Справа № 342/746/24
Провадження № 2/342/43/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.,

секретаря судового засідання Матієк І.П.

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

предстаника позивача Паньків В.Д.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Левенець Л.В.

представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, - Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Городенківської міської ради - Боднарчук О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Городенка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Паньків Василь Дмитрович, до ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Левенець Леся Василівна про позбавлення батьківських прав, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, - Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Городенківської міської ради,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_1 , в інтересах якої діє адвокат Паньків Василь Дмитрович, звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , жителя АДРЕСА_1 , в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи з 19.10.2007 року. Шлюб було зареєстровано Стрільченською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області про що, в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис від 19.10.2007 року. У шлюбі в подружжя народився син: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Протягом останніх 13-ти років, а саме з 2011 року стосунки з чоловіком розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, а також претензії щодо ведення спільного господарювання.

Відповідно до рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області у справі № 2/121/11 від 14.02.2011 року шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 було розірвано.

Після розлучення спільний з Відповідачем син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за рішенням суду, що зазначене вище залишився проживати матері і з того часу ОСОБА_1 (мама) сама утримує та виховує спільного з Відповідачем сина. Позивач ОСОБА_1 разом із неповнолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживають за адресою, що зазначена вище в анкетних даних позовної заяви.

Починаючи з 2011 року Відповідач ОСОБА_2 , ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оскільки він зовсім не цікавиться життям неповнолітнього сина: не відвідує його - ні вдома, ні в інших громадських місцях, а також викладаючи в класі де навчається ОСОБА_3 предмет (інформатику) в школі так як Відповідає є вчителем даного предмета жодного разу не поцікавився в ОСОБА_3 про його шкільне життя, про його дитинство, про потреби та бажання його, жодним чином не проявляє себе як біологічний батько дитини - ОСОБА_3 . Відповідач не виявляє бажання спілкуватись ні особисто ні будь-якими іншими засобами зв`язку з спільним з Позивачем сином, не надає жодної матеріальної допомоги, не вітав раніше та не вітає сина і вданий час на дні народження чи будь-які інші свята.

Неповнолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взагалі внаслідок умисних дій зі сторони біологічного батька, не відчуває батьківської любові опіки та турботи. В побуті навіть не згадує, що в нього є батько та що син скучив за ним.

Позивач ОСОБА_1 , особисто ніколи не перешкоджала і не перешкоджає Відповідачу його спілкуванню з сином, а навпаки неодноразово акцентувала на цьому увагу щодо необхідності проявляти любов та всесторонню турботу про сина, але він не зважаючи ні нащо такого наміру не проявляв і не проявляє, зустрічаючись на шкільній перерві не подає виду, що він є батьком ОСОБА_3 , проходячи повз сина без жодних емоцій.

Позивач ОСОБА_1 , вважає за доцільне позбавити відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки виховує спільного сина самостійно, сама забезпечує його продуктами харчування, гігієнічними засобами, одягом, освітньою та художньою літературою, за власні кошти придбала комп`ютерну техніку для дитини, а також для підтримання постійного зв`язку придбано для сина мобільний телефон. ОСОБА_1 , постійно сама слідкує за станом здоров`я свого сина, відвідуючи медичні заклади в разі потреби.

Відповідно до відповіді КП Городенківського НЦПМД Городенківської міської ради від 22.05.2024р. на адвокатський запит вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в медичні заклади в Коломийському (Городенківському) районі в інтересах спільного сина, ОСОБА_3 від його народження і по сьогоднішній день жодного разу не відвідував та жодним чином не цікавився станом здоров`я сина. Натомість щоразу при потребі амбулаторного чи стаціонарного лікування ОСОБА_3 , турбується ОСОБА_6 , який перебуває в шлюбі з ОСОБА_1 , (мамою ОСОБА_3 ), що стверджується довідкою лікаря-педіатра Сав`юк Н.В .

Очевидним є той факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , турбується станом здоров`я свого сина, періодично відвідує медичні заклади в Коломийському (Городенківському ) районі, а також сімейного лікаря в інтересах спільного сина щодо проведення його медичного огляду та амбулаторного лікування. (відповідь КП Городенківського НЦПМД Городенківської міської ради.

Крім цього, Відповідно до відповіді КНП Городенківської БЛІЛ Городенківської міської ради за №49 05/01 від 23.05.2024р. на адвокатський запит зі змісту яких вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в медичні заклади в Коломийському (Городенківському ) районі в інтересах спільного сина, ОСОБА_3 від його народження і по сьогоднішній день жодного разу не відвідував та жодним чином не цікавився станом здоров`я сина. Натомість щоразу при потребі амбулаторного чи стаціонарного лікування ОСОБА_3 , турбується ОСОБА_6 , який перебуває в шлюбі з ОСОБА_1 , (мамою ОСОБА_3), що стверджується медичною картою стаціонарного хворого за № 2425.

ОСОБА_1 , працює в Городенківському відділенні Ощадбанку на посаді Завідувача сектору касових операцій з 2012 року отримує стабільну заробітню плату, грошові кошти старається розприділяти так, щоб їх вистачило на продукти харчування, сплату комунальних послуг та придбання необхідних речей для сина. Згідно з Характеристики виданої на ОСОБА_1 , керуючою ТВБВ № 1008/079 Гаврилюк Н.П., відомо, що ОСОБА_1 , зарекомендувала себе виключно з позитивної сторони, є грамотним та кваліфікованим спеціалістом, ефективним керівником. В сім`ї та побуті сромна, доброзичлива, дбайлива мати, яка виховує своїх дітей.

В характеризуючих даних згідно з характеристики Стрільченської гімназії зазначено, що ОСОБА_3 , є учнем 9-го класу Стрільченської гімназії, за час навчання в гімназії характеризуються виключно з позитивної сторони, користувався авторитетом серед учнівської аудиторії та педагогічного складу.Мати ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , приділяють належну увагу щодо виховання дитини.

Отже, враховуючи все вищевикладене та звертаючи увагу на копії документів, що додані до позовної заяви вбачається, що відповідач не цікавиться життям спільного з позивачем неповнолітнього сина, не бере участі в його вихованні та матеріальному забезпеченні, не виконує батьківських обов`язків, відтак позовні вимоги в частині позбавлення відповідача батьківських прав є підтвердженими та обґрунтованими.

