Справа №751/9751/24
Провадження №2/751/196/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2025 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Деркача О. Г.

при секретарі Курач В.С.

pозглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну спpаву за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

В С Т А Н О В И В :

31.10.2024 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі - ПрАТ «СК «ПЗУ Україна») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення завданих збитків в порядку регресу в розмірі 88 100 грн 48 коп., а також понесені судові витрати.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та ОСОБА_2 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР.208043777, забезпечений транспортний засіб Opel Veсtra, д.н.з. НОМЕР_1 . 02.08.2022 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Audi А6, д.н.з. НОМЕР_2 та транспортного засобу Opel Veсtra, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням відповідача, який після ДТП залишив місце події. Постановою Деснянського районного суду міста Чернігова від 14.09.2022 року у справі №750/4888/22 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП. Посилається, що потерпіла особа звернулась до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування, та ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілої особи у розмірі 88 100,48 грн, яка включає в себе страхову виплату 86 600,48 грн та витрати понесені потерпілою особою на евакуацію транспортного засобу - 1500,00 грн.

Таким чином, виплативши страхове відшкодування позивач поніс матеріальні збитки у розмірі 88 100,48 грн.

Стверджує, що Претензією, позивач письмово повідомив відповідача щодо необхідності виплати на його користь грошових коштів, але виплати відшкодування в порядку регресу відповідачем здійснено не було.

Враховуючи, що винною особою у ДТП яка сталася 02.08.2022 року, визнано водія автомобіля Opel Veсtra, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 , який після ДТП залишив місце події, то у страховика виникло право регресного позову до винної особи.

В обгрунтування позову посилаються на вимоги ст. ст. 1187, 1194 ЦК України, ст.ст. 13, 22, 38 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Ухвалою судді від 20.01.2025 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ч. 5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач, в установлений законом строк відзиву на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не подав.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що 07.02.2022 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» як страховик та ОСОБА_2 як страхувальник уклали поліс № ЕР.208043777 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого забезпеченим транспортним засобом визначено автомобіль Opel Veсtra, д.н.з. НОМЕР_1 , на підставі якого застрахована цивільно-правова відповідальність водіїв зазначеного транспортного засобу. (а.с. 6)

Згідно копії відповіді НПУ про подію дорожньо-транспортної пригоди, за ідентифікатором картки ДТП в системі НПУ за № 078142, оформленої Управлінням патрульної поліції Національної поліції в Чернігівській області, вбачається, що 02.08.2022 року о 19 год 55 хв., в місті Чернігові по вул. Чернишевського, 15, відбулося ДТП за участю транспортного засобу Opel Veсtra, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням за кваліфікацією водія учасника ДТП, який має право керування транспортним засобом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , порушив п.12.1 ПДР, внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження, а саме: передня центральна частина, водій зник з місця ДТП, транспортний засіб застрахований згідно полісу в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», а з іншої сторони транспортного засобу Audi А6, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням за кваліфікацією водія учасника ДТП, як індивідуального власника, який має право керування транспортним засобом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в наслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження, а саме: передня центральна частина, передня права частина, передня ліва частина, огляд на стан сп`яніння не проводився за відсутністю ознак спяніння, та транспортний засіб якого застрахований відповідно до полісу в ПрАТ «УСК «Княжа Вієна Іншуранс Груп». (а.с. 7-8)

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 14.09.2022 року, відповідача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст.122-4, 124 КУпАП і накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. (а.с.9-10)

Цивільно-правова відповідальність транспортного засобу Opel Veсtra, д.н.з. НОМЕР_1 забезпечена полісом №ЕР.208043777 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 07.02.2022, укладеного між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та ОСОБА_2 , строк дії договору з 00:00 08.02.2022 року по 24:00 07.02.2023 включно, франшиза становить 2 600,00 грн. (а.с.6)

Відповідно до Звіту №17-D/11/57 від 26.08.2022 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Audi А6, д.н.з. НОМЕР_2 , становить 215 903,20 грн (з врахуванням ПДВ), ринкова вартість КТЗ 157 200,57 грн (визначена за порівняльним підходом 0,7 коефіцієнт фізичного зносу). (а.с.14-28)

Відповідно до Звіту №18-R/11/33 від 29.08.2022 року, ринкова вартість пошкодженого транспортного засобу Audi А6, д.н.з. НОМЕР_2 , після ДТП становить 68 000,09 грн. (а.с.29-41)

