Дата документу 13.05.2025 Справа № 337/4923/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 337/4923/24
Провадження №22-ц/807/854/25
Головуючий в 1-й інстанції Котляр А.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.
суддів:Кочеткової І.В., Подліянової Г.С.,
секретарОстащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20 лютого 2025 року, ухвалене у м. Запоріжжі у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Водоканал» про захист прав споживача та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Хортицького районного суду м. Запоріжжя із вищезазначеним позовом, в якому просив: визнати протиправним зняття з обліку 05.01.2021 р. лічильника холодного водопостачання; визнати протиправними та нечинним нормативно-правові рахунки на оплату послуг центрального водопостачання без показників лічильника, які КП «Водоканал» нарахував до оплати за липень 2024 року в сумі 9231,63 грн.; зобов`язати КП «Водоканал» взяти на облік незаконно знятий 05.01.2021 р. лічильник холодного водопостачання; зобов`язати КП «Водоканал» відшкодувати завдану моральну шкоду в сумі 600 000,00 грн. В обґрунтування позову зазначає, що 11.03.2003 його лічильник холодного водопостачання був поставлений на облік КП «Водоканал». 05.01.2021 лічильник був знятий з обліку посадовими особами КП «Водоканал», та позивачу почали нараховувати обсяг використаного водопостачання за нормою, як без лічильника, затвердженою рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 01.12.2017 за № 768 з розрахунку на одну особу, мотивуючи це тим, що позивач не здійснив у термін до 05.01.2021 державну перевірку засобу обліку холодної води, оскільки попередня повірка була здійснена 06.02.2015. Позивач неодноразово звертався до посадових осіб КП «Водоканал» для повернення лічильника водопостачання на облік, але йому у цьому відмовили. Також позивач зазначає, що регулярно сплачує за спожиту холодну воду за показником лічильника, проте на липень 2024 року КП «Водоканал» незаконно нарахував йому до оплати 9231,63 грн., незважаючи на те, що відносно останнього відкрито кримінальне провадження №0000314 від 13.05.2021 за ст.190 КК України. Таким чином, з 05.01.2021 КП «Водоканал» завдає позивачу моральну та матеріальну шкоду. Мотивуючи завдання моральної шкоди позивач зазначив, що він є онкохворим. Крім того вказує, що КП «Водоканал» зробив замах на його честь та гідність, зачисливши його до порушників закону.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20 лютого 2025 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення вимог позову.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що відповідальність за своєчасну та періодичну повірку засобів обліку покладена на суб`єкта господарювання, а не на споживача.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26.01.2022 в задоволенні позову ОСОБА_1 про зобов`язання відновити незаконно знятий 05.01.2021 року з обліку лічильник холодного водопостачання, та відшкодування моральної шкоди у розмірі 230000 грн. було відмовлено.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 24.05.2022 рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26.01.2022 у цій справі залишено без змін з тих підстав, що суд першої інстанції при вирішенні спору правильно дійшов висновку щодо недоведеності позовних вимог, оскільки КП «Водоканал» не порушував вимог законодавства, здійснюючи нарахування позивачу за надані послуги згідно із встановленою нормою водоспоживання, а також позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог щодо спричинення йому моральної шкоди діями відповідача.

Відповідно до рахунку на оплату послуг з централізованого водопостачання і водовідведення за квітень 2021 року, по особовому рахунку НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , КП «Водоканал» нараховано оплату за тарифами, із розрахунку на одну особу: за централізоване водопостачання 245 л./доб., централізоване водовідведення 245 л./доб., централізоване водовідведення ГВ 140 л./доб.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 13.05.2021 року внесені відомості за заявою ОСОБА_1 про вчинення відносно нього шахрайських дій з боку КП «Водоканал», які незаконно нараховують борг за послуги водопостачання за ч. 1 ст. 190 КК України.

Листом № 629к/87 від 12.03.2020р. ОСОБА_1 було повідомлено про необхідність здійснення державної повірки засобу обліку холодної води, встановленого за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, листом вих.№ 629к/87 від 12.03.2020р. позивача було попереджено, що в разі непроведення своєчасної повірки приладу обліку холодної води, підприємство буде вимушено проводити нарахування згідно з нормою водоспоживання.

Листом вих.№ 4088/87 від 05.12.2020р. позивачу була повторно повідомлена вищезазначена інформація.

Відповідно до копії акту технічного обстеження, 22.09.2020 за адресою АДРЕСА_1 , абонент доступ до лічильника не надав.