Ухвалою суду від 05 червня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Паньків Василь Дмитрович, до ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Левенець Леся Василівна про позбавлення батьківських прав.

Залучено до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, - Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Городенківської міської ради (м. Городенка вул. Шевченка, 77).Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання в справі.

01.07.2024 від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Городенківської міської ради до суду поступив висновок органу опіки та піклування Городенківської міської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 стосовно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя села Стрільче, рішення Виконавчого комітету Городенківської міської ради № 940 від 26.06.2024 "Про затвердження висновку органу опіки та піклування Городенківської міської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 стосовно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя села Стрільче» та клопотання про розгляд справи без участі представника служби у справах дітей. Висновок органу опіки та піклування Служба у справах дітей підтримують в повному обсязі.

10 липня 2024 року відповідач ОСОБА_2 до суду подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає з наступних підстав. Зі змісту позовної заяви не слідує, в чому полягає порушене право позивачки, які мотиви вона переслідує, намагаючись позбавити його батьківських прав, яким чином позбавлення позитивно вплине на дотримання прав та інтересів ОСОБА_3 .

З аналізу поданих доказів випливає, що чоловік позивача ОСОБА_6 мобілізований до ЗСУ. При цьому до справи долучено копію посвідчення особи, що має право на пільги, передбачені для багатодітних сімей, виданого на ім`я ОСОБА_6 , до якого безпідставно вписано і, його - ОСОБА_2 , сина, як дитину ОСОБА_6 . У травні 2024 року позивач подала до Городенківського відділу ДВС заяву про відмову від аліментів, які він сплачує на утримання сина. Створивши штучні передумови для виключення йогоучасті у житті сина, позивач має наметі позбавити його батьківських прав для того, щоб потім її чоловік зміг усиновити хлопчика та звільнитися з лав ЗСУ. Така мотивація суперечить вимогам закону та моральним засадам суспільства. Ми спільно не проживаємо з 2009 року, однак з вказаним позовом ОСОБА_1 звернулася до суду лише після мобілізації чоловіка.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише стосовно дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 Сімейного Кодексу України, а саме: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною;4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Перелік підстав для позбавлення батьківських прав є вичерпний і розширеному тлумаченню не підлягає. Жодна з перелічених підстав не доведена матеріалами справи. Свої батьківські обов`язки щодо ОСОБА_3 виконує. З лютого 2010 року своєчасно та у повному обсязі сплачує аліменти на утримання сина. З довідки Городенківського відділу ДВС від 01.07.2024 року вбачається, що на підставі виконавчого листа, виданого Городенківським районним судом, з 05.02.2010 року проводилося стягнення аліментів з ОСОБА_2 , заборгованість по сплаті аліментів відсутня.

Звітом відділу освіти Городенківської міської ради підтверджується відрахування і виплату ОСОБА_2 аліментів на утримання сина. Суми аліментів перевищують розмір прожиткового мінімуму, встановленого Законом України «Про Державний бюджет», для дитини відповідного віку.

20.05.2024 року ОСОБА_1 подала заяву до Городенківського відділу ДВС про повернення виконавчого листа без виконання та відмову від аліментів. На підставі цієї заяви позивач змогла отримати формальну довідку про те, що на час звернення 21.05.2024 року (наступного дня після того, як подала заяву про відмову від аліментів) на виконанні Городенківського відділу ДВС виконавчий лист про стягнення аліментів із ОСОБА_2 не перебуває.Не дивлячись на це, він продовжує сплату аліментів на утримання дитини, про свідчить наявність платежів за травень та червень 2024 року у звіті.

Зміст позовної заяви суперечить документам, вказаним у додатку до позову, та фактичним обставинам справи.

Зокрема, у позові вказано, що відповідно до відповіді КП «Городенківського НЦПМД» від 22.05.2024 року ОСОБА_2 не звертався в інтересах сина ОСОБА_3 в медичні заклади Коломийського (Городенківського) району, не відвідував його та не цікавився станом здоров`я сина. Проте, така відповідь КП «Городенківського НЦПМД» у матеріалах справи відсутня.

У додатках до позову зазначено наявність відповіді КП «Городенківського НЦПМД» від 22.05.2024 року у формі довідки лікаря-педіатра Сав`юк Н.В .

З довідки лікаря-педіатра Сав`юк Н.В. слідує, що вона виписана на бланку фізичної особи - підприємця ОСОБА_10 та жодного відношення до КП «Городенківського НЦПМД» вказаний медичний заклад не має. Ототожнення приватної медичної практики з діяльністю офіційного медичного закладу робить довідку від 22.05.2024 року неналежним доказом. На підставі довідки приватного лікаря неможливо встановити, що ОСОБА_2 не цікавлюся здоров`ям дитини в цілому та не звертався з цього приводу у всі заклади нашого району.

У позові також вказано, що згідно відповіді КНП Городенківської БЛІЛ від 23.05.2024 року №49 05/01 ОСОБА_2 не звертався в інтересах сина ОСОБА_3 в медичні заклади Коломийського (Городенківського) району, не відвідував його та не цікавився станом здоров`я сина.Проте, така відповідь КНП Городенківського БЛІЛ у матеріалах справи відсутня, у всякому разі ОСОБА_2 вона разом з додатками до позову не надіслана.

У додатках до позову зазначено наявність відповіді директора КНП Городенківська БЛІЛ у формі 4 медичних довідок. Зі змісту довідок та копії титульної сторінки медкарти стаціонарного хворого вбачається, що ОСОБА_3 мав певні захворювання. Однак, ці документи жодним чином не доводять твердження позовної заяви з покликанням на ці докази про те, що я не цікавлюся здоров`ям сина.

Не може бути належним та допустимим доказом довідка Стрільченського старостинського округу №183 від 30.06.2022 року. По перше, вона видана два роки тому, і викладені в ній відомості змінилися. По друге, старостинський округ не володіє належними обліковими даними, які б дали старості підстави стверджувати, на чиєму утриманні перебувають діти в сім`ї, така інформація виходить за межі повноважень старости. По третє, інформація про утримання ОСОБА_6 сина суперечить документальним доказам про те, що сина утримує він, ОСОБА_2 .

