РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/1623/23

02 травня 2025 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Грипіч Л. А.

з участю секретаря Вознюк Ю. В.

за участі : позивача ОСОБА_1 , представника позивача - адвоката Вітошка Ю.Г., відповідача ОСОБА_2 , третьої особи ОСОБА_3 , представника третьої особи - адвоката Євгеюка О.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та позову третьої особи, яка заявляє самостійні позовні вимоги на предмет спору ОСОБА_3 про визнання права власності на частину нежитлових приміщень та земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

У травня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Костопільського районного суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Позовні вимоги мотивовані тим, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу з відповідачем у них народилася спільна дитина: донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочним рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 26.09.2022 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано.

В період перебування у шлюбі було набуто наступне майно: квартира, загальною площею 63,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка, площею 0,1787 га, з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :03:002:0063; нежитлова будівля, адмінбудинок, загальною площею 714,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 ; нежитлова будівля, ангар, загальною площею 435,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_4 ; земельна ділянка, площею 0,2585 га з цільовим призначенням: для будівництва, обслуговування та реконструкції адмінбудинку під виробничу базу по виготовленню металопластикових вікон, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер :04:007:0016.

Відповідно до ст.60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності і у разі поділу майна, відповідно до ч.1 ст.70 СК України, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Просила суд визнати вищезазначене майно об`єктом спільної сумісної власності подружжя та в порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частки:

- квартири, загальною площею 63,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельної ділянки, площею 0,1787 га, з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :03:002:0063;

- нежитлової будівлі, адмінбудинок, загальною площею 714,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 ;

- нежитлової будівлі, ангар, загальною площею 435,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_4 ;

- земельної ділянки, площею 0,2585 га з цільовим призначенням: для будівництва, обслуговування та реконструкції адмінбудинку під виробничу базу по виготовленню металопластикових вікон, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер :04:007:0016.

Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 26 травня 2023 року відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справ здійснювати в порядку загального позовного провадження, про що повідомлено сторони, головуючий суддя Олійник П.В..

Відповідачу було надано 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов.

27 липня 2023 року на адресу суду від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позов, в якому відповідач не заперечував проти позовних вимог в частині визнання майна спільною сумісною власність подружжя та поділу квартири, загальною площею 63,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки, площею 0,1787 га, з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :03:002:0063 .

Позовні вимоги в частині визнання нежитлової будівлі, адмінбудинку, загальною площею 714,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 ; нежитлової будівля, ангару, загальною площею 435,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_4 та земельної ділянка, площею 0,2585 га з цільовим призначенням: для будівництва, обслуговування та реконструкції адмінбудинку під виробничу базу по виготовленню металопластикових вікон, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер :04:007:0016 визнав частково, а саме у часті 1/2 та не заперечував проти визнання за позивачем права власності на 1/4 частки нежитлової будівлі, адмінбудинку, загальною площею 714,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 ; нежитлової будівлі, ангару, загальною площею 435,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_4 та земельної ділянки, площею 0,2585 га з цільовим призначенням: для будівництва, обслуговування та реконструкції адмінбудинку під виробничу базу по виготовленню металопластикових вікон, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер :04:007:0016.

Часткове визнання позовних вимог обґрунтовує тим, що перераховані у позовній заяві об`єкти нерухомого майна - нежитлова адмінбудівля площею 714,7 кв.м., нежитлова будявля ангару площею 435,2 кв.м. та земельна ділянка площею 0,2585 га, що за адресою: АДРЕСА_3 були придбані не лише за спільні кошти його та позивачки, й за кошти його брата ОСОБА_3 . Тому вважає, що справедливим і правильним буде в цій частині позову визнати за позивачкою та відповідачем право власності на 1/2 частку вказаних об`єктів нерухомого майна як об`єктів спільного майна подружжя, із визнанням за позивачкою права власності на 1/4 частки у цьому майні, бо у придбання майна та в їх ремонт вкладені, крім спільних коштів, і кошти, що наложили його брату. Відповідно 1/2 частка в цьому майні, відповідно до розміру внеску, є приватною власністю ОСОБА_3

08 серпня 2023 року до суду від третьої особи ОСОБА_3 , який заявляє самостійні вимоги на предмет спору у вищевказаній справі надійшла позовна заява про визнання за ОСОБА_3 права власності на 1/2 частку нежитлової будівлі ангару загальною площею 434,2 кв.м., що за адресою: АДРЕСА_4 , нежитлову будівлю адмінбудинку загальною площею 714,7 кв. м., що за адресою: АДРЕСА_3 , земельну ділянку площею 0,2585 га, кадастровий номер :-4:007:0016, що за адресою: АДРЕСА_3 , та стягнути з позивача та відповідача судові витрати.

