Номер провадження: 22-ц/813/2106/25
Справа № 511/1896/24
Головуючий у першій інстанції Бобровська І. В.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Коновалової В.А., Карташова О.Ю.,

за участю секретаря Соболєвої Р.М.,

учасники справи: позивач - ОСОБА_1 , відповідач - фізична особа - підприємець ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Ноздріна Олексія Миколайовича,

на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 24 липня 2024 року, ухвалене Роздільнянським районним судом Одеської області у складі: судді Бобровська І.В. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів,

в с т а н о в и в:

03 травня 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, який мотивував тим, що 05 лютого 2024 року позивач замовив в інтернет-магазині МоtoAgro (https://motoagro.com.ua) Аеродинамічний комплект обвісу на Мегсеdеs GLЕ-С1аss W167 2019- 2022 року (стиль GLE63 АMG, вартістю 61600,00 грн.

Інтернет-магазин МоtoAgro зареєстровано за продавцем ФОП ОСОБА_2 (відповідач). Листування позивач та відповідач вели по номеру телефону НОМЕР_1 , що зазначений як офіційний номер телефону інтернет-магазину МоtoAgro на сайті в розділі «Контакти» ( ІНФОРМАЦІЯ_1 у мобільному додатку VіЬег.

13 лютого 2024 року позивач отримав товар у відділені Нової Пошти № 4 м. Одеса, про ще свідчать дані за експрес-накладною № 4752. Загальну вартість товару 61 600 грн позивач сплатив в повному обсязі двома частинами: передоплата в розмірі 2000 грн сплачена 5 лютого 2024 року за наданими відповідачем реквізитами згідно платіжної інструкції AT КБ «ПРИВАТБАНК» Р24А0248 від 05.02.2024. Залишок вартості товару в розмірі 59600 грн, а ще додатково комісію за переказ грошових коштів 1212 грн, а також послуги з доставки товару 4158 грн, що в сумі склали 64 970 грн, були сплачені 13 лютого 2024 року при отриманні товару у відділені Нової Пошти згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № ТОВ «Новапей».

Після отримання товару та проведення його детального огляду, позивач виявив його вкрай низьку якість та ряд недоліків: тонкий пластик бамперу, криві, пошкоджені та перекручені деталі, задній бампер пом?ятий, неповна комплектація - відсутні підкрильники, шильдики, окремі елементи пофарбовані, тоді як вони мають бути хромовані, невідповідність пакування - без пінопласту, через що були можливі пошкодження при транспортуванні, сліди взуття (підошви) на товарі та на коробці, невідповідний (замалий) розмір отворів під парктроніки, парктронік неможливо вставити в бампер.

22 лютого 2024 року позивач повідомив відповідачу про недоліки та про бажання повернути товар, вимагав повернення сплачених грошових коштів. Проте, відповідач відмовив, що пройшло більше 14 днів з моменту відправки.

23 лютого 2024 року (тобто на 10-й день після отримання товару) позивач надіслав відповідачу офіційно письмову заяву про розірвання договору, повернення товару та сплачених грошових коштів. Заява була надіслана Укрпоштою як за адресою, зазначеною на сайті інтернет-магазину MotoAgro та отримана 29.02.2024, так і за адресою місцезнаходження відповідача, але не отримано, повернуто Укрпоштою; електронною поштою, за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 .

26 лютого 2024 року відповідач повідомив на Viber адресу для повернення, однак коштів за товар не повернув. 08 березня 2024 року, так і не дочекавшись повернення коштів від відповідача, позивач вирішив повернути йому товар, що підтверджується експрес-накладною Нової Пошти № 1621.

15 березня 2024 року відповідач відмовився від отримання повернутого йому товару.

17 квітня 2024 року подав заявку до Нова Пошта про повернення товару. 24 квітня 2024 року позивач отримав товар та оплатив всі витрати.

Станом на час звернення до суду грошові кошти, які відповідач отримав за товар, позивачу не повернуті, від отримання товару відповідач відмовився, витрати, пов`язані з поверненням, позивачу не відшкодовано, хоча пройшло більше 30 днів. Товар знаходиться у незмінному стані, позивачем не використовувався, його товарний вигляд, споживчі властивості, комплектація збережені та може бути повернутий відповідачу.