На час отримання позивачем вказаного посвідчення він не був позбавлений батьківських прав, не визнавався безвісті відсутнім та справно сплачував аліменти на утримання сина, а ОСОБА_6 при цьому користувався пільгами, як багатодітний батько. Посвідчення видане у 2019 року Управлінням праці та соціального захисту населення Городенківської РДА, документи якого після припинення діяльності передані до Коломийської РДА. Статус багатодітної сім`ї підлягає щорічному підтвердженню.

Оскільки, це посвідчення викликає сумнів у своїй достовірності, то є підстави для витребування з Управління соціального захисту населення Городенківської міської ради, а у випадку відсутності, з Коломийської РДА копій документів, які стали підставою для його видачі.

Щодо висновку органу опіки та піклування Городенківської міської ради про доцільність позбавлення мене батьківських прав, то він не може слугувати належним доказом по тій причині, щоб був складений на підставі доказів, які не є належними та достовірними. Не дивлячись на його - ОСОБА_2 особисту участь у засіданні комісії, якою приймалося це рішення, його доводи не були почуті. У висновку вказано, що він не здійснюю матеріального утримання сина, хоча він сплачує аліменти. Не взято до уваги, що передумовою складних відносин із сином стали неприязні стосунки з його мамою, яка заперечувала щодо його спілкування з дитиною. Не враховано небажання сина іти на контакт, тому що в сім`ї, де він виховувався, батько мав лише негативні характеристики. Висновок не містить однозначних обставин, які б свідчили про його повне та свідоме нехтування батьківськими обов`язками та вказували на наявність підстав для застосування відносно нього такого заходу як позбавлення батьківських прав. Не зазначено також, у чому полягатиме якнайкраще дотримання інтересів дитини при позбавленні батьківських прав.

Верховний Суд у своїй постанові від 07 травня 2024 року у справі №715/1337/23 висловив правову позицію про те, що висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав носить рекомендаційний характер. Він не має для суду наперед встановленого значення та оцінюються судом у сукупності з іншими доказами.

У відзиві ОСОБА_2 зазначено, що матеріальну складову життя його сина він забезпечує. Дистанційно він постійно стежить за його життям, знає всіх його друзів. Йому відомі його захоплення та успішність в школі. Працюючи вчителем Стрільченської гімназії, де навчався його син, він систематично дізнавався про його успішність, розмовляв з вчителями стосовно його здібностей. Складнощі їхнього із сином спілкування обумовлені неприязними відносинами, що склалися у нього з його мамою. Родичі позивача були налаштовані проти нього негативно. Відразу після розлучення, коли хлопчик був малим, позивач не дозволяла їм бачитися і він поступово відвик від нього. Потім позивач створила другу сім`ю, і його поява у них вдома була не бажана. Він бачив сина в школі, спостерігав, як він ріс, але боявся травмувати дитину розмовами, знаючи, що в сім`ї, де росте хлопчик, він характеризується виключно з негативного боку. Він вважав, що коли син підросте, його психіка зміцніє, він зможе з ним поговорити. В день випускного він підійшов, щоб привітати ОСОБА_3 , однак ОСОБА_3 повернув йому подарунок.

Вважає, що позбавлення його батьківських прав матиме негативний вплив на сина. Він повинен рости в гармонії, знаючи, що має батька, який завжди готовий прийняти його, розраховувати на його підтримку. Зазначає, що характеризується позитивно за місцем проживання та за місцем роботи, шкідливих звичок не має. Має достатньо корисних навичок, які може передати сину. Син захоплюється комп`ютерними технологіями та інженерією, має намір пов`язати з цією спеціальністю свою майбутню професію, в чому він може надати йому допомогу.

Враховуючи наведене, просить у задоволенні позову ОСОБА_1 про позбавлення його батьківських прав щодо сина ОСОБА_3 - відмовити у повному обсязі.

18 липня 2024 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Паньків Василь Дмитрович до суду подав відповідь на відзив в якому зазначив, що позивач заперечує на описані трактування відповідача, вказані у відзиві на позовну заяву та зазначає, що зміст тексту відзиву є надуманим, перебільшеним і таким, що не відповідає дійсності. ОСОБА_1 звертає увагу на те, що відповідач ОСОБА_2 , після народження їх спільної дитини не був присутнім в пологовому будинку медичного закладу при виписці дитини та не забирав її та їх спільну дитину з пологового будинку, також, протягом шести місяців від дня народження їх спільного сина ОСОБА_3 відповідач ОСОБА_2 жодного разу не виявляв щодо сина батьківського піклування, не приходив до сина, не бавив його, не прогулювався з сином, а умисно та принципово ухилявся від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Більше того, під час хрещення дитини за релігійним обрядом відповідач ОСОБА_2 свідомо та умисно не бажав бути присутнім, в подальшому спільний син зростав без батьківської любові та турботи і коли син зробив перший крок, відповідач цього не бачив. З часом, коли спільний син ОСОБА_3 підріс і пішов в дошкільний заклад, відповідач ОСОБА_2 теж присутнім, при такій радісній події в житті спільної дитини, не був та не приймав жодної участі.

Щодо забезпечення здобуття спільним з відповідачем сином повної загальної середньої освіти позивач ОСОБА_1 бажає зазначити про те, що починаючи від першого класу Стрільченського навчального закладу, в який їх спільний син пішов без участі та присутності батька та станом на сьогоднішній день, їх спільний син є учнем Стрільченської гімназії, ОСОБА_3 , є учнем 9-го класу Стрільченської гімназії, і за час навчання в гімназії характеризується виключно з позитивної сторони, користувався авторитетом серед учнівської аудиторії та педагогічного складу. Відповідач ОСОБА_2 жодної участі у шкільному житті дитини не приймав та не приймає, а його трактування, що він начебто цікавиться його шкільним життям, переглядаючи шкільний журнал успішності учнів та дивитися на оцінки спільного сина ОСОБА_3 , є абсурдним та не витримує жодної критики.