03.08.2022 року потерпіла особа, власник транспортного засобу Audi А6, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_3 звернувся до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про страхове відшкодування. (а.с.11, 12, 13)

ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» проведено розслідування страхового випадку, визначено розмір заподіяного матеріального збитку та виплачено страхове відшкодування на підставі страхового акту № 20561/1 від 07.09.2022 року ОСОБА_3 , у розмірі 86 600,48 грн, платіжна інструкція № 00082160 від 09 вересня 2022 року. (а.с. 46, 48)

Також, ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» здійснило доплату на користь ОСОБА_3 у розмірі 1500,00 грн за відшкодування витрат понесених на евакуацію транспортного засобу, що підтверджується страховим актом №20561/2 від 12.09.2022 року та платіжною інструкція № 00082359 від 13 вересня 2022 року. (а.с. 47, 49)

Загальна сума відшкодування яку виплатило ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» потерпілій особі становить 88 100,48 грн.

20.05.2024 року позивачем, на адресу відповідача направлялась претензія про відшкодування шкоди за вих.№20561/НС. (а.с.50)

Станом на день звернення з даним позовом кошти відповідачем не перераховані.

Відповідно до положень статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на відшкодування. Пунктом 1 частини 2 вказаної статті передбачено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.82 ЦПК України).

За нормами ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

У пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудні 2009 року « Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою №28342/95 171 «Брумарескупроти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Тобто, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

Отже, вина відповідача ОСОБА_1 , у дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 02.08.2022 року, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль Audi А6, д.н.з. НОМЕР_2 , власнику якого позивачем було здійснено страхове відшкодування, була встановлена постановою Деснянського районного суду міста Чернігова від 14.09.2022 року і додатковому доказуванню не підлягає. Постановою суду встановлено, що відповідач будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди самовільно залишив місце пригоди.

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01.07.2004 № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон України № 1961-IV).

Статтею 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до ст. 3 Закону України № 1961-IV, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно ст. 6 Закону України № 1961-IV, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України № 1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України № 1961-IV, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Пунктом 3 частини 1 статті 988 ЦК України та пунктом 3 частини 1 статті 20 Закону України "Про страхування" передбачено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у строк, встановлений договором.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначено статтею 1166 ЦК України.

Положеннями ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до вимог ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується ; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до п. 38.1.1. ст. 38 Закону України № 1961-IV, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.

Доказами наявності у позивача, права вимоги до особи, відповідальної за заподіяння шкоди, є платіжна інструкція яка підтверджує виплату регламентної виплати (страхового відшкодування).

Отже, до позивача, який виплатив ОСОБА_3 страхове відшкодування, перейшло в порядку ч.1 ст.1191 ЦК України та п. 38.1.1. ст. 38 Закону України № 1961-IV право вимоги (регресу) до винної особи ОСОБА_1 .

Із роз`яснень, викладених у п.27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» вбачається, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.

Згідно з ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке Страхувальник мав до особи відповідальної за заподіяні збитки.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Аналізуючи всі доводи учасників справи, суд приймає до уваги висновки, викладені в рішенні ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Відповідачем не надано суду доказів, які б спростовували докази, надані позивачем щодо суми виплаченого страхового відшкодування.

Таким чином, дослідивши матеріали справи в повному обсязі, враховуючи те, що вина відповідача у вчиненні правопорушення встановлена та не підлягає доказуванню, а встановлені та зазначені в даному рішенні факти, вказують на те, що ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» у порядку регресу, має право на відшкодування збитків, то суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Таким чином з відповідача на користь позивача належить стягнути виплачену суму страхового відшкодування у розмірі 88 100,48 грн.

Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 19, 76, 81, 82, 141, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 274-279, 354, 355 ЦПК України, ст. 11, 979, 988, 993, 1166, 1187, 1188, 1191 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_4 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (), в порядку регресу витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування у розмірі 88 100 (вісімдесят вісім тисяч сто) грн 48 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (), судовий збір в розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну і резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (місцезнаходження: 04053, місто Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 40, , Банківські реквізити: НОМЕР_4 , банк отримувача: ПАТ «Кредобанк»).

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ).

Повний текст рішення суду складений 16.05.2025 року.

Головуючий - суддя О. Г. Деркач