Підставою позову зазначено ст. 12, 13, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», зокрема: споживач має право розірвати укладений на відстані договір шляхом повідомлення продавця (виконавця) про це протягом чотирнадцяти днів з моменту підтвердження інформації або з моменту одержання товару чи першої поставки товару (ч. 4 ст. 13 Закону № 1023-XII), тому просить стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти, сплачені за розірваним договором, - 61600 грн.

Оскільки 23 лютого 2024 року позивач розірвав договір, повідомивши про це відповідача; після спливу 30 днів з моменту повідомлення споживачем про розірвання договору грошові кошти за товар в розмірі 61 600 грн відповідачем не повернуті; витрати позивача на повернення товару через Нову Пошту склали 11 005 грн, тому розмір неустойки (ч. 9 ст. 12 Закону № 1023-XII) за неповернення грошей складає 61600* 1%*36 = 22 176 грн.

Також відповідач своєю протиправною поведінкою (бездіяльністю), яка виразилась у невиконанні законних обов`язків та незадоволені законних вимог позивача, завдав останньому моральну шкоду, яка полягає в витраті часу на спілкування та полеміку з відповідачем з приводу розірвання договору та повернення коштів; на складання заяви, її оформлення та відправлення Укрпоштою та на електронні пошти відповідача; на доставку товару на пошту та оплату його повернення відповідачу; на отримання товару на пошті у зв`язку із відмовою відповідача в отриманні; на зберігання товару без використання; на звернення по правову допомогу та суду для захисту своїх прав. Все це вимагало додаткових зусиль, додаткових коштів, що негативно позначилось і на самопочутті позивача через нервове напруження та підвищення тиску.

Посилаючись на ст. 23 ЦК України та ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», позивач вважає, що відповідач, своєю протиправною поведінкою (бездіяльністю), яка виразилась невиконанні законних обов`язків, та незадоволенні законних вимог позивача, завдано останньому моральну шкоду, яку оцінює в 20000 грн, оскільки позивач змушений був витрачати свій час на спілкування та полеміку з відповідачем з приводу розірвання договору та повернення коштів, складання заяви, оформлення та відправлення Укрпоштою та на електронні пошти відповідача, зберігання товару без використання.

На підставі викладеного із посиланням як на правову підставу своїх вимог на ст. 11, 23, 205, 207, 525, 526, 530, 611, 624, 655, 698, ЦК України, ст. 1, 4, 12, 13 Закону України «Про Захист прав споживачів», просить стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 114781,00 грн, з яких: 61600,00 грн - грошові кошти, сплачені за розірваним договором за товар, 11005,00 грн - витрати, понесені у зв`язку з поверненням товару, 22176,00 грн - неустойка, 20000,00 грн - моральна шкода, стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у повному обсязі.

27 червня 2024 року від представника відповідача - адвоката Приходька О.М. до суду надійшов відзив на позовну заяву позивача про невизнання позову, посилаючись на те, що ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем та власником «MotoAgro» інтернет-магазину автотюнінгу (https://motoagro.com.ua), який співпрацює з постачальником: Компанія «RESTAL- AUTO» ( ІНФОРМАЦІЯ_4 адреса: АДРЕСА_1 , телефон: НОМЕР_2 . 05.02.2024 позивач ОСОБА_1 замовив в інтернет-магазині «MotoAgro» аеродинамічний комплект обвісу на Mercedes -GLE - Class W167 2019 -2022 (стиль GLE63AMG) вартістю 61600 грн. Позивачем 05.02.2024 було перераховано авансовий платіж в сумі 2000 грн на картковий рахунок АТ КБ « Приватбанк» на ім`я ОСОБА_3 , цього ж дня товар одразу відправили. Інтернет-магазином «MotoAgro» клієнту було відправлено номер накладної 4752 від постачальника даного товару Компанії «RESTAL- AUTO» (https://restal-auto.com.ua). 09.02.2024 було відправлено клієнту повідомлення, що замовлений товар прибув на вказане відділення Нової Пошти ще 07.02.2024. Товар позивачем було отримано 13.02.2024 у відділенні Нової пошти № 4 за адресою: АДРЕСА_2 без відповідного його огляду, будь-яких зауважень кількості, якості та стану товару на момент отримання не надходило.

