УХВАЛА

12 травня 2025 року місто Київ

Справа № 757/10793/25-ц

Апеляційне провадження № 22-ц/824/11435/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Желепи О.В., суддів: Поліщук Н.В., Соколової В.В.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 13 березня 2025 року про залишення позову ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про відшкодування шкоди без руху

ВСТАНОВИВ

Печерський районний суд міста Києва ухвалою від 13 березня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про відшкодування шкоди - залишив без руху та надати позивачу строк, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ними копії ухвали про залишення позовної заяви без руху, для усунення вказаних в ній недоліків.

Не погодившись з такою ухвалою, ОСОБА_1 06 травня 2025 року безпосередньо до Київського апеляційного суду подала апеляційну скаргу, у якій просить враховуючи аморальність влади, скасувати незаконну ухвалу у справі № 757/10793/25-ц від 13.03.2025.

Апеляційна скарга зареєстрована в Київському апеляційному суді 06 травня 2025 року та передана судді-доповідачу 07 травня 2025 року.

Вивчивши зміст та вимоги апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду апеляційним судом та підлягає поверненню скаржнику з таких підстав.

Згідно з частиною шостою статті 357 ЦПК України питання про залишення апеляційної скарги без руху суддя-доповідач вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги. Питання про повернення апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

У зв`язку із перебуванням судді Соколової В.В. у відпустці з 02 по 09 травня 2025 року питання про повернення апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вирішує після виходу судді-члена колегії суддів із відпустки.

Відповідно до статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

За приписами статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Відповідно до частини другої статті 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

У частині першій статті 353 ЦПК України визначено перелік ухвал, на які можуть бути подані скарги окремо від рішення суду, серед яких є ухвала про визначення розміру судових витрат (пункт 13).

Разом із цим, норми чинного цивільно процесуального кодексу України не передбачають можливості оскарження ухвали суду першої інстанції про залишення апеляційної скарги без руху з підстав несплати позивачем судового збору за звернення до суду.

Подібних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 червня 2023 року у справі 607/23244/21, визначивши, що апеляційному оскарженню лише разом з рішенням суду підлягає ухвала суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху, якщо суд першої інстанції у цій ухвалі встановлює розмір судового збору, який позивач (заявник) має сплатити при зверненні до суду, або порядок його обчислення, однак особа не погоджується або з таким розміром, або з порядком його обчислення. Такі ухвали суду першої інстанції не підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу скаржника, що в цьому випадку, словосполучення «рішення суду» слід розглядати в ширшому значенні, розуміючи під таким рішенням ухвалу про повернення позовної заяви у зв`язку із не усуненням недоліків. Тобто у випадку повернення позовної заяви позивачеві з підстав невиконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, позивач, який не згоден із підставами залишення позовної заяви без руху, вправі подати апеляційну скаргу вже на ухвалу суду про повернення позовної заяви (п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України).

Колегія суддів також враховує висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 листопада 2024 року у справі № 757/47946/19-ц, відповідно до якого перелік ухвал, на які апеляційна скарга може бути подана окремо від рішення суду, наведений у ч. 1 ст. 353 ЦПК України (ч. 1 ст. 255 ГПК України) не є вичерпним. За відсутності ухвали в цьому переліку встановленню та оцінці судом підлягає те, чи перешкоджає ця ухвала подальшому провадженню у справі та/або чи може вона бути оскаржена разом із рішенням суду (тобто чи є в особи, яка подає апеляційну скаргу, можливість поновити свої процесуальні права в інший спосіб).

Дослідивши зміст доводів апеляційної скарги колегія суддів виснує, що залишення позовної заяви без руху у справі з підстав несплати позивачем судового збору не свідчить про втрату позивачем можливості поновити свої процесуальні права в інший спосіб. Зокрема, у випадку незгоди позивача із підставами залишення його позовної заяви без руху, він також має право подати суду заяву про усунення недоліків, у яких навести мотиви незгоди із висновком суду про наявність підстав для залишення позову без руху. У випадку обґрунтованості таких мотивів, суд має врахувати відповідну заяву про усунення недоліків як таку, що виконує вимоги ухвали про залишення позову без руху.

Також така ухвала не перешкоджає подальшому провадженню у справі, оскільки, як було зазначено вище, позивач у випадку безпідставного, на його думку, залишення позовної заяви без руху та подальшого її повернення через не усунення недоліків, має право оскаржити ухвалу про повернення позовної заяви.

Відповідно до пункту 4 частини 5 статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

На підставі викладеного, апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 13 березня 2025 року про залишення позовної заяви без руху не може бути прийнята апеляційним судом, і підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись статтями 260, 261, 352, 353, 357, 374, 388-391 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 13 березня 2025 року про залишення позову ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про відшкодування шкоди без руху - повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач О.В. Желепа

Судді: Н.В. Поліщук

В.В. Соколова