА_5 до розгляду судом, як і взагалі будь-яких процесуальних рішень. Крім того, оскаржувана постанова не містить мотивування в чому саме нотаріальна дія з видачі свідоцтва про право власності на спадщину суперечить законодавству України.

Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, наявні в матеріалах справи письмові докази та положення чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позивачем було доведено обґрунтованість своїх позовних вимог у частині визнання протиправною та скасування постанови приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Шатковською І.Ю. щодо відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті дружини позивача, а тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про видачу свідоцтва про право на спадщину суд зазначає таке.

Відповідно до частин 1, 2 статті 3 Закону України «Про нотаріат» нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Відповідно до статті 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії.

З аналізу статті 50 Закону України «Про нотаріат» вбачається, що при задоволенні позову про оскарження постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії суд не може зобов`язати нотаріуса вчиняти нотаріальні дії, оскільки такі дії вчиняються нотаріусом відповідно до Закону України «Про нотаріат» і належать до його виключної професійної компетенції.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 17 березня 2021 року у справі №761/36415/18, в якій вказано, що при задоволенні позову про оспорення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії суд не може зобов`язати нотаріуса вчиняти нотаріальні дії.

Вказана позиція є сталою, також викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду у справі № 473/1878/19 у постанові від 01 березня 2021 року, у постанові КЦС ВС від 19 березня 2018 року у справі № 754/16825/15-ц.

Крім того, скасування постанови нотаріуса про відмову у вчинені нотаріальної дії повертає сторони на попередню стадію розгляду заяви, наслідком чого має бути повторний розгляд нотаріусом звернення заявника.

Таким чином, вимога позивача про зобов`язання приватного нотаріуса повторно розглянути свідоцтво про право на спадщину не ґрунтується на законі, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовій збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 605,60 грн.

Враховуючи вищезазначене, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог та заперечень, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову в частині визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Шатковською І. Ю. та відмову у задоволенні інших позовних вимог.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в 605,60 грн., з урахуванням часткового задоволення судом позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 206, 223, 247, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Шатковської Ірини Юріївни про визнання постанови нотаріуса протиправною, скасування постанови та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Шатковської Ірини Юріївни від 10.09.2024 про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 після смерті дружини ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , що проживала за адресою: АДРЕСА_2 .

В задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Стягнути з приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Шатковської Ірини Юріївни на користь ОСОБА_1 понесені та документально підтверджені судові витрати у справі у вигляді судового збору в розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Відповідач: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Шатковська Ірина Юріївна, місцезнаходження: АДРЕСА_4 .

Суддя: Денис ГРОНА