Позивач після отримання товару та проведення його детального огляду, на його думку, виявив вкрай низьку якість та ряд суттєвих недоліків, перелічених в позовній заяві, про що позивач повідомив Інтернет-магазин «MotoAgro» лише 23 лютого 2024 року, тобто через 10 днів після отримання товару. Таким чином, поставлений товар перебував у позивача без його огляду на протязі 10 діб. На підтвердження цього факту позивач відправив фото на Viber та фото з відламаною деталлю та повідомив, що немає емблеми та катафотів. Але на сайті інтернет-магазину «MotoAgro» в комплектації товару аеродинамічного комплекту обвісу на Mercedes -GLE-Class W167 2019 -2022 р. (стиль GLE63AMG), вартістю 61 600, 00 грн відсутня емблема та катафоти.

Про даний факт магазином було повідомлено клієнту, що комплектація, як на фото, а якщо потрібні додаткові деталі, то є можливість їх надіслати. 22.02.2024 приблизно о 22:01 годині позивач відправив повідомлення та фото на Вайбер, де пояснив причину бажання повернути товар: вкрай низька якість та ряд недоліків: тонкий пластик бамперу, криві, пошкоджені та перекручені деталі, задній бампер пом?ятий, неповна комплектація -відсутні підкрильники, шильдики, окремі елементи пофарбовані, тоді як вони мають бути хромовані, невідповідність пакування - без пінопласту, через що були можливі пошкодження при транспортуванні, сліди взуття (підошви) на товарі та на коробці, невідповідний (замалий) розмір отворів під парктроніки (парктронік неможливо вставити в бампер). Також позивач повідомив, що він сьогодні отримав ще один комплект аеродинамічного комплекту обвісу від іншого магазину, де все його влаштовує. Інтернет-магазин «MotoAgro» домовився з постачальником даного товару, Компанією «RESTAL-AUTO» (https://restal-auto.com.ua), яка знаходиться у місті Чернівці, щодо його повернення. 23.02.2024 на електрону пошту позивач відправив листа про розірвання договору, котрий було передано постачальнику товару. В подальшому Інтернет-магазином «MotoAgro» та постачальником аеродинамічного комплекту обвісу було прийнято рішення повернути товар, тим самим піти на поступки позивачу (клієнту) задля уникнення подальших суперечок щодо повернення даного товару, незважаючи на те, що товар був вже в неповній комплектації та не відповідав вимогам повернення або обміну відповідно до статті 9 Закону України «Про захист прав споживачів».

26.02.2024 магазином було відправлено позивачу адресу, на яку слід було повернути куплений товар (це був 13 день після отримання товару), але з 26.02.2024 позивач перестав виходити на зв`язок. Жодних повідомлень про відправку та попереджень про можливу затримку у відправленні у зв`язку з форс мажорними обставинами від позивача не було отримано. В подальшому 14.03.2024 на Viber надійшла квитанція з накладною № 1621 з наложним платежем на суму 60000 грн та 4985 грн за доставку. Постачальник відмовився отримувати товар, оскільки клієнт відправив його аж 08.03.2024, тобто через 12 днів, як отримав згоду та адресу для повернення, і 15 днів після того, як відправив на електрону пошту лист про розірвання договору та через 24 дні після того, як отримав товар, та 33 дні після того, як відправили даний товар.

Відповідач вважає, що позивач перед отриманням товару зобов`язаний був його оглянути, що було передбачено в декларації про отримання товару і є загальноприйнятим при отриманні товару, який придбавається через мережу інтернет. Аеродинамічний комплект обвісу на автомобіль Mercedes-GLE - Class W167 2019-2022 (стиль GLE63AMG), котрий позивач придбав в «MotoAgro», був розпакований та використаний.

На думку відповідача, правове значення для правильного вирішення цієї справи має не факт наявності чи відсутності наданої продавцем гарантії щодо якості товару, а час (момент) виявлення покупцем недоліків товару - до чи після його передання покупцеві.

Відповідач вважає, що у зв`язку із введенням товару в експлуатацію правові підстави для розірвання договору купівлі-продажу в односторонньому порядку на підставі ст. 13 Закону України «Про захист прав споживачів» відсутні, оскільки, незважаючи на особливості правовідносин, які виникають при укладанні договору на відстані ст. 12, 13 Закону України «Про захист прав споживачів», їх слід розглядати у сукупності із іншими нормами Закону, які встановлюють права та обов`язки споживачів. Також зазначає, що вимоги про відшкодування моральної шкоди є безпідставними, необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню в зв`язку із відсутністю протиправної поведінки з боку продавця. Враховуючи викладене, відповідач вважає, що позивачем не доведено обставини істотного порушення відповідачем договору купівлі-продажу товару. Як вбачається з матеріалів позову, позивачем були виявлені недоліки у придбаному обвісі, які полягали в механічних пошкодженнях, а саме: погнутий бампер, слід підошви, але у позивача не було об`єктивних перешкод для огляду товару перед його отриманням у поштовому відділенні та виявлення вказаних недоліків. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у сумі 20 000 грн, які понесені внаслідок розгляду справи № 511/1896/24.