Що стосується стану здоров`я сина ОСОБА_3 та відповідного профілактичного огляду в медичному закладі м.Городенка, позивач бажає зазначити, що вона від народження сина ОСОБА_3 і по сьогоднішній день співпрацює з дитячим педіатром Сав`юк Н. , з якою укладено відповідний договір, однак зазначає, що відповідач ОСОБА_2 , починаючи від народження сина і по сьогоднішній день жодного разу не цікавився в медичному закладі та жодного разу не був присутнім, як батько дитини, ні під час амбулаторних обстежень, ні під час стаціонарного лікування сина, у тому числі, коли синові робили операцію.

Позивач зазначає, що всі ці тринадцять років поспіль виховує сина, забезпечує його всім, що потрібно дитині, турбується його шкільним та позашкільним життям без участі його біологічного батька.

Ухвалою суду від 12 серпня 2024 року закрито підготовче провадження у даній цивільній справі. Призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Вирішено клопотання про виклик свідків в судове засідання.

Ухвалою суду від 23 вересня 2024 року клопотання представника відповідача про витребування доказів задоволено. Витребувано з Коломийської районної державної адміністрації (адреса:78203, Івано-Франківська обл., м. Коломия, вул. Верещинського, 17), у строк до 08.10.2024, належним чином завірені копії документів, що стали підставою видачі посвідчення серії НОМЕР_1 від 06.08.2019 про право на пільги, передбачені законодавством України для багатодітних сімей, виданого на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_6 .

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Паньків В.Д. позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник - адвокат Левенець Л.В. заперечили щодо заявлених вимог з підстав викладених у відзиві на позов. Просили в задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Городенківської міської ради - О.Боднарчук в судовому засіданні підтримала Висновок органу опіки та піклування.

Вислухавши в судових засіданнях позивача, представника позивача, представника третьої особи, заперечення відповідача та його представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про народження, серія НОМЕР_2 , виданого 02 листопада 2009 року виконкомом Стрільченської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області.

Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області у справі № 2/121/11 від 14.02.2011 року шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який був зареєстрований 19 жовтня 2007 року, актовий запис №7 у виконкомі Стрільченської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, розірвано. Сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено на проживанні з ОСОБА_1 . Після розірвання шлюбу залишено відповідачці прізвище « ОСОБА_1 ».

У 2013 ОСОБА_1 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб, і після реєстації шлюбу у позивача прізвище ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 виданим 21.09.2023 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городенківського районного управління юстиції в Івано-Франківській області.

Із копії паспорта громадянина України серія НОМЕР_4 , виданого 29 жовтня 2013 року Городенківським РВ УМВС в Івано-Франківській області, слідує, що місце проживання позивача ОСОБА_1 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , з 04.01.2018.

Із витягу з Реєстру територіальної громади №2023/009665241 від 24.11.2023 слідує, що зареєстроване місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 04.01.2018, АДРЕСА_1 .

Характеристикою філії - Івано-Франківське облуправління АТ «Державний ощадний банк» стверджується, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2, працює в Городенківському відділенні Ощадбанку на посаді завідувача сектору касових операцій з 2012 року, за місцем роботи характеризується позитивно.

Характеристикою Стрільченської гімназії, що видана 22.05.2024 стверджується, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається у Стрільченській гімназії з першого класу, позитивно характеризується. ОСОБА_1 та ОСОБА_6 приділяють належну увагу вихованню сина, цікавляться його навчанням та поведінкою, систематично відвідують класні та загальношкільні збори.

Відповідно до Довідок КНП «Городенківська БЛІЛ» Городенківської міської ради №164, 165, 166 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у періоди: з 14.09.2018 по 21.09.2018; з 10.08.2021 по 17.08.2021; з 29.03.2023 по 03.04.2023, лікувався в стаціонарі в педіатричному відділі КНП «Городенківської БЛІЛ».

Довідкою КНП «Городенківська БЛІЛ» Городенківської міської ради №4905/01 від 23.05.2024 стверджується, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні КНП Городенківської БЛІЛ з 02.04.2018 по 10.04.2018.

Довідкою лікаря-педіатра Сав`юк Н.В. , яка видана ОСОБА_1 стверджується, що за медичною допомогою сина ОСОБА_3 , зверталася мама в телефонному режимі або безпосередньо на прийом в медичний заклад. Із-за відсутності матері, на прийом із Арсеном приходив ОСОБА_6 . Біологічний батько ОСОБА_3 жодного разу не з`явився та не цікавився здоров`ям дитини.

Згідно довідки Стрільченського старостинського округу №183 від 30.06.2022 склад сім`ї ОСОБА_6 наступний: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2. - дружина; ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4. - син, ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_5. - син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1. - син дружини. На утриманні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3. перебуває троє дітей: ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4. - син, ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_5. - син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1. - син дружини.

Згідно копії Акту обстеження житлових та матеріально-побутових умов в господарстві за адресою: АДРЕСА_1 , складеного 20.05.2024 року комісією в складі старости Танасійчука В.О., діловода ОСОБА_19 , члена громадської ради ОСОБА_20 , в господарстві за адресою: АДРЕСА_1 , проживають ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2. - заявник; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3. - чоловік (мобілізований), ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4. - син, ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_5. - син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1. - син.

Із копії паспорта громадянина України серія НОМЕР_5 , виданого 15.09.2005 Городенківським РВ УМВС в Івано-Франківській області, слідує, що місце проживання відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , з 05.07.1997.

Звітом про здійснені відрахування та виплати відділу освіти Городенківської міської ради стверджується, що у період з 01.01.2021 по 30.06.2024, на підставі виконавчого листа від 18.01.2010 №2-130 здійснювались відрахування із заробітної платиОСОБА_2 аліментів на утримання сина у розмірі частки.

Довідкою Городеківського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції №31341 від 21.05.2024 стверджується про те, що у відділі виконавчого листа про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утриманні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 21.05.2024 на виконанні не перебуває.

Довідкою Городенківського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції №37510 від 01.07.2024 стверджується те, що на підставі виконавчого листа №2-130 від 18.01.2010 виданого Городенківським районним судом, з 05.02.2010 проводилося стягнення аліментів з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заборгованість станом на 20.05.2024, тобто на день винесення постанови про повернення виконавчого листа стягувачу, відсутня.

Із копії заяви ОСОБА_1 від 20.05.2024 слідує, що ОСОБА_1 22.05.2024 подала до Городенківського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції заяву про повернення виконавчого листа без виконання з ОСОБА_2 в її користь на утримання дитини, оскільки вона аліменти отримувати відмовляється, претензій до сплати аліментів та виконавчої служби не має.

