КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 11 листопада 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» (далі - АТ «Перший український міжнародний банк») звернулося до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 , згідно з яким просило:

- стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Перший український міжнародний банк» заборгованість у сумі 52 881,99 грн.;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Перший український міжнародний банк» судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що 03.04.2018 між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, шляхом підписання заяви № 001 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до умов якого відповідачу було видано кредитну картку із встановленим кредитним лімітом у розмірі 20 000 грн, який у подальшому збільшено до 46 246,18 грн.

Відповідно до умов договору ОСОБА_1 зобов`язувався в порядку та у строки, визначені договором повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу кредит у встановленому договором розмірі.

Відповідач не виконує кредитні зобов`язання у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 01.07.2024 становить 52 881, 99 грн та складається з: 29 790,90 грн. - заборгованість за кредитом; 23 091,09 грн - заборгованість за процентами, яку АТ «ПУМБ» просило стягнути з ОСОБА_1 .

Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 11.11.2024 позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Перший український міжнародний банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 52 881 грн. 99 коп. та судовий збір у розмірі 2422,40 грн. (а.с. 46-48).

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 30.12.2024 заяву про перегляд заочного рішення залишено без задоволення (а.с. 93-95).

В апеляційній скарзі, відповідач, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Так, в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що до спірних правовідносин неможливо застосувати правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача, можуть викладатися у найбільш сприятливих для задоволення позову редакціях.

Вказує, що у заяві позичальника відсутні умов договору про встановлену процентну ставку, відтак відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді процентну ставку за користування кредитними коштами, тому банком необґрунтовано нараховано відсотки за використання кредитного ліміту. При цьому вказує, що кошти, які спрямовувалися позичальником на погашення заборгованості за основною сумою кредиту, автоматично списувалися банком на погашення заборгованості по відсоткам.

Як на підставу для скасування оскаржуваного рішення посилається на те, що позивачем безпідставно в односторонньому порядку збільшено кредитний ліміт та нараховано відсотки, неустойку і комісію, розмір яких між сторонами в належний спосіб не узгоджено (а.с. 98-102).

Ухвалами Київського апеляційного суду від 19.03.2025 відкрито апеляційне провадження у справі, надано учасникам справи строк для подання відзиву та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість заочного рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що в порушення умов укладеного між сторонами кредитного договору № 001 від 03.04.2018 та положень ст.ст. 526, 629 ЦК України, відповідач свої зобов`язання за договором не виконує у повному обсязі та станом на 01.07.2024 має перед АТ «Перший український міжнародний банк» заборгованість у розмірі 52 881,99 грн.

При цьому, на підтвердження погодження умов договору з відповідачем АТ «Перший український міжнародний банк» додано до матеріалів позовної заяви копію заяви № 001 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, Паспорт споживчого кредиту, Публічну пропозицію на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в редакції станом на 10.06.2017, Умови надання та обслуговування «Кредитної картки з пільговим періодом та сервісом оформлення покупок «У розстрочку» та розрахунок заборгованості.

Так, згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як передбачено ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Також, згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Як встановлено судом, 03.04.2018 відповідач підписав заяву № 001 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

Також, підписанням заяви відповідач підтвердив, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення ДКБО фізичних осіб, розміщену на сайті АТ «ПУМБ» (pumb.ua) в повному обсязі з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування (з урахуванням всіх), погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку), а при обранні послуги з укладенням договору страхування, підписанням заяви підтримує свою згоду на укладення договору страхування на зазначених нижче умовах.

У заяві про приєднання до ДКБО фізичних осіб зазначено, що відповідач просив банк встановити на його поточний рахунок у гривнях, відкритий за цією заявою, кредитний ліміт у сумі 20 000 грн; розмір реальної річної процентної ставки складає 59,47 %; строк дії кредитного ліміту, розмір мінімального платежу та інші умови надання та обслуговування кредитної картки встановлюється відповідно до умов ДКБО (а. с. 9).