Відповідно до копії акту технічного обстеження, 09.12.2020 за адресою АДРЕСА_1 , споживач до квартири впустив, але надати доступ до лічильника для зняття показань та отримання припису для проходження повірки, відмовився.

Листом № К-111-2115-20/9.3-18 від 25.03.2020р. КП «Водоканал» на звернення ОСОБА_1 від 17.03.2020 повідомив про необхідність проведення повірки приладу обліку води та наслідки її не проходження та проходження.

Згідно консультаційного висновку спеціаліста, лікаря онколога-уролога КНП «Запорізький регіональний протипухлинний центр» ЗОР від 08.05.2025, позивач ОСОБА_1 перебуває в стані ремісії, отримує гормонотерапію.

За адресою АДРЕСА_1 , закріплено особовий рахунок НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , встановлений індивідуальний лічильник холодної води, остання дата повірки якого відбулась 06.02.2015 року, та з січня 2020 року КП «Водоканал» здійснює нарахування виходячи з затверджених норм водоспоживання, та відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630.

ОСОБА_1 позовні вимоги про зобов`язання КП «Водоканал» відновити незаконно знятий з обліку лічильник холодного водопостачання обґрунтовував тим, що періодична повірка лічильника води здійснюються за рахунок суб`єктів господарювання.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволені позову виходив з того, що у виконавця відсутній обов`язок щодо проведення періодичної повірки лічильника холодної води, взятого на абонентський облік, за власний рахунок. Відтак, на час виникнення необхідності проведення періодичної повірки приладу обліку холодної води, який встановлено у квартирі позивача, така повірка мала бути здійснена за рахунок позивача. КП «Водоканал» не порушував вимог законодавства, здійснюючи нарахування за надані послуги позивачу згідно із встановленою нормою водоспоживання, та також неодноразово повідомляв позивача про необхідність здійснення повірки приладу обліку води та порядок нарахувань за надані послуги в разі нездійснення такої повірки. Саме по собі внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, 13.05.2021 відомостей за заявою ОСОБА_1 про вчинення відносно нього шахрайських дій з боку КП «Водоканал» за ч. 1 ст. 190 КК України, не свідчить про наявність моральної шкоди, враховуючи також те, що суду не надано будь яких відомостей з приводу результату досудового розслідування. Саме лише посилання позивача на те, що йому заподіяна моральна шкода, не може бути підставою для задоволення позову без надання належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог.

З вказаними висновками суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду погоджується, виходячи з наступного.

Вимогами позову є:

1.Визнати протиправним зняття з обліку 05.01.2021 р. лічильника холодного водопостачання.

2.Визнати протиправними та нечинним нормативно-правові рахунки на оплату послуг центрального водопостачання без показників лічильника, які КП «Водоканал» нарахував до оплати за липень 2024 року в сумі 9231,63 грн.

3.Зобов`язати КП «Водоканал» взяти на облік незаконно знятий 05.01.2021 р. лічильник холодного водопостачання.

4.Зобов`язати КП «Водоканал» відшкодувати завдану моральну шкоду в сумі 600 000,00 грн.

За приписами п.п. 17, 18 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» повірка засобів вимірювальної техніки - сукупність операцій, що включає перевірку та маркування та/або видачу документа про повірку засобу вимірювальної техніки, які встановлюють і підтверджують, що зазначений засіб відповідає встановленим вимогам; періодична повірка засобів вимірювальної техніки - повірка, що проводиться протягом періоду експлуатації засобів вимірювальної техніки через встановлений проміжок часу (міжповірочний інтервал).

Відповідно до ч.1, 2 ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Перелік категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Міжповірочні інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки за категоріями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері метрології та метрологічної діяльності.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 № 1747 затверджено міжповірочні інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями, відповідно до яких міжповірочний інтервал лічильника води становить 4 роки.

З матеріалів справи вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , існує особовий рахунок НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , за адресою встановлено індивідуальний лічильник холодної води, остання дата повірки якого відбулась 06.02.2015, та з січня 2021 року КП «Водоканал» здійснює нарахування виходячи з затверджених норм водоспоживання, та відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», обсяг споживання питної води визначається за показаннями вузлів розподільного обліку, а у разі їх відсутності за нормами споживання, встановленими органом місцевого самоврядування.

Отже, нарахування за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення здійснюються на підставі показань приладів обліку холодної води, а у разі їх відсутності за нормами водоспоживання, встановленими органом місцевого самоврядування, у відповідності до кількості зареєстрованих осіб.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів міських рад належить встановлення нормативів (норм) споживання комунальних послуг.

Так, рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради «Про затвердження питомих норм споживання питної води у м.Запоріжжі» №499 від 18.12.2020, № 96 від 29.03.2021, були встановлені норми водоспоживання на вищезазначений період.

Відповідно до норм Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» повноваження по встановленню тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення суб`єктам природних монополій та суб`єктам господарювання на суміжних ринках, ліцензування діяльності яких здійснює Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП), належать зазначеній Комісії.

Згідно ст.3 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» до її повноважень належить формування цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг та реалізації відповідної політики, реалізація цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг.

Отже, керуючись положеннями Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» та Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», КП «Водоканал» здійснює нарахування за послуги з водопостачання та водовідведення на підставі тарифів, затверджених НКРЕКП.

Таким чином, матеріалами справи встановлено, а також підтверджено і не спростовано сторонами у справі, що індивідуальний лічильник холодної води, який встановлений у квартирі позивача не пройшов повірку у передбачені законом строки і саме у зв`язку із цим знятий з обліку, і ця обставина стала підставою для нарахування оплати за водопостачання та водовідведення за нормами водоспоживання за кількістю зареєстрованих осіб.

Враховуючи викладене, безпідставними є вимоги позову з приводу визнання протиправним зняття з обліку 05.01.2021 р. лічильника холодного водопостачання; визнання протиправними та нечинним нормативно-правові рахунки на оплату послуг центрального водопостачання без показників лічильника, які КП «Водоканал» нарахував до оплати за липень 2024 року в сумі 9231,63 грн.; зобов`язання КП «Водоканал» взяти на облік незаконно знятий 05.01.2021 р. лічильник холодного водопостачання.

По-перше, зняття з обліку лічильника не є протиправним, оскільки вказані дії пов`язані із закінченням строку його попередньої повірки і не проведенням наступної, що не заперечується позивачем.

По-друге, як зазначалося вище у разі зняття лічильника з обліку у зв`язку з відсутністю періодичної повірки нарахування оплати за водопостачання та водовідведення відбувається за нормами водоспоживання за кількістю зареєстрованих осіб. Таким чином, нарахування здійснені відповідачем є обґрунтованими.

По-третє, взяття на облік лічильника, що не пройшов повірку не передбачено законодавством.

Вимог, щодо зобов`язання відповідача провести повірку лічильника, позов не містить, між тим, доводами позову є те, що саме на відповідача покладено обов`язок проведення такої перевірки. Однак такі доводи є необґрунтованими.

Згідно з частиною четвертою статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» (станом на час виникнення спірних правовідносин в редакції Закону № 2189-VIII від 09.11.2017) періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування і монтаж) вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання теплової енергії та води в квартирах (приміщеннях) будинку, здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено договором.

Згідно пункту 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» вузол розподільного обліку - вузол обліку, що забезпечує індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлях, де налічуються два та більше споживачів.

Таким чином, прилади обліку води, що забезпечують індивідуальний облік споживання води в квартирі багатоквартирного будинку, в розумінні Закону про комерційний облік виконують функції вузлів розподільного обліку.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 лютого 2023 року у справі № 759/23657/20 (провадження № 61-21217св21) вказано, що: «відповідно до Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», який набрав чинності 02 серпня 2017 року та постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 02 листопада 2017 року № 1344, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг виконала перерахунок вартості тарифів та вилучила з них витрати, пов`язані з обслуговуванням та повіркою загальнобудинкових та індивідуальних засобів обліку, тим самим поклавши обов`язок на власника індивідуального засобу обліку води за власний рахунок здійснювати їх періодичну повірку, обслуговування та ремонт, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 березня 2019 року у справі № 229/1539/17 (провадження № 61-27909сво18) міститься правовий висновок про те, що саме виконавець послуги несе відповідальність за своєчасну повірку засобу обліку води, встановленого у будинку споживача, його обслуговування і ремонт, в тому числі демонтаж, транспортування та монтаж після повірки. Таким чином, контроль за проведенням періодичної повірки, обслуговування засобів обліку води у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж повинен здійснюватися виконавцем зазначених послуг. При цьому оплата за повірку лічильника здійснюється споживачем.

Що стосується стягнення моральної шкоди, то як вірно вказав суд першої інстанції позивачем не було надано належних та допустимих доказів спричинення відповідачем такої шкоди, таким чином, колегія судів погоджується з тим, що такі вимоги позову є недоведеними.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20 лютого 2025 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 15 травня 2025 року.

Головуючий, суддя-доповідач С. В. Кухар

судді: І. В. Кочеткова

Г. С. Подліянова