20.05.2024 виконавчий лист №2-130 від 18.01.2010 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 повернуто стягувачу - ОСОБА_1 , на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», що підтверджується постановою Городенківського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції про повернення виконавчого документа стягувачу №ВП НОМЕР_10 від 20.05.2024.

Як слідує із копії заяви ОСОБА_2 від 20.08.2024 та копії поштової квитанції, ОСОБА_2 звертався до Служби у справах дітей Городенківської міської ради із заявою про визначення способу його участі у вихованні його сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом визначення йому днів побачень з ним без присутності матері за його згодою: кожну першу та третю суботу щомісяця та другий день Різдвяних та Великодніх свят.

Рішенням виконавчого комітету Городенківської міської ради №1046 від 16.10.2024 «Про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з неповнолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та встановлення графіку зустрічей з ними» встановлено спосіб та порядок участі у вихованні та спілкуванні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з неповнолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : кожну першу та третю неділю місяця з 10:00 год до 12 год в навчальний період; кожну першу та третю суботу місяця з 12:00 до 16:00 год канікулярний період; другий день Різдвяних та Великодніх свят з 09:00 до 17:00 умови, що це офіційні вихідні дні; в інший, непередбачений комісією з питань захисту прав дитини час, а саме святкові, пам`ятні дні за погодженням з матір`ю дитини та бажання дитини. В період часу, коли обставини унеможливлюють фізичні зустрічі, зокрема перебування за кордоном, у відрядженні, на лікуванні тощо здійснювати спілкування засобами телефонного, відео та інших засобів зв`язку, в соціальних мережах, що не передбачає безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дитиною у визначені вище дні та години. Вказати батькам на недопустимість налаштовування дитини про кожного з них, а також сприяти налагодженню контакту між батьком і дитиною.

Копією платіжної інструкції №0.0..1 доводиться, що ОСОБА_2 23.09.2024 було здійснено платіж на суму 4000,00 грн, призначення платежу: аліменти ОСОБА_1 , отримувач: ОСОБА_1 .

Копією платіжної інструкції №0.0.397502448.1 доводиться, що ОСОБА_2 29.10.2024 було здійснено платіж на суму 4000,00 грн, призначення платежу: аліменти Григорів, отримувач: ОСОБА_1 .

Дані платежі ОСОБА_1 були повернуті, як зайво отримані аліменти, що підтверджується платіжними інструкціями №86 та №87 від 01.11.2024.

Довідкою Відділу обслуговування громадян №4 (сервісний центр) №404 від 15.07.2024 стверджується, що ОСОБА_1 , за період з січня 2024 не отримує пільг на житлово-комунальні послуги, як багатодітна мати у відділі обслуговування громадян №4 (сервісний центр) управління обслуговування громадян в Івано-Франківській області.

Характеристиками Стрільченського старостинського округу Городенківської міської ради №20-103 від 14.06.2024 та Стільченської гімназії від 14.06.2024 доводиться, що ОСОБА_2 за місцем проживання та місцем роботи характеризується позитивно.

Копією психологічної характеристики психоемоційного стану дитини та сімейних відносин, наданої Центром психологічної допомоги дітям «Серденько» ТОВ «Серденько» доводиться, що за результатами діагностичного дослідження станом на 13.08.2024 р. встановлено, що психоемоційний стан дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є стійким, настрій піднесений, сприйняття світу як безпечного, наявне позитивне сприйняття майбутнього. Соціальна адаптація дитини на вискому рівні. Наявна потреба в увазі значущих дорослих. Актуальне питання само ідентифікації підлітка. Сімейна ситуація характеризується сприйняттям родини як безпечного середовища; важливістю цілісної родини в житті дитини (до родини досліджуваний відносить родичів по лінії мами та по лінії вітчима). Наявні теплі та довірчі стосунки з вітчимом і мамою. Окрім цього, визначено не включення дитиною біологічного батька та родичів по його лінії у склад сім`ї; наявність відчуття покинутості біологічним батьком.

Від перегляду DVD дисків, які були долучені до матеріалів справи, позивач відмовилась.

Свідок ОСОБА_22 , в судовому засіданні показала, що є сусідкою позивача ОСОБА_1 . ОСОБА_1 і ОСОБА_2 колишні чоловік і дружина. Вони розійшлися і з моменту народження ОСОБА_3 , ОСОБА_2 не бачила по сусідству. Також зазначила, що зі слів людей відомо, що ОСОБА_2 на хрестинах у ОСОБА_3 не було. Ствердила, що вихованням ОСОБА_3 займається тільки мати ОСОБА_1 і її теперішній чоловік ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_26 в судовому засіданні суду показала, що є двоюрідною сестрою другого чоловіка ОСОБА_1 - ОСОБА_6 . Зазначила, що добре знає, як позивача так і відповідача. Ствердила, що ОСОБА_2 . ОСОБА_1 з пологового будинку не забирав, на хрестинах не був, участі у вихованні сина ОСОБА_3 не бере. Вихованням ОСОБА_3 і матеріальним забезпеченням ОСОБА_3 повністю займається мама - позивач ОСОБА_1 і її другий чоловік ОСОБА_6 . Зазначила, те що ОСОБА_2 не забирав ОСОБА_1 із пологового будинку, коли та народила ОСОБА_3 і не був на хрестинах дізналася від батьків ОСОБА_1 .

У судовому засіданні була заслухана думка сина позивача та відповідача - ОСОБА_3 , який суду повідомив, що проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 , татом ОСОБА_6 і двома братами ОСОБА_17 і ОСОБА_18 . Зазначив, що він повністю перебуває наутриманні і забезпеченні мами ОСОБА_1 і тата ОСОБА_6 . Пояснив, що ОСОБА_2 - це його вчитель інформатики. А те, що ОСОБА_2 є його біологічним батьком дізнався від мами десь у 6-7 класі. Ствердив, що від ОСОБА_34 жодних подарунків та коштів не отримував, крім аліментів, які сплачував ОСОБА_2 на його утримання. У школі ОСОБА_2 жодної уваги, ніж як до учня, до нього не проявляв. Вказав, що був випадок, що ОСОБА_2 хотів його привітати подарунком у школі, однак він відмовився. Зазначив, що не бачить ОСОБА_2 у своєму житті.

Від допиту свідків: ОСОБА_35 та ОСОБА_36 позивач відмовилась, і така відмова прийнята судом.

Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Частиною першою статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

Статею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

ЄСПЛ у рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява№ 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.

У рішенні від 16 липня 2015 року справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

Аналогічний правовий висновок викладено у численних постановах Верховного Суду: від 08 травня 2019 року у справі № 409/1865/17-ц (провадження № 61-4022св19); від 02 жовтня 2019 року у справі № 461/7387/16-ц (провадження № 61-29266св18); від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17 (провадження № 61-13752св19); від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18 (провадження № 61-8883св19); від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20 та інших).

Наведене також узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладениму постанові Верховного Суду від 09 листопада 2020 року у справі № 753/9433/17 (провадження № 61-3462 св 20).

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»).

Позивач ОСОБА_1 звертаючись до суду з цим позовом, вказувала на те, що відповідач ОСОБА_2 починаючи з 2011 року ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки відповідач не цікавиться життям спільного з позивачем неповнолітнього сина, не бере участі в його вихованні та матеріальному забезпеченні, не виявляє бажання спілкуватись із сином ні особисто ні будь-якими іншими засобами зв`язку, не вітав раніше, і не вітає, в даний час, на дні народження чи будь-які інші свята, не відвідував ОСОБА_3 , від його народження і по сьогоднішній день, в медичних закладах, не цікавився станом здоров`я сина, жодним чином не виконує батьківських обов`язків. Також, позивач вказує на те, що відповідач ОСОБА_2 , після народження їх спільної дитини не був присутнім в пологовому будинку медичного закладу при виписці дитини та не забирав її та їх спільну дитину з пологового будинку, також, протягом шести місяців від дня народження їх спільного сина ОСОБА_3 відповідач ОСОБА_2 жодного разу не виявляв щодо сина батьківського піклування, не приходив до сина, не бавив його, не прогулювався з сином, а умисно та принципово ухилявся від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).

Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

У постанові від 02 жовтня 2019 року в справі № 461/7387/16-ц (провадження № 61-29266св18) Верховний Суд вказав, що «звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтована підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оцінювальний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин. За положенням частини шостої статті 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер. Судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Самі по собі встановлені судами факти, що батьки спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, приймають участь у вихованні не у достатній мірі не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальної забезпеченості (стаття 5 Декларації про соціальні та правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, особливо у разі передачі дітей на виховання та їх усиновлення на національному і міжнародному рівнях від 03 грудня 1986 року). Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та освідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини».

Необґрунтоване (за відсутності застосування гнучких заходів впливу для спонукання батька до належного виконання своїх батьківських обов`язків) позбавлення батьківських прав (прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті кровної спорідненості з нею, не може вважатися таким, що відповідає інтересам дитини (постанова Верховного Суду від 23 жовтня 2024 року у справі № 464/2040/23).

В даній справі судом було встановлено, що після припинення шлюбних відносин між сторонами (шлюб розірвано 14.02.2011), позивач та відповідач не підтримували спілкування, а їхні стосунки стали неприязними. У 2013 року позивач ОСОБА_1 створила нову сім`ю і їхній спільний з відповідачем син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом із матір`ю і вітчимом ОСОБА_6 .

З 05.02.2010 ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 проводилося стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

І тільки на підставі поданої 20.05.2024 позивачем заяви до Городенківського відділу ДВС про повернення виконавчого листа без виконання та відмову від аліментів, виконавчий лист №2-130 від 18.01.2010 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 повернуто стягувачу - ОСОБА_1 , на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», що підтверджується постановою Городенківського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції про повернення виконавчого документа стягувачу №ВП НОМЕР_10 від 20.05.2024.

Заборгованість по аліментах станом на 20.05.2024, тобто на день винесення постанови про повернення виконавчого листа стягувачу, відсутня.

Звітом про здійснені відрахування та виплати відділу освіти Городенківської міської ради стверджується, що у період з 01.01.2021 по 30.06.2024, на підставі виконавчого листа від 18.01.2010 №2-130 здійснювались відрахування із заробітної платиОСОБА_2 аліментів на утримання сина у розмірі частки.

Також суд звертає увагу на те, що матеріалами справи підтверджується, що відповідачем ОСОБА_2 було здійснено сплату аліментів на утримання дитини добровільно у вересні та жовтні 2024 року по 4000 грн, проте, дані суми повернулись без отримання одержувачем, у зв`язку з відмовою позивача в їх отриманні.

У зв`язку викладеним,твердження позивача про те, що відповідач не забирав її та їх спільну дитину з пологового будинку та протягом шести місяців від дня народження їх спільного сина ОСОБА_3 жодного разу не виявляв щодо сина батьківського піклування і не брав участі в матеріальному забезпеченні їхнього спільного сина ОСОБА_3 , не заслуговують на увагу та спростовуються дослідженими у судовому засіданні доказами.

Щодо твердження позивача, що відповідач не вітав раніше, і не вітає, в даний час, сина ОСОБА_3 на дні народження чи будь-які інші свята, не відвідував ОСОБА_3 , від його народження і по сьогоднішній день, в медичних закладах, не приходив до сина, не бавив його, не прогулювався з сином, що є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, суд зазначає наступне.

Заперечуючи проти позову відповідач ОСОБА_2 зазначив, що він постійно стежить за життям свого сина, знає всіх його друзів, йому відомі його захоплення та успішність в школі. Працюючи вчителем Стрільченської гімназії, де навчався його син, він систематично дізнавався про його успішність, розмовляв з вчителями стосовно його здібностей. Складнощі їхнього із сином спілкування обумовлені неприязними відносинами, що склалися у нього з його мамою. Родичі позивача були налаштовані проти нього негативно. Відразу після розлучення, коли хлопчик був малим, позивач не дозволяла їм бачитися і він поступово відвик від нього. Потім позивач створила другу сім`ю, і його поява у них вдома була небажана. Він бачив сина в школі, спостерігав, як він ріс, але боявся травмувати дитину розмовами, знаючи, що в сім`ї, де росте хлопчик, він характеризуюся виключно з негативного боку. Він вважав, що коли син підросте, його психіка зміцніє, він зможу з ним поговорити.

Як зазначено вище, спільний син позивача та відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2013 року проживає разом із матір`ю і вітчимом ОСОБА_6 , якого ОСОБА_3 називає татом. У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 ствердила, що про те, що відповідач ОСОБА_2 є біологічним батьком ОСОБА_3 , розповіла сину, коли він вже навчався десь у 6-7 класі. Раніше йому цього не розказувала.

З викладеного слідує, що позивачем не доведено, що поведінка відповідача, яка полягає в тому, як зазначено в позовній заяві, що відповідач не вітав раніше, і не вітає, в даний час, сина ОСОБА_3 на дні народження чи будь-які інші свята, не відвідував ОСОБА_3 , від його народження і по сьогоднішній день, в медичних закладах, не приходив до сина, не бавив його, не прогулювався з сином, є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, а не збіг життєвих обставин, які склалися навколо них.

Також, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, твердження позивача про те, що відповідач не виявляє бажання спілкуватись із сином ні особисто ні будь-якими іншими засобами зв`язку,не намагається встановити контакт з сином, оскільки як слідує із як слідує із копії заяви ОСОБА_2 від 20.08.2024 та копії поштової квитанції, ОСОБА_2 звертався до Служби у справах дітей Городенківської міської ради із заявою про визначення способу його участі у вихованні його сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом визначення йому днів побачень з ним без присутності матері за його згодою: кожну першу та третю суботу щомісяця та другий день Різдвяних та Великодніх свят.

Рішенням виконавчого комітету Городенківської міської ради №1046 від 16.10.2024 «Про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з неповнолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та встановлення графіку зустрічей з ними» встановлено спосіб та порядок участі у вихованні та спілкуванні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з неповнолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : кожну першу та третю неділю місяця з 10:00 год до 12 год в навчальний період; кожну першу та третю суботу місяця з 12:00 до 16:00 год канікулярний період; другий день Різдвяних та Великодніх свят з 09:00 до 17:00 умови, що це офіційні вихідні дні; в інший, непередбачений комісією з питань захисту прав дитини час, а саме святкові, пам`ятні дні за погодженням з матір`ю дитини та бажання дитини. В період часу, коли обставини унеможливлюють фізичні зустрічі, зокрема перебування за кордоном, у відрядженні, на лікуванні тощо здійснювати спілкування засобами телефонного, відео та інших засобів зв`язку, в соціальних мережах, що не передбачає безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дитиною у визначені вище дні та години. Вказати батькам на недопустимість налаштовування дитини про кожного з них, а також сприяти налагодженню контакту між батьком і дитиною.

Крім того, у судовому засіданні було оглянуто телефон ОСОБА_2 , а також досліджено долучену до матеріалів справи роздруківку журналу викликів та повідомлень телефону ОСОБА_2 (моб.номер НОМЕР_6 ), з яких слідує, що телефонні виклики ОСОБА_2 до абонента ОСОБА_3 (моб.номер НОМЕР_7 - у судовому засіданні позивач ствердила, що це номер телефону їхнього з відповідачем сина ОСОБА_3 ) відхилені (наявна відмітка «скасовано»). Привітання з днем народження від 17.10.2024 залишено ОСОБА_3 без реагування. Повідомлення ОСОБА_2 ОСОБА_3 з пропозицією зустрітися від 03.11.2024, 01.12.2024, 18.12.2024, 29.12.2024, 12.01.2025 залишені без відповіді.

Також, суд звертає увагу на те, що у справі відсутні жодні докази застосування до відповідача будь-яких заходів впливу з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративного стягнення, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування.

Як і не надано доказів винної поведінки відповідача та умисного ухилення його від виконання своїх обов`язків по вихованню сина та жодного доказу щодо обставин, які негативно характеризують відповідача, а саме притягнення до адміністративної або кримінальної відповідальності, перебування на обліку у зв`язку із вживанням алкогольних або наркотичних засобів, ведення аморального способу життя та інше, які б мали при цьому негативний вплив на сина та тягли за відповідачем встановлену законом відповідальність.

Суд критично оцінює характеристику Стрільченської гімназії, що видана 22.05.2024, довідки КНП «Городенківська БЛІЛ» Городенківської міської ради №164, №165, №166, №4905/01, довідку лікаря-педіатра Сав`юк Н.В. , довідки Стрільченського старостинського округу №183 від 30.06.2022 про склад сім`ї ОСОБА_6 , копії Акту обстеження житлових та матеріально-побутових умов в господарстві за адресою: АДРЕСА_1 , складеного 20.05.2024 року комісією в складі старости Танасійчука В.О., діловода ОСОБА_19 , члена громадської ради ОСОБА_20 , копію психологічної характеристики психоемоційного стану дитини та сімейних відносин ТзОВ «Серденько», які позивач надала на підтвердження невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, оскільки такі беззаперечно не підтверджують факт свідомого ухилення ОСОБА_2 від своїх обов`язків з виховання сина ОСОБА_3 .

Суд зазначає, що покази свідків та думка дитина, яка була заслухана в судовому засіданні, за відсутністю інших належних доказів, які б у своїй сукупності свідчили б про доведеність позовних вимог, також не є беззаперечними доказами, які б вказували на те, що батько, відповідач по справі, не бажає брати участі в утриманні свого сина ОСОБА_3 та його вихованні, свідомо та умисно нехтує своїми батьківськими обов`язками.

Отже, вирішуючи спір, належним чином дослідивши та давши оцінку наданим сторонами доказам, суд прийшов до висновку, що підстави, передбачені частиною першою статті 164 СК України для позбавлення відповідача батьківських прав, відсутні.

Позивач не надала достатніх доказів необхідності позбавлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 батьківських прав стосовно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винної поведінки відповідача щодо участі у вихованні сина, свідомого ухилення його від виконання батьківських обов`язків та того, що відповідачне бажає змінити ставлення до своїх батьківських обов`язків відносно свого сина ОСОБА_3 .

У зв`язку з цим, суд зауважує, що особисті непорозуміння між батьками не є підставою для позбавлення батьківських прав, оскільки забезпечення найкращих інтересів дітей повинне мати першочергове значення і переважати над інтересами батьків.