03.04.2018 ОСОБА_1 був підписаний паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено, що позичальнику відкрито кредитну лінію шляхом перерахунку коштів на картку суми споживчого кредиту. Сума/ліміт кредиту 20 000 грн зі строком кредитування - 12 місяців. Зі спливом вказаного строку продовжується кожного разу на такий самий строк у разі відсутності заперечень будь-якої із сторін. Мета отримання кредиту - загальні споживчі цілі, в тому числі для оплати за договорами страхування. Розмір реальної процентної ставки 59,47 % річних. (а. с. 9 - зворотній бік).

Відповідно до довідки про збільшення кредитного ліміту по договору №001 від 03.04.2018: 03.04.2018 було встановлено кредитний ліміт у розмірі 20 000,00 грн.; 14.08.2018 кредитний ліміт збільшено до 25 000,00 грн.; 12.12.2018 кредитний ліміт збільшено до 30 000,00 грн.; 05.04.2019 кредитний ліміт збільшено до 35 000,00 грн.; 15.08.2019 кредитний ліміт збільшено до 39 800,00 грн.; 11.12.2019 кредитний ліміт збільшено до 44 800,00 грн.; 30.03.2021 кредитний ліміт збільшено до 46 246,18 грн. (а. с. 24 - зворотній бік).

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 01.07.2024 відповідач має заборгованість у розмірі 52 881,99 грн., з яких: 29 790,90 грн - заборгованість за кредитом; 23 091,09 грн - заборгованість процентами.

02.07.2024 АТ «Перший український міжнародний банк» надіслано відповідачу письмову вимогу (повідомлення) про наявність заборгованості за кредитом та про необхідність її погашення (а. с. 22).

Відповідно підпункту 4.3.6.4 пункту 4.3 частини 4 розділу ІІ ДКБО, який є публічною частиною договору, до якого приєднався відповідач, підписавши заяву на приєднання до ДКБО, яка є індивідуальною частиною договору, сторони дійшли згоди, що банк має право змінити (зменшити, збільшити) розмір наданого кредитного ліміту або закрити кредитний ліміт взагалі за умови інформування клієнта (позивача) шляхом направлення SMS-повідомлення на номер мобільного телефону. В SMS-повідомленні про зміну розміру кредитного ліміту банк повідомляє клієнту новий розмір кредитного ліміту. У разі незгоди клієнта із зміненим розміром кредитного ліміту, за винятком випадку, передбаченого п. 4.2.19 розділу ІІ цього договору, клієнт протягом 30 (тридцяти) календарних днів повинен звернутися до банку та особисто подати відповідну письмову заяву. У випадку, якщо клієнт протягом вказаного строку не заявив про свою незгоду зі зміною кредитного ліміту та/або здійснив першу платіжну операцію після отримання вказаного SMS-повідомлення банку, згода клієнта зі зміною умов договору вважається підтвердженою.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з доведеності тієї обставини, що відповідач з умовами договору був ознайомлений, підписав заяву і отримав кредит у погодженому розмірі, однак умови договору порушив..

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Судом встановлено, що станом на 01.07.2024 відповідач має заборгованість у розмірі 52 881,99 грн., з яких: 29 790,90 грн - заборгованість за кредитом; 23 091,09 грн - заборгованість процентами.

На підтвердження позовних вимог про наявність заборгованості та користування відповідачем кредитним коштами, позивачем було надано виписку по особовому рахунку відповідача.

У постанові Верховного Суду від 30.01.2018 у справі № 161/16891/15-ц (провадження №61-517св18) зроблено правовий висновок про те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно вказаної норми Закону України підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18..06.2003 № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Отже, виписка з рахунку особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору.

Таким чином, виписка з особового рахунку відповідача є належним та допустимим доказом щодо надання кредитних коштів, з якої вбачається, що відповідач активно користувався встановленим кредитним лімітом та частково сплачував заборгованість за кредитом, однак у недостатньому для погашення заборгованості обсязі, водночас продовжував використовувати кредитний ліміт після його збільшення.

Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором, відповідачем по справі суду надано не було, власного контррозрахунку не надано.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доказів належного виконання відповідачем зобов`язань за укладеним договором матеріали справи не містять.

З урахуванням наведеного, беручи до уваги наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що банк у заяві на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, а також у паспорті споживчого кредиту, які власноручно підписані відповідачем, надав останньому, як позичальнику, у повному обсязі всю необхідну інформацію щодо умов кредитування, а саме: суму кредиту, дату його видачі, умови повернення, нарахування та сплати відсотків, розмір нарахування комісії за обслуговування кредитної заборгованості та її сплати, строк дії договору, орієнтовна загальна вартість кредиту, тощо.

Разом з цим, ОСОБА_1 власноручним підписом засвідчив, що він погоджується на отримання кредиту саме на умовах, що визначені договором, волевиявлення сторін на укладення і підписання договору були вільними.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо відсутності між банком та позичальником узгодження щодо нарахування відсотків, оскільки із заяви на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, а також у паспорті споживчого кредиту, які власноручно підписані відповідачем, зазначено реальну процентну ставку, її розмір та умови нарахування, а також погоджено орієнтовний графік платежів, у якому також зазначено про нарахування відсотків у разі порушення позичальником погоджених сторонами платежів.

Також, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги, що позивачем безпідставно в односторонньому порядку збільшено кредитний ліміт, адже як вбачається з підпункту 4.3.6.4 пункту 4.3 частини 4 розділу ІІ ДКБО, який є публічною частиною договору, до якого приєднався відповідач, підписавши заяву на приєднання до ДКБО, яка є індивідуальною частиною договору, сторони дійшли згоди, що банк має право змінити (зменшити, збільшити) розмір наданого кредитного ліміту або закрити кредитний ліміт взагалі за умови інформування клієнта (позивача) шляхом направлення SMS-повідомлення на номер мобільного телефону. В SMS-повідомленні про зміну розміру кредитного ліміту банк повідомляє клієнту новий розмір кредитного ліміту. У разі незгоди клієнта із зміненим розміром кредитного ліміту, за винятком випадку, передбаченого п. 4.2.19 розділу ІІ цього договору, клієнт протягом 30 (тридцяти) календарних днів повинен звернутися до банку та особисто подати відповідну письмову заяву. У випадку, якщо клієнт протягом вказаного строку не заявив про свою незгоду зі зміною кредитного ліміту та/або здійснив першу платіжну операцію після отримання вказаного SMS-повідомлення банку, згода клієнта зі зміною умов договору вважається підтвердженою.

Наведене указує на необґрунтованість доводів апелянта в цій частині, оскільки підписавши заяву на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідач погодився із умовами та правилами, які викладені у ньому, зокрема в частині зміни кредитного ліміту, а продовжуючи користуватись наданими грошовими коштами понад встановлений кредитний ліміт 20 000 грн., про свою незгоду зі зміною кредитного ліміту не повідомляв.

Таким чином, суд першої інстанції, взявши до уваги наведені обставини, а також те, що відповідач порушив умови договору, погашав щомісячні платежі по поверненню кредитних коштів з порушенням графіку та не в повному обсязі, допустив заборгованість щодо повернення кредиту, дійшов законного та обґрунтованого висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Крім цього, наведені в апеляційній скарзі інші доводи, які на думку апелянта, є підставою для скасування рішення суду, були предметом судового розгляду в суді першої інстанції, яким суд надав ґрунтовну оцінку, яка узгоджується з вимогами закону і з якою у суду апеляційної інстанції відсутні підстави не погодитися.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, а також те, що при апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Також слід зауважити, що дана справа віднесена процесуальним законом до категорії малозначних справ, а тому, в силу положень ч. 6 ст. 19 та ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 11 листопада 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова