КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/7884/2025 Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Музичко С.Г., Желепи О.В.,

секретар судового засідання: Дуб С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Чистякової Тетяни Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , законним представником якого є ОСОБА_2 , на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 13 січня 2025 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Прискора Ірина Григорівна, Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

02 жовтня 2023 року до Подільського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_3 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Прискора Ірина Григорівна, Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання договору недійсним, у якій просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00), яка належить ОСОБА_1 , заборони ОСОБА_1 передавати, відчужувати та вчиняти будь-які інші дії щодо 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00), заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі, особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема: Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції реєстрації, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00).

В обґрунтування заяви зазначено, що 31.10.2013 року року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір позики, згідно з яким ОСОБА_3 передав ОСОБА_4 суму позики у розмірі 130 000 доларів США, а ОСОБА_4 зобов`язувався повернути отриману позику за першою вимогою ОСОБА_3 . Починаючи з 2020 року ОСОБА_3 неодноразово звертався до ОСОБА_5 з вимогами про повернення боргу, проте останній ухиляється від виконання своїх зобов`язань. 17.09.2020 року ОСОБА_4 подарував належну йому 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00) ОСОБА_1 , який є його рідним сином. Заявник вважає, що договір дарування було укладено ОСОБА_4 з метою уникнення настання негативних наслідків невиконання останнім зобов`язання за договором позики, зокрема, звернення стягнення на належне ОСОБА_4 нерухоме майна. З цих підстав ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про визнання недійсним договору дарування від 17.09.2020 року.

На думку заявника, існує ймовірність наступного відчуження ОСОБА_1 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 на користь інших осіб, що не є учасниками цієї справи, що може в значній мірі ускладнити чи взагалі зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду якщо воно буде прийнято на користь заявника, адже відсутність арешту та заборони відчуження вказаного об`єкту нерухомості може призвести до постійної зміни їх власників, та, у підсумку, до невиконання судового рішення по справі.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 13 січня 2025 року заяву представника позивача про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на 1/2 частини кв. АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00), яка належить ОСОБА_1 ..

Заборонено ОСОБА_1 передавати, відчужувати та вчиняти будь- які інші дії щодо 1/2 частини кв. АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00).

Заборонено державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема: Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції реєстрації, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо 1/2 частини кв. АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00).

Не погодившись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, адвокат Чистякова Т.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , законним представником якого є ОСОБА_2 , подала апеляційну скаргу, в якій просила її скасувати.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що звертаючись до суду з вказаною заявою ОСОБА_3 просив накласти накласти арешт на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00), яка належить ОСОБА_1 , оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в подальшому.

Між тим, судом першої інстанції було відхилено доводи позивача про те, що між співвідповідачами було укладено фраудаторний правочин, адже насамперед спірний договір було укладено за відсутності вимоги зі сторони позивача до відповідача про повернення боргу/відсутності судового спору між сторонами та виходячи з того, що співвідповідачі досягли наслідків такого договору - відповідач ОСОБА_1 отримав у власність 1/2 квартири АДРЕСА_1 .

Тому представник апелянта вважає, що накладення арешту на майно ОСОБА_1 вже є не актуальним та порушує його право власності на вільне володіння та розпорядження майном, оскільки рішення суду відмовлено у позові.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги посилалась також на те, що суд першої інстанції не мав розглядати заяву про забезпечення позову, враховуючи те, що пройшло більше року, а згідно з положеннями ст.153 ЦПК заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті, тому ухвалу необхідно скасувати на підставі статті 376 ЦПК України, відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_3 ..

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву представника позивача про забезпечення позову та накладаючи арешт на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що такий спосіб забезпечення позову, як накладення арешту на майно прямо передбачений чинним законодавством, він є співмірним із позовними вимогами, з якими позивач звернувся до суду.

Однак такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що 02.10.2023 року до Подільського районного суду м. Києва надійшла позовна заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Прискора Ірина Григорівна, Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання договору недійсним.

Представник позивача - адвокат Михайловський Р.В. разом з позовною заявою, 02.10.2023 року подав заяву про забезпечення позову, в якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00), яка належить ОСОБА_1 , заборони ОСОБА_1 передавати, відчужувати та вчиняти будь-які інші дії щодо 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00), заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі, особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема: Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції реєстрації, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00) (а.с. 54-59).

В обґрунтування заяви зазначено, що 31.10.2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір позики, згідно з яким ОСОБА_3 передав ОСОБА_4 суму позики у розмірі 130 000 доларів США, а ОСОБА_4 зобов`язувався повернути отриману позику за першою вимогою ОСОБА_3 . Починаючи з 2020 року ОСОБА_3 неодноразово звертався до ОСОБА_5 з вимогами про повернення боргу, проте останній ухиляється від виконання своїх зобов`язань. 17.09.2020 року ОСОБА_4 подарував належну йому 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00) ОСОБА_1 , який є його рідним сином. Заявник вважає, що договір дарування було укладено ОСОБА_4 з метою уникнення настання негативних наслідків невиконання останнім зобов`язання за договором позики, зокрема, звернення стягнення на належне ОСОБА_4 нерухоме майна. З цих підстав ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про визнання недійсним договору дарування від 17.09.2020 року.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 04 грудня 2024 року відмовлено у задоволенні позову (а.с. 146-149).

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 13 січня 2025 року заяву представника позивача про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на 1/2 частини кв. АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00), яка належить ОСОБА_1 .. Заборонено ОСОБА_1 передавати, відчужувати та вчиняти будь- які інші дії щодо 1/2 частини кв. АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00). Заборонено державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема: Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції реєстрації, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо 1/2 частини кв. АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00) (а.с. 150-152).

Відповідно до частин 1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч.2 ст.150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Тобто, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції до моменту ухвалення рішення по суті (04.12.2024 року), не вирішував питання щодо застосування заходів забезпечення позову чи у їх відмові, з огляду на подану 02.10.2023 року представником позивача заяву про забезпечення позову. Поміж тим, суд першої інстанції поставив ухвалу про задоволення заяви представника позивача про забезпечення позову, яким наклав арешт на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , після ухвалення рішення та вирішення справи по суті - 13.01.2025 року, що є порушення норм процесуального права, зокрема положення ч. 1 ст. 153, ст. 149 ЦПК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Суд першої інстанції на зазначені норми процесуального права уваги не звернув, та помилково вжив заходи забезпечення позову після ухвалення рішення від 04.12.2024 року.

Відтак, доводи апеляційної скарги заслуговують на уваги суду апеляційної інстанції, а заява представника позивача - адвоката Михайловського Р.В. про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції постановив ухвалу з порушення норм ЦПК України та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, і не дотримався положень ч. 1 ст. 153, ст. 149 ЦПК України при постановленні оскаржуваної ухвали.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову у відповідності до ст. 376 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Чистякової Тетяни Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 13 січня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні заяви адвоката Михайловського Романа Вікторовича, в інтересах ОСОБА_3 про забезпечення позову відмовити.

Компенсувати ОСОБА_1 , законним представником якого є ОСОБА_2 судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 605 грн 60 коп. за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 .

Законний представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 .

Повний текст постанови складено «08» травня 2025 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді С.Г. Музичко

О.В. Желепа