Позов третьої особи, яка заявляє самостійні позовні вимоги на предмет спору обґрунтований тим, що у разі задоволення первісного позову позивача, буде порушене його право власності на нежитлові приміщення та земельну ділянку.

На підтвердження позовних вимог ОСОБА_3 було надано копії розписок на підтвердження того, що ним було вкладено у придбання спірного нерухомого майна та його ремонт(поліпшення) більше 58 000 доларів США.

Ухвалою суду від 25.08.2023 залучено до справи ОСОБА_3 як третю особу, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору та прийнято його позов про визнання права власності на 1/2 частину нежитлової будівлі, ангару, нежитлової будівлі, адмінбудинку та земельної ділянки до спільного розгляду з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 подано відзив на позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору.

Заперечуючи позовні вимоги ОСОБА_3 , позивач ОСОБА_1 зазначала, що з метою незаконного виведення майна із режиму спільної сумісної власності, для того щоб вона, ОСОБА_1 , його не отримала, її колишній чоловік ОСОБА_2 разом із своїм рідним братом ОСОБА_3 , розробили злочинну схему, зокрема, ОСОБА_2 , видав своєму рідному брату ОСОБА_3 неправдиві документи про те, що начебто він позичив у свого брата 58 тисяч доларів США. Причому ці розписки були оформлені заднім числом. Заперечувала ту обставину, що нежитлова будівля ангару, нежитлова будівля адмінбудинку та земельна ділянка для їх обслуговування були придбані не за спільні кошти її та її колишнього чоловіка.

26 вересня 2023 року до суду надійшов відзив відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 на позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, в якому відповідач ОСОБА_2 визнав позовні вимоги третьої особи та просив суд визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частини нежитлової будівлі ангару загальною площею 434,2 кв.м., що за адресою: АДРЕСА_4 , нежитлову будівлю адмінбудинку загальною площею 714,7 кв. м., що за адресою: АДРЕСА_3 , земельну ділянку площею 0,2585 га, кадастровий номер :-4:007:0016, що за адресою: АДРЕСА_3 .

Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 05.03.2024 закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та позову третьої особи, яка заявляє самостійні позовні вимоги на предмет спору ОСОБА_3 про визнання права власності на частину нежитлових приміщень та земельної ділянки, та призначено справу до судового розгляду по суті.

Відповідно до розпорядження №70 від 19.03.2024 щодо призначення повторного автоматичного розподілу судової справи №564/1623/23, у зв`язку з тим , що з 18 березня 2024 року суддю ОСОБА_5 відраховано із штату Костопільського районного суду Рівненської області з посади судді у зв`язку з відставкою, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею визначено суддю Грипіч Л. А.

Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 17.04.2024 цивільну справу №564/1623/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка заявляє самостійні позовні вимоги на предмет спору ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя прийнято до провадження суддею Грипіч Л.А. та призначено справу до розгляду по суті.

Пояснення та аргументи учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача - адвокат Вітошко Ю.Г. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити, в задоволенні позову третьої особи просили відмовити, оскільки

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наступне майно: квартира, загальною площею 63,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка, площею 0,1787 га, з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :03:002:0063; 1/2 частки нежитлової будівлі, адмінбудинку, загальною площею 714,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 ; 1/2 частки нежитлової будівлі, ангару, загальною площею 435,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_4 ; 1/2 частки земельної ділянки, площею 0,2585 га з цільовим призначенням: для будівництва, обслуговування та реконструкції адмінбудинку під виробничу базу по виготовленню металопластикових вікон, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер :04:007:0016.

В порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частки:

-квартири, загальною площею 63,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ;

-земельної ділянки, площею 0,1787 га, з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :03:002:0063;

на 1/4 частки:

- нежитлової будівлі, адмінбудинок, загальною площею 714,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 ;

- нежитлової будівлі, ангар, загальною площею 435,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_4 ;

- земельної ділянки, площею 0,2585 га з цільовим призначенням: для будівництва, обслуговування та реконструкції адмінбудинку під виробничу базу по виготовленню металопластикових вікон, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер :04:007:0016.

