Провадження № 2/288/9/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року селище Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Рудник М. І.,

з участю секретаря судових засідань - Колодяжної Н.В.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Попільня Житомирської області в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Служба (управління) у справах дітей Житомирської міської ради, Служба у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради Бучанського району Київської області про визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 (далі - відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Служба (управління) у справах дітей Житомирської міської ради (далі-третя особа -1), Служба у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради Бучанського району Київської області (далі-третя особа-2) про визначення місця проживання дитини, в якій вказує, що 18 листопада 2017 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб Попільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 100.

Від шлюбу у них народилась дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У зв`язку з тим, що шлюбне життя між позивачем та відповідачем не склалось, через взаємні непорозуміння, шлюб було розірвано рішенням суду № 288/961/19 від 18 липня 2019 року.

Після розлучення, за домовленістю з відповідачем, їх дочка постійно проживала і на сьогоднішній день проживає з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач повністю опікується інтересами і потребами дитини, піклується про неї, займається її вихованням, слідкує за розвитком та здоров`ям дитини. Вона не перешкоджала і не має наміру у подальшому перешкоджати спілкуванню батька з дитиною.

Дочка відвідує Житомирський дошкільний навчальний заклад № 52, молодшу групу № 1 «Росинка».

Позивач, як мати, велику увагу приділяє розвитку дитини, грає з нею у розвиваючі ігри, читає книжки, розповідає казки, тощо.

Виходячи з того, що весь час дитина проживала з позивачем, вона займалась її вихованням та піклуванням, водить її до дитячого садочку, дочка прив`язана до неї, відповідач ніколи надовго не залишався з дитиною, не виявляв проявів самостійного виховання дочки, навіть в період коли вони проживали разом, то позивач вважає, що суд повинен врахувати дані обставини та визначити місце проживання дитини з нею.

Часті сварки з відповідачем, щодо його недисциплінованості і безвідповідальності щодо здоров`я дитини та не вчасного забирання чи повернення дитини, ускладнюють виконання їх усних домовленостей. Психологічно дочка не готова проживати разом з батьком, оскільки вихованням дитини здебільшого займалась позивач одна і у них тісний зв`язок матері та дитини.

За обставин, які склались, позивачем створені найкращі умови для дитини, в неї є свій дитячий куточок, де вона грається, є спальний куточок, де вона відпочиває, дитина забезпечена іграшками та іншими речами для розвитку. Виходячи з інтересів дочки, позивач вважає за доцільне залишити дитину на її утриманні та вихованні.

Позивач має змогу забезпечити її всім необхідним, у неї нормальний робочий день, вона працює, своєчасно отримує виплату заробітної плати. Також позивач постійно слідкує за станом здоров`я дочки, піклується про її розвиток.

Позивач просить визначити місце проживання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з нею за місцем її проживання.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала щодо їх задоволення. Також надала додаткові пояснення /т. 2 а.с. 1-4/

Представник третьої особи: Служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить справу слухати без його участі. /т. 1 а.с. 71, 115, 186, 221, т. 2 а.с. 11/

Представник третьої особи: Служби у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради Бучанського району Київської області в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просить дану справу розглядати за відсутності їх представника враховуючи фактичні обставини справи та ухвалити рішення відповідно до діючого законодавства. /т. 1 а.с. 183 -184, 224, 233, 236, т. 2 а.с. 13, 15/

Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 05 липня 2018 року Попільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказані ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , про що складено відповідний актовий запис № 87. /т. 1 а.с. 6/

Відповідно до рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 18 липня 2019 року, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвано. /т. 1 а.с. 7-8/

Довідкою № 218 від 13 грудня 2021 року, виданої Житомирським дошкільним навчальним закладом № 52 передбачено, що дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно відвідує даний заклад, молодшу групу № 1 «Росинка» по теперішній час. /т. 1 а.с. 9/

Згідно до заяви виданої приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області, зареєстрованої в реєстрі під № 258, ОСОБА_3 підтвердила той факт, що її колишній чоловік ОСОБА_6 , бере участь в утриманні їх малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає разом з нею, та добровільно сплачує кошти (аліменти) на утримання їх сина, щомісячно по 5000,00 гривень. /т. 1 а.с. 46/

Як вбачається з Акту обстеження умов проживання від 06 квітня 2022 року, Акту оцінки потреб сім`ї/особи та Висновку оцінки потреб сім`ї від 06 квітня 2022 року, для дитини наявне місце для сну, відпочинку, підготовки занять, а також шафа та місце для власних речей, стосунки у сім`ї дружелюбні та гарні. У квартирі дотримуються сан-гігієнічних норм, наявне все необхідне для проживання. /т. 1 а.с. 47-52/.