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 24 липня 2024 року позов у задоволенні позову ОСОБА_1 до фізичної особи- підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в сумі 20 000 грн.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 24 липня 2024 року скасувати та задовольнити його вимоги, а також стягнути з ФОП ОСОБА_2 на його користь витрати на правничу допомогу на стадії апеляційного перегляду в повному обсязі.

Доводами апеляційної скарги є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, - що позивач використовував придбаний товар, тобто не зберіг продукцію у незмінному стані (ч. 7 ст. 12 Закону України «Про захист прав споживачів»), оскільки доказів такому немає.

Суд не визначився із нормами матеріального права, які підлягають застосуванню до виниклих спірних правовідносин, оскільки підставою позову позивача зазначено відповідне право позивача як споживача у разі укладення договору на відстані (ст. 13 Закону) розірвати такий як самостійної підстави, тоді як суд помилково застосував ст. 8 Закону (право споживача у разі придбання товару неналежної якості). І в цьому разі питання належної/неналежної якості придбаного товару, істотних недоліків, які досліджував суд, не мають правового значення для вирішення спору.

Невідповідність висновків обставинам справи полягає у висновках суду про посилання позивача на ч. 1 ст. 8, ч. 4 ст. 13 Закону і розірвання договору через поставну неякісного товару. Натомість позивач керувався ст. 12 Закону щодо договорів, укладених на відстані.

Посилання суду на обставини, які не мають правового значення, щодо отримання позивачем на Новій пошті товару без зауважень, відмову відповідача отримати повернутий йому товар через 12 днів, як позивач отримав згоду та адресу для повернення, і 15 днів після того, як відправив на електронну пошту лист про розірвання договору та через 24 днів після того, як отримав товар, не має правового значення з огляду на вимоги ст. 13 Закону, яка регулює право позивача розірвати договір та не ставить в залежність таке право позивача від наявності/відсутності будь-яких недоліків. Натомість, не враховано заявлення позивачем про розірвання договору на 10-й день з моменту одержання товару, направлення офіційної заяви і за місцем реєстрації відповідача й на електронну пошту інтернет-магазину, які були отримані відповідачем, і що останнім не заперечується.

Судом в порушення вимог п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України не було враховано обґрунтованість та пропорційність витрат на правничу допомогу.

Заяву відповідача в особі його представника, яка фактично за змістом є відзивом на апеляційну скаргу, як подану поза межами встановленого судом строку (представник позивача отримав копію ухвали про відкриття з додатками в Електронному кабінеті 08.10.2024 23:25:42) -23 жовтня 2024 року та без клопотання про поновлення пропущеного строку на вчинення відповідної процесуальної дії, повернуто без розгляду.

Так само повернуто без розгляду письмові пояснення позивача в особі його представника, оскільки таке не є заявою по суті справи (ст. 174 ЦПК України).

Згідно частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Ноздрін О.М. підтримав доводи апеляційної скарги.

Інші особи, належно повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилися.

Позивач ОСОБА_1 повідомлений належним чином і в установленому законом порядку, повістку отримав 24.03.2025 21:55:26 в особистому кабінеті підсистеми (модуля) ЄСІТС Електронний суд, що підтверджується довідкою (а.с. 205), відповідач фізична особа - підприємець ОСОБА_2 про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у відповідності до вимог ч. 5 ст. 130 ЦПК України, в установленому законом порядку, оскільки його представник повістку отримав 24.03.2025 21:55:26 в особистому кабінеті підсистеми (модуля) ЄСІТС Електронний суд, що підтверджується довідкою (а.с. 206 зв), до судового засідання не з`явилися, що відповідно до вимог частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 263 ЦПКУкраїни рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 05.02.2024 позивач ОСОБА_1 замовив в інтернет-магазині «MotoAgro» аеродинамічний комