справа № 362/6886/24
провадження № 2/362/777/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 травня 2025 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Поповича О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кострубіцької Т.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Василькові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна між подружжям.

Суд установив:

ОСОБА_1 через представника - адвоката Крившу Ярослава Анатолійовича звернулася до суду з позовом, в якому просить поділити спільне майно подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 40,9 кв.м.; загальною площею - 56,1 кв.м.; земельну ділянку площею 0,085 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з кадастровим номером :00:001:6252, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в рівних долях; виділити у власність ОСОБА_1 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею - 40,9 кв.м.; загальною площею 56,1 кв.м.; виділити у власність ОСОБА_1 1/2 частину земельної ділянки площею 0,085 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з кадастровим номером :00:001:6252, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; виділити у власність ОСОБА_2 частину житлового будинку адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 40,9 кв.м.; загальною площею 56,1 кв.м.; виділити у власність ОСОБА_2 1/2 частину земельної ділянки площею 0,085 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з кадастровим номером :00:001:6252, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд ухвалою від 07 жовтня 2024 року відкрив провадження у справі.

Ухвалою від 05 грудня 2024 року закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 березня 2025 року прийнято справу до провадження судді Поповича О.В., вирішено розглядати її за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання у справі.

У підготовче засідання сторони не з`явилися, до суду надійшли клопотання про розгляд справи без їх участі.

Відповідач подав заяву про визнання позову.

Відповідно до статті 200 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд ухвалює рішення в підготовчому засіданні.

Згідно з частиною шостою статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд установив, що ОСОБА_1 , перебувала в шлюбі з ОСОБА_2 , зареєстрованому 11 червня 1994 року, зареєстрованого Відділом реєстрації актів громадянського стану Васильківського міськвиконкому Київської області актовий запис № 133, свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1 .

У період сумісного проживання, перебуваючи в шлюбі, відповідачем в особисту власність придбано житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 40,9 кв.м.; загальною площею 56,1 кв.м.; площа земельної ділянки 0,085 га, відповідно до договору купівлі-продажу жилого будинку АЕР №160059 від 11.03.2002 року.

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Статтею 81 цього ж Кодексу визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11).

Зі змісту пунктів 23, 24 цієї ж Постанови вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Відповідно до пункту 30 зазначеної Постанови Пленуму ВСУ рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК України.

При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.

Також суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі статті 60 СК України.

Суд встановив, що сторони визнають, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 40,9 кв.м.; загальною площею 56,1 кв.м.; та земельна ділянка площею 0,085 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з кадастровим номером :00:001:6252, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю подружжя, а тому у відповідності до ч.1 ст.82 ЦПК України даний факт доказуванню не підлягає.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Аналізуючи норми закону та враховуючи, що зазначене майно придбане сторонами в період шлюбу є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову та поділу такого майна, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, визнавши за кожним право власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 40,9 кв.м.; загальною площею 56,1 кв.м.; та земельної ділянки площею 0,085 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з кадастровим номером :00:001:6252 яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та змінивши таким чином режим спільної сумісної власності подружжя на це майно, на режим спільної часткової власності.

Керуючись статтями 200, 258, 259, 264-265 ЦПК України, 60, 69-71 СК України, суд

ухвалив:

1. Задовольнити позовні вимоги.

2. Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею - 40,9 кв.м.; загальною площею - 56,1 кв.м. та земельну ділянку площею 0,085 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з кадастровим номером :00:001:6252, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в рівних долях.

3. Припинити право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею - 40,9 кв.м.; загальною площею - 56,1 кв.м. та земельну ділянку площею 0,085 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з кадастровим номером :00:001:6252, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

4. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 (одну другу) частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею - 40,9 кв.м.; загальною площею - 56,1 кв.м.

5. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 (одну другу) частину земельної ділянки площею 0,085 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з кадастровим номером :00:001:6252, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

6. Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 (одну другу) частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею - 40,9 кв.м.; загальною площею - 56,1 кв.м.

7. Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 (одну другу) частину земельної ділянки площею 0,085 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з кадастровим номером :00:001:6252, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Повне судове рішення складено 09 травня 2025 року.

Суддя О. В. Попович