Відповідно до довідки № 28 від 25 лютого 2025 року, виданої Вишнівським академічним ліцеєм № 2 Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається у 1-В класі Вишнівського академічного ліцею № 2. /т. 1 а.с. 106/

Згідно до Договору оренди квартири (житлового приміщення) № 011224 від 01 грудня 2024 року, укладеного між ОСОБА_8 надалі- орендодавець та ОСОБА_6 надалі- орендар, орендодавець зобов`язується передати орендареві у строкове платне користування, а орендар зобов`язується прийняти у строкове платне користування житлове приміщення (квартиру), що визначена у цьому договорі (надалі -квартира) та зобов`язується сплачувати орендодавцеві орендну плату. Адреса квартири, що орендується: АДРЕСА_2 . /т. 1 а.с. 107-109/

Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 12 січня 2023 року Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 12 січня 2023 року зареєстрували шлюб, актовий запис № 05. /т. 1 а.с. 110/

Відповідно до Висновку «Про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю - ОСОБА_3 », виданого Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Бучанського району Київської області 22 квітня 2025 року за № 3/02-1400, на підставі рішення Комісії з питань захисту прав дитини при Виконавчому комітеті Вишневої міської ради Бучанського району Київської області від 17.04.2025 року (протокол № 5) орган опіки та піклування (Виконавчий комітет Вишневої міської ради Бучанського району Київської області) на теперішній час вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю - ОСОБА_3 . /т. 1 а.с. 227-231, 237-239, 241-243/

Також у вищевказаному висновку зазначено, що спеціалістами Служби у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради 05 березня 2025 року було обстежено умови проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В ході обстеження було встановлено, що малолітня дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з матір`ю, вітчимом та братом в орендованій двокімнатній квартирі. Умови проживання в квартирі хороші, є необхідні меблі та побутова техніка. У дитини є окреме облаштоване місце для сну, письмовий стіл, одяг, особисті речі, іграшки, книги, засоби особистої гігієни. Стосунки в сім`ї дружні та довірливі. Мати - ОСОБА_3 з чоловіком створила належні умови для проживання, виховання та повноцінного розвитку дітей, вони піклуються про їх фізичне та психологічне здоров`я, забезпечують необхідним харчування, медичним доглядом, лікуванням, надають дітям доступ до культурних та інших духовних цінностей. Фахівцем Центру надання соціальних послуг Вишневої міської ради Бучанського району Київської області 05 березня 2025 року було складено висновок оцінки потреб сім`ї. За результатами оцінювання потреб з`ясовано, що в сім`ї ОСОБА_3 відсутні ознаки складних життєвих обставин. Потреби дитини задовольняються в повній мірі. Вплив факторів сім`ї та середовище сприятливий. За місцем проживання дитини створено належні умови для проживання, розвитку та виховання дитини. Малолітня дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Малолітня дитина ОСОБА_5 навчається в Вишнівському ліцеї № 2 Вишневої міської ради Бучанського району Київської області в 1-В класі. Відповідно до характеристики, виданої навчальним закладом, зазначається, що малолітня дитина ОСОБА_5 навчається 1-В класі, ОСОБА_5 виконує всі записи в зошитах, на уроках активно працює. Дуже товариська, має друзів серед однолітків, завжди має охайний вигляд, приходить завжди в чистому одязі. Учениця забезпечена всім необхідним шкільним, приладдям та речами, які необхідні для навчання в школі. Мати - ОСОБА_3 відповідально ставиться до навчання дитини, постійно цікавиться її успіхами, забезпечує ученицю залежно від потреб до школи водить завжди вчасно, відвідує батьківські збори. Згідно довідки виданої фізичною особою-підприємцем ОСОБА_10 , малолітня дитина ОСОБА_5 є вихованцем творчої студії « ІНФОРМАЦІЯ_4 » та відвідує заняття з малювання 2-3 рази на тиждень. Дитину до студії приводить та забирає тільки мати. Мати - ОСОБА_3 комунікує з викладачами та здійснює оплату за гурток. Дитина на заняття приходить в гарному настрої. Мати - ОСОБА_3 турбується про здоров`я своєї дитини, вона уклала декларацію з ОСОБА_11 лікарем-педіатром Комунального некомерційного підприємства «Вишнівська міська лікарня» Бучанського району Київської області про надання первинної медичної допомоги малолітній дитині ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно листа від 27 березня 2025 року № 182, виданого адміністрацією медзакладу. /т. 1 а.с. 227-231, 237-239, 241-243/

У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно до статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Згідно до статті 141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України).

За змістом статей 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, усупереч яким не можуть здійснюватись батьківські права.

Отже, найкращі інтереси дітей повинні мати першочергове значення. При цьому найкращі інтереси дитини можуть залежно від їх характеру та серйозності перевищувати інтереси батьків (правовий висновок Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року в справі № 6-1945цс17).

При визначенні місця проживання дитини судами необхідно встановлювати не лише наявність або відсутність виняткових обставин, коли дитина має бути розлучена зі своєю матір`ю, а крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку іншим обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи, при цьому, сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Відповідно до частини 1 статті 160 Сімейного Кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років визначається за згодою батьків.

У відповідності до частини 1 статті 161 Сімейного Кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Суд вправі застосувати вищезазначене положення закону в тому випадку, коли мати та батько дитини проживають окремо, тобто за різними адресами; не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати дитина, що відповідає спірним правовідносинам.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини 1 статті 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно до частини 4 статті 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Крім того, в статті 3 даної Конвенції, вказано, що «якнайкращі інтереси дитини» мають відігравати визначальну роль при вирішенні питань щодо місця її проживання з одним із батьків.

Із системного тлумачення частини 1 статті 3, статті 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України, випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтями 18, 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Стаття 8 Конвенції про права дитини, не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Йогансен проти Норвегії» від 07 серпня 1996 року, § 78).

У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальності своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Вказана правова позиція відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного суду України від 14.12.2016 року у справі № 6-2445цс16.

У рішенні від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, ЄСПЛ зазначав, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

У параграфі 54 рішення ЄСПЛ «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року, заява № 31111/04, вказано, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Аналіз наведених норм права, практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім - права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч. 4).

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до п. 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» до повноважень служби у справах дітей відноситься складення висновка про визначення місця проживання дитини біля одного із батьків та подання його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення, у разі наявності спору між батьками щодо визначення місця проживання дитини. Для розв`язання спору між батьками щодо визначення місця проживання дитини один із батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини заяву разом з пакетом документів.

З наданого висновку виконавчого комітету Вишневої міської ради Бучанського району Київської області про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Орган опіки та піклування виконавчого комітету Вишневої міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання дитини з матір`ю - ОСОБА_3 . /т. 1 а.с. 227-231, 237-239, 241-243/

Керуючись Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. ст. 19, 141, 151, 155, 161, 171 Сімейного Кодексу України, Цивільним Кодексом України, Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», рекомендаціями комісії з питань захисту прав дитини, з метою забезпечення реалізації прав, свобод та законних інтересів дитини, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Вишневої міської ради Бучанського району Київської області вважає про доцільність визначити місце проживання дитини з матір`ю.

Відтак, враховуючи вік дитини, а також обставини того, що малолітня дочка сторін з народження проживає разом з матір`ю, яка має де проживати, має стабільний дохід і остання виявляє більшу увагу та турботу про дитину, належним чином виконує свої батьківські обов`язки по вихованню та утриманню дитини, веде звичний спосіб життя, а також зважаючи на те, що розлучення малолітньої дитини з матір`ю негативно впливає на психічний розвиток дитини і є виправданим лише у виняткових випадках, суд дійшов висновку про наявність підстав для визначення місця проживання дитини з матір`ю та відсутність правових підстав, передбачених вказаними нормами матеріального права, для розлучення дитини зі своєю матір`ю. Також суд не встановив виняткових обставин у розумінні положень статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, які б свідчили про неможливість проживання дитини разом з матір`ю.

Таким чином, суд, розуміючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, керуючись положеннями Конвенції про права дитини (в якій реалізовано принцип домінанту інтересів дитини над усіма іншими), ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, з урахуванням встановлених обставин справи, зокрема, ставлення матері та батька до своїх батьківських обов`язків, інтересів дитини, уваги і турботи батьків, розвитку дитини в спокійному та стійкому середовищі, в атмосфері любові, емоційної стабільності та матеріальної забезпеченості, а також ураховуючи особливу прихильність дитини до матері, фактичне постійне місце проживання дочки з матір`ю, приходить до висновку про необхідність визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійним місцем проживання матері ОСОБА_3 .

Суд також звертає увагу, що визначення місця проживання дитини з матір`ю не призведе до критичних змін у житті дитини, залежно від обставин, які можуть виникнути у житті дитини та батьків, місце проживання малолітньої дитини може бути змінено в подальшому, як за рішенням суду так і за згодою самих батьків з урахуванням думки дитини, у тому числі із застосуванням моделі спільної фізичної опіки над дитиною (почергового проживання з кожним із батьків за відповідним графіком).

Разом з тим, визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю не повинно негативно впливати на їх взаємовідносини з батьком, оскільки визначення місця проживання дитини з одним із батьків не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків, що мають усвідомлювати обидва з батьків, спір між якими вирішено судом.

Також суд підкреслює необхідність налагодження батьками співпраці з метою забезпечення належного контакту між кожним із них з дитиною, встановлення можливості спілкування та спільного проведення часу.

Таким чином, у теперішній час, мешкаючи з матір`ю, ОСОБА_5 залишиться проживати у звичному для неї середовищі, буде продовжувати відвідувати свій навчальний заклад та спілкуватись зі своїми друзями і у випадку зміни місця проживання малолітньої дитини, їй може бути нанесена психологічна травма.

Крім того, суд також враховує, що доказів того, що мати якимось чином перешкоджає батьку спілкуватись з дочкою та вчиняє якісь перешкоди для зустрічі батька з нею в процесі розгляду справи не здобуто та відповідачем суду не надано.

В додаткових поясненнях /т. 2 а.с. 1-4/ представник відповідача зазначає, що відсутній спір між сторонами щодо місця проживання дитини, що є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові.

Проте, суд критично відноситься до таких тверджень представника відповідача, оскільки в судовому засіданні встановлено, що між сторонами є спір щодо визначення місця проживання дитини, відповідач не визнає позов та у висновку Органу опіки та піклування Вишневої міської ради «Про доцільність проживання дитини з матір`ю» /т. 1 а.с. 227-231, 237-239, 241-243/ вказано, що відповідач в заяві, поданої Органу опіки та піклування Вишневої міської ради 25.03.2025 року, доводив інформацію щодо неспроможності матері забезпечити належне виконання своїх обов`язків відносно дитини та забезпечити належне ставлення, просив передати йому дитину на виховання та догляд за місцем його проживання, так як він в змозі забезпечити їй гідне життя та розвиток на відміну від матері, яка наразі залежить від утримання лише аліментів. При цьому, ОСОБА_4 не звертався до Служби в справах дітей Вишневої міської ради щодо встановлення способу участі у вихованні дитини органом опіки та піклування Вишневої міської ради та з заявою про визначення місця проживання дитини з ним.

Отже, суд приходить до висновку, що дитину необхідно залишити проживати разом з матір`ю, з якою вона проживають і на даний час.

Суд зауважує, що сім`я є цінною для розвитку дітей, і коли вона руйнується, батьки, які почали проживати окремо, мають віднайти способи захистити дітей і забезпечити те, що їй потрібно, щоб діти зростали у благополучній атмосфері, повноцінно розвивалися та не зазнавали негативного впливу. Ситуація, в якій батьки не взмозі віднайти такі способи за взаємним погодженням, потребує втручання органів державної влади, зокрема суду, з метою забезпечення належних стосунків між дитиною й батьками, які є фундаментальними для благополуччя дитини. Діти потребують уваги, підтримки і любові обох батьків. Діти є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, тому суд вважає, що батькам необхідно сфокусуватися саме на захисті інтересів дитини, а не на власному конфлікті.

Враховуючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, виходячи із обставин цієї справи, враховуючи, що батьки не змогли самостійно вирішити спір щодо визначення місця проживання дитини та забезпечити доброзичливе спілкування дитини з обома батьками, суд вважає, що визначаючи місце проживання малолітньої дитини у цій справі з матір`ю буде відповідати принципу «якнайкращих інтересів дитини», сприятиме повноцінному вихованню та розвитку, що є пріоритетним при вирішенні цієї справи.

Визначаючи місце проживання дитини з матір`ю, розуміючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а дитина потребує уваги, підтримки і любові обох батьків, суд надає першочергове значення саме найкращим інтересам дитини.

Крім того, суд зазначає, що залишення дитини проживати разом з позивачем не можна тлумачити, як наявність у матері переваги перед батьком, оскільки батько дитини у такому випадку не обмежений у своєму праві на спілкування з нею.

Таким чином, зазначені обставини у їх системному зв`язку свідчать, що є всі підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною першою статті 81 Цивільного Процесуального Кодексу України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини другої статті 89 Цивільного Процесуального Кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача 992 гривні 40 копійок судового збору.

Керуючись Декларацією прав дитини; Законом України «Про охорону дитинства»; статтями 7, 141, 150, 153, 155, 160-161 СК України; статтями 4, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 128, 141, 212, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Служба (управління) у справах дітей Житомирської міської ради, Служба у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради Бучанського району Київської області про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за місцем її проживання.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , сплачений судовий збір в розмірі 992 гривні 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду М. І. Рудник