Третя особа, яка заявив самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_3 в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав та просив суд визнати за ним право власності на 1/2 частини нежитлової будівлі, адмінбудинок, загальною площею 714,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 ; нежитлової будівлі, ангар, загальною площею 435,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_4 ; земельної ділянки, площею 0,2585 га з цільовим призначенням: для будівництва, обслуговування та реконструкції адмінбудинку під виробничу базу по виготовленню металопластикових вікон, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер :04:007:0016, оскільки він вклав у їх придбання та ремонт особисті кошти більше 58 000 доларів США з умовою, що в подальшому майно буде переоформлено на нього .

Дослідивши матеріали справи, письмові докази та заслухавши доводи учасників справи, покази свідків, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав .

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи.

Встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 06 грудня 2010 року, який було розірвано за заочним рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 26 вересня 2022 року(справа № 564/1213/22) .

В період перебування у шлюбі, до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та ведення спільного господарства, подружжям було набуто наступне майно:

- квартира, загальною площею 63,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.01.2020, індексний номер витягу 196534929, підстави виникнення права власності - договір купівлі - продажу квартири від 16.01.2020, посвідчений приватним нотаріусом Костопільського районного нотаріального округу Рівненської області Гладишем О.А., зареєстровани й в реєстрі за №87 ;

- земельна ділянка, площею 0,1787 га, з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :03:002:0063, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.08.2020, індексний номер витягу221007498, підстава набуття - свідоцтво від 20.08.2020, видане приватним нотаріусом Костопільського районного нотаріального округу Рівненської області Гладишем О.А., зареєстроване в реєстрі за №1541 ;

- нежитлова будівля, адмінбудинок, загальною площею 714,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 24.05.2023, номер інформаційної довідки 333307558, підстава набуття - свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 19.04.2017, видане приватним нотаріусом Костопільського районного нотаріального округу Рівненської області Дідовець А.Г., зареєстроване в реєстрі за №549 ;

- нежитлова будівля, ангар, загальною площею 435,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_4 , інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 24.05.2023, номер інформаційної довідки 333307558, підстава набуття - свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 19.04.2017, видане приватним нотаріусом Костопільського районного нотаріального округу Рівненської області Дідовець А.Г., зареєстроване в реєстрі за №549 ;

- земельна ділянка, площею 0,2585 га з цільовим призначенням: для будівництва, обслуговування та реконструкції адмінбудинку під виробничу базу по виготовленню металопластикових вікон, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер :04:007:0016, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 24.05.2023, номер інформаційної довідки 333307558, підстава набуття - свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 19.04.2017, видане приватним нотаріусом Костопільського районного нотаріального округу Рівненської області Дідовець А.Г., зареєстроване в реєстрі за №549 .

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, визначаючи характер спірних правовідносин, суд застосовує наступні норми права.

У статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

Відповідно до статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Майно, яке належить подружжю на праві спільної сумісної власності, при його розподілі ділиться в рівних частках між ними, якщо шлюбним договором або домовленістю не визначено іншого.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі N 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі N 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі N 404/1515/16-ц.

Відповідно до відомостей із Державних реєстрів речових прав ... спірне майно було набуте позивачем та відповідачем в період шлюбі та є спільним майном подружжя , на підтвердження іншого суд доказів не надано.

Зі змісту позовних вимог слідує, що позивач просить здійснити поділ майна, набутого під час шлюбу із відповідачем у справі ОСОБА_2 , а саме: квартира, загальною площею 63,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка, площею 0,1787 га, з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :03:002:0063; нежитлова будівля, адмінбудинок, загальною площею 714,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 ; нежитлова будівля, ангар, загальною площею 435,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_4 ; земельна ділянка, площею 0,2585 га з цільовим призначенням: для будівництва, обслуговування та реконструкції адмінбудинку під виробничу базу по виготовленню металопластикових вікон, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер :04:007:0016., визнавши за нею по 1/2 частини даного майна.

Щодо заявлених третьою особо ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/2 частини суд рахує їх необґрунтованими з огляду на наступне.

Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (пункт 5 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина третя та четверта статті 12 ЦПК України).

Тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача, а не реалізовується у спосіб спростування доводів пред`явлених вимог стороною відповідача, як беззаперечних. Якщо позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, доведе суду обґрунтованість пред`явлених вимог, то у випадку їх неспростування стороною відповідача у спосіб, визначений законом, такі вимоги підлягають задоволенню.

В судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог третя особа ОСОБА_3 , який заявив самостійні вимоги на предмет спору та її представники покликалися на показання свідків: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

В ході розгляду справи судом були допитані дані свідки, однак їх показання суд не приймає до уваги, оскільки вони не містили інформацію щодо предмета доказування - підстави набуття права власності на нерухоме майно.

Крім того, суд звертає увагу, що доведеність на підставі лише показів свідків факту передачі та сплати коштів в рахунок оплати за придбане майно та в рахунок його покращення, є неналежним способом доказування, адже цей факт не може підтверджуватися лише показами свідків, а повинен доводитися також письмовими доказами.

Суд також не приймає до уваги і копії долучених до позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору розписки про передачу коштів в рахунок оплати за придбане на аукціоні нерухоме майно та його ремонт, оскільки вони є неналежним доказами, так як не підтверджує та не спростовує обставин, які мають значення для даної справи.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Цивільне законодавство вимагає, щоб перехід права власності на нерухомість оформлювався договором, посвідченим нотаріально, та реєструвався у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Боргова розписка лише підтверджує боргове зобов`язання (грошове), але не договір купівлі-продажу, дарування, окремий договір застави нерухомості, іпотеки чи інший документ, що передає право власності і не може бути підставою для набуття права власності на нерухоме майно.

На думку суду, особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Переважно, спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року в справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року в справі № 905/1926/16 , від 30 січня 2019 року в справі № 569/17272/15-ц.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» також зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Враховуючи, що згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості, то суд рахує, що третя особа ОСОБА_3 звертаючись до суду з позовом про визнання права власності вибрала не ефективний спосіб захисту порушених прав.

Враховуючи викладене, з огляду на способи захисту порушених прав, які вважала за необхідне застосувати третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета позову у справі, а також керуючись принципом диспозитивності, суд дійшов висновку про відсутність достатніх правових підстав для задоволення позову в частині визнання права власності на 1/2 частини нежитлової будівлі, адмінбудинок, загальною площею 714,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 ; нежитлової будівлі, ангар, загальною площею 435,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_4 та земельної ділянки, площею 0,2585 га з цільовим призначенням: для будівництва, обслуговування та реконструкції адмінбудинку під виробничу базу по виготовленню металопластикових вікон, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер :04:007:0016, оскільки спірне майно є спільними сумісним майном подружжя, а останній може вимагати стягнення переданих коштів .

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в сумі 13 400,00 грн., який був сплачений позивачем при подачі позову про поділ майна подружжя до суду(квитанція від 22.05.2023).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2-13, 76-83, 89, 259, 263-265, 268, 354-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.

Визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , майно, яке було набуте за спільні кошти за час перебування у шлюбі позивача та відповідача:

- квартиру, загальною площею 63,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку, площею 0,1787 га, з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :03:002:0063;

- нежитлову будівлю, адмінбудинок, загальною площею 714,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 ;

- нежитлову будівлю, ангар, загальною площею 435,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_4 ;

- земельну ділянку, площею 0,2585 га з цільовим призначенням: для будівництва, обслуговування та реконструкції адмінбудинку під виробничу базу по виготовленню металопластикових вікон, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер :04:007:0016.

В порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частки:

- квартири, загальною площею 63,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельної ділянки, площею 0,1787 га, з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :03:002:0063;

- нежитлової будівлі, адмінбудинок, загальною площею 714,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 ;

- нежитлової будівлі, ангар, загальною площею 435,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_4 ;

- земельної ділянки, площею 0,2585 га з цільовим призначенням: для будівництва, обслуговування та реконструкції адмінбудинку під виробничу базу по виготовленню металопластикових вікон, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер :04:007:0016.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір в сумі 13 400 (тринадцять тисяч чотириста) грн.

В задоволенні позовних вимог третьої особи яка заявляє самостійні позовні вимоги на предмет спору ОСОБА_3 про визнання права власності на частину нежитлових приміщень та земельної ділянки - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач:

ОСОБА_1 (жителька АДРЕСА_5 ), НОМЕР_1 .

Відповідач:

ОСОБА_2 , (житель АДРЕСА_6 ) НОМЕР_2 .

Третя особа, що заявляє самостійні вимого щодо предмета позову:

ОСОБА_3 , (житель АДРЕСА_7 ), РНОКПП НОМЕР_3 .

Повне рішення складено

12 травня 2025 року

СуддяЛ. А. Грипіч