У частинах п`ятій, шостій статті 19 СК України встановлено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Висновком органу опіки та піклування Городенківської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Городенківської міської ради від 26 червня 2024 року № 940, стверджено, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Городенківської міської ради 18.06.2024 розглядалось питання доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та з метою забезпечення реалізації прав, свобод та законних інтересів дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 стосовно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд звертає увагу на те, що висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав оцінюється судом як один із доказів, і суд може не погодитись з таким висновком, якщо він є недостатньо обґрунтованим та суперечить інтересам дитини.

Висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер для суду та як доказ підлягає дослідженню й оцінці судом на основі всіх наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності та взаємозв`язку (постанови Верховного Суду від 26 липня 2021 року у справі № 638/15336/18, від 07 лютого 2022 року у справі № 759/3554/20, від 10 листопада 2023 року у справі № 401/1944/22, від 15 листопада 2023 року у справі № 932/2483/21, від 23 жовтня 2024 року у справі № 464/2040/23).

Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справ, має оціночний характер, залежить від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин (постанови від 12 лютого 2024 року у справі № 202/1931/22, від 28 лютого 2024 року у справі № 303/4697/22, від 23 жовтня 2024 року у справі № 464/2040/23 та інші).

У спірних правовідносинах, які стосуються вкрай чутливої сфери та долі дитини, інтереси якої превалюють над формальним тлумаченням норм права, питання про застосування крайнього заходу впливу на батьків - позбавлення батьківських прав - слід вирішувати у контексті кожної конкретної справи без формального та уніфікованого підходу лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, що мають значення для вирішення спору, та вивчення і дослідження усіх доказів як у сукупності, так і кожного доказу окремо.

Аналізуючи висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 стосовно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд дійшов висновку про те, що органом опіки та піклування жодним чином не мотивована доцільність позбавлення батька батьківських прав, не було з`ясовано можливість застосування до відповідача інших попереджувальних заходів впливу замість позбавлення батьківських прав; найкращих інтересів дитини, яким відповідає позбавлення відповідача батьківських прав, у висновку служби також не наведено.

Суд зауважує, що у висновку зазначені пояснення: позивача ОСОБА_1 , сина ОСОБА_3 та відповідача - ОСОБА_2 , однак фактично не визначені встановлені статтею 164 СК України підстави для позбавлення батьківських прав відповідача, а наведені лише загальні норми права щодо обов`язків батьків стосовно своїх дітей, зокрема зазначено: «Таким чином, діючи в інтересах дітей та керуючись ст.150, 155, 164, 165, 166, 180 Сімейного кодексу України та ст.3, 118, 119 Цивільно-процесуального кодексу України, постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», рішенням виконавчого комітету Городенківської міської ради №40 від 09.03.2021 «Про утворення комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Городенківської міської ради», взявши до уваги рішення комісії з питань захисту прав дитини від 18.06.2024 №61, прийняте шляхом голосування членів комісії, з метою забезпечення реалізації прав, свобод та законних інтересів орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 стосовно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя села Стрільче».

Висновок не є достатньо об`єктивним та обґрунтованим, не містить відомостей, які об`єктивно характеризують відповідача як особу, який не здійснює своїх батьківських обов`язків. Орган опіки та піклування не надав оцінки причинам ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків.

Тому, користуючись своїм правом, наданим положеннями ч. 6 ст. 19 СК України, суд не погоджується із висновком органу опіки та піклування, оскільки вважає його неповним та передчасним, належно необґрунтованим.

Отже, суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять достатніх та безспірних доказів винної поведінки відповідача та свідомого нехтування ним батьківськими обов`язками, які б свідчили про його ухилення від виховання сина ОСОБА_3 і, як наслідок, необхідність застосування до нього крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав відповідно до статті 164 СК України, оскільки вбачає можливість зміни поведінки батька у кращу сторону.

Окрім цього, позивач не обґрунтувала, яким чином позбавлення батьківських прав відповідача сприятиме захисту прав та інтересів дитини. Не здобуто судом і підтвердження того, що позбавлення відповідача батьківських прав змінить життя дитини на краще.

Суд на перше місце ставить якнайкращі інтереси дітей, оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, потрібними для постановлення рішення. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування потрібно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» (пункт 49), розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин.

Сім`я є цінною для розвитку дитини, і коли вона руйнується, батьки, які почали проживати окремо, мають віднайти способи захистити дитину і забезпечити те, що потрібно, щоб дитина зростала у благополучній атмосфері, повноцінно розвивалася та не зазнавала негативного впливу. Ситуація, в якій батьки не в змозі віднайти такі способи за взаємним погодженням, потребує втручання органів державної влади, зокрема суду, з метою забезпечення встановлення належних стосунків між дитиною і батьками, що є фундаментальними для благополуччя дитини. Дитина потребує уваги, підтримки і любові обох батьків, та є найбільш вразливою стороною під час будь-яких сімейних конфліктів. Подібні висновки зроблені у постанові Верховного Суду від 23 лютого 2023 року у справі № 188/1542/20 (провадження № 61-11857св22).

Проаналізувавши всі надані докази по справі в їх сукупності, виходячи із конкретних обставин даної справи, принципів об`єктивності, законності та справедливості, врахувавши, що позивач не надала достатніх, належних та допустимих доказів, які свідчили б про наявність виключних підстав для позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав, свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками, оскільки поведінка відповідача загалом свідчить про його спроможність, бажання та волевиявлення виконувати свої природні батьківські обов`язки, заперечення ним проти позбавлення батьківських прав і бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні з сином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_2 крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення його батьківських прав щодо його сина ОСОБА_3 , як і гострої соціальної необхідності у цьому, та враховуючи найкращі інтереси неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Паньків Василь Дмитрович, до ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Левенець Леся Василівна про позбавлення батьківських прав, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, - Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Городенківської міської ради - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_8 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_9 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, - Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Городенківської міської ради, місцезнаходження: вул. Шевченка, 77, м. Городенка Коломийського (раніше Городенківського) району Івано-Франківської області, .

Повне судове рішення складено 14.05.2025.

Суддя: Федів Л. М.