№ 2-о/183/94/25

У Х В А Л А
19 травня 2025 року м. Самар
Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Парфьонова Д. О., за участю секретаря судового засідання Моісєєва К. А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Самар Дніпропетровської області, у порядку окремого провадження, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу,
заявниця через представницю, адвоката Сахончик О. О., звернулась до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з цією заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт спільного проживання громадянки України ОСОБА_1 , 1962 року народження, з громадянином України ОСОБА_2 , 1963 року народження, померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період часу з травня 2006 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 (тобто по дату його смерті) включно однією сім`єю, як чоловіка і дружини без реєстрації шлюбу.
В обґрунтування заяви вказала, що ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 з травня 2006 року, як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, що підтверджується довідкою № 58 від 27 лютого 2024 року, виданою Інспектором відділу з організації надання адміністративних послуг Підгородненської міської ради Сєнних А. М. Факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтверджується також й показаннями свідків, низкою фотокарток, які посвідчують факт спільного проживання, ведення спільного господарства, відпочинку та дозвілля. ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» допомогу на поховання в Україні також надають у разі смерті членів сім`ї, які перебували на утриманні застрахованої особи. До членів сім`ї, належать, зокрема, дружина (чоловік). З метою отримання вказаної соціальної допомоги, заявниця вимушена звернутись до суду з цією заявою. Інакше, аніж у судовому порядку, визначеному главою 6 розділу 4 ЦПК України вирішити це питання заявниця не має можливості.
Постановленою суддею ухвалою від 23 липня 2024 року заяву направлено за підсудністю до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області.
Постановленою суддею Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ухвалою від 02 грудня 2024 року справу прийнято до провадження та відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження. Призначено судове засідання.
16 грудня 2024 року заінтересованою особою подано заперечення проти заяви. У запереченнях представниця заінтересованої особи просить заяву ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу залишити без розгляду. В обґрунтування заперечень вказує, що факт спільного проживання, сам по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю. Лише показаннями свідків за відсутності інших доказів не може бути встановлений факт спільного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу і що факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 сім`єю, ведення спільного господарства, існування спільного побуту та взаємних прав і обов`язків у період з травня 2006 року по 19 лютого 2024 року не підтверджується достатніми належними доказами.
Постановленою судом ухвалою від 17 березня 2025 року заяву ОСОБА_1 залишено без руху. Надано строк на усунення недоліків.
В заяві про усунення недоліків від 26 березня 2025 року представниця заявниці вказала, що заявниця не має змоги реалізувати соціально-економічні права, зокрема пов`язані з отриманням соціальних виплат, пенсій, пільг, субсидій, грошової компенсації (допомоги), у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому що в неї відсутнє свідоцтво про шлюб з померлим або рішення суду про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу. Не маючи вищезазначених документів, заявниця не є членом сім`ї померлого, а тому з нею відмовляються спілкуватись та приймати будь-які листи та заяви. Заявниця 16 років жила з ним однією сім`єю, вони спільно займалися побутом, спільно вирішували питання життєзабезпечення сім`ї, витрачаючи кошти на спільні цілі, спільно проводили дозвілля, святкували дні народження та інші події. З часу проживання у сім`ї заявниця виконувала обов`язки дружини, а він виконував обов`язки чоловіка та батька. Померлий ОСОБА_2 турбувався про заявницю, забезпечував її та дитину матеріально. Заявниця працювала та додатково була домогосподаркою в сім`ї, займалася доглядом чоловіка, вихованням дитини, готувала разом із померлим їжу, приймала участь у вирощуванні городніх культур, дбайливо відносилася до будинку та надвірних споруд. Вони разом працювали за для сім`ї, утримували живність, робили ремонти, покращували благоустрій спільного проживання. Встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу надасть заявниці змогу реалізувати соціально-економічні права, зокрема пов`язані з отриманням соціальних виплат, пенсій, пільг, субсидій, у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 . Встановлення цього факту необхідне заявниці для оформлення своїх соціально-економічних прав.
Постановленою судом ухвалою від 27 березня 2025 року продовжено розгляд цивільної справи, призначено справу до відкритого судового розгляду, витребувано докази. Докази отримано судом 01 та 04 квітня 2025 року.
В судове засідання представниця заявниці не з`явилася. Представниця подала заяву про розгляд справи у відсутність її та заявниці. Заяву підтримала.
Представниця заінтересованої особи в запереченнях та поясненнях просила провести розгляд справи у відсутність сторони.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази, висновує таке.
Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.
За ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
В Постанові Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; установлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.
Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.
Вказана позиція узгоджується з правовим висновком викладеним у постановах Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 302/991/19, від 05 листопада 2020 року у справі № 755/4041/20, від 05 листопада 2020 року у справі № 335/5457/20.
«…103. Статтею 19 ЦПК України визначені справи, що відносяться до юрисдикції загальних судів. У частині першій цієї статті встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. У частині сьомій вказаної статті регламентовано, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
104. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:
- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;
- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;
- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);
- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.».
Заявниця, звертаючись з заявою до суду обґрунтовує причину звернення тим, що відповідно до статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» допомогу на поховання в Україні також надають у разі смерті членів сім`ї, які перебували на утриманні застрахованої особи. До членів сім`ї, належать, зокрема, дружина (чоловік). З метою отримання вказаної соціальної допомоги, заявниця вимушена звернутись до суду з цією заявою. Також, у заяві про усунення недоліків указує, що заявниця не має змоги реалізувати соціально-економічні права, зокрема пов`язані з отриманням соціальних виплат, пенсій, пільг, субсидій, грошової компенсації (допомоги), у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 .
За ст. 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» допомога на поховання надається у разі смерті застрахованої особи або членів сім`ї, які перебували на її утриманні: 1) дружини (чоловіка); 2) дітей, братів, сестер та онуків, які не досягли 18 років або старших цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до 18 років (братів, сестер та онуків - за умови, що вони не мають працездатних батьків), а здобувачів професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти із числа осіб, зазначених у цьому пункті, які навчалися за денною формою здобуття освіти, - до 23 років; 3) батька, матері; 4) діда, баби за прямою лінією спорідненості. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого, відносяться особи, якщо вони: були на повному його утриманні; одержували від померлого допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Не вважаються такими, що перебували на утриманні застрахованої особи, члени сім`ї, які мали самостійні джерела засобів до існування (одержували заробітну плату, пенсію тощо). Допомога надається застрахованій особі, члену її сім`ї або іншим юридичним чи фізичним особам, які здійснили поховання.
За п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» допомога на поховання застрахованої особи призначається члену сім`ї померлого або особі, яка здійснила поховання, на підставі поданої в електронній або паперовій формі заяви особи, яка здійснила поховання, документа, що посвідчує особу, та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання або довідки про смерть.
Представниця заявниці, визначаючи заінтересованою особою орган Пенсійного фонду України вказує, що заявниця не має змоги реалізувати соціально-економічні права, зокрема пов`язані з отриманням соціальних виплат, пенсій, пільг, субсидій, грошової компенсації (допомоги), у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 .
Водночас, згідно зі ст. 53 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у разі смерті пенсіонера особам, які здійснили його поховання, виплачується допомога на поховання пенсіонера в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті.
За ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.
За ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.
За ст. 53 вказаного Закону у разі смерті пенсіонера особам, які здійснили його поховання, виплачується допомога на поховання пенсіонера в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті.
Заінтересована особа, визначена заявницею орган Пенсійного фонду України заперечує право заявниці на отримання соціальних виплат, пенсій після ОСОБА_2 вказуючи, що померлий не був пенсіонером. Тобто, з огляду на підстави, покладені в обґрунтування заяви, існує спір про право заявниці на отримання соціальних виплат як особи, що здійснила поховання померлого як застрахованої особи в розумінні Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», так і пенсіонера в розумінні Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
За таких обставин, суд висновує про наявність підстав для залишення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу без розгляду у зв`язку з наявністю спору про право і роз`яснення заявниці її права подати позов на загальних підставах.
На підставі викладеного, керуючись ст. 259, 260, 261, 268, 294, 315 ЦПК України, суд
заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, залишити без розгляду.
Роз`яснити заявниці право звернення до суду з позовом на загальних підставах.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів, починаючи з наступного за днем отримання її копії.

Ухвала суду в повному обсязі складена та підписана 19 травня 2025 року.

Суддя Д. О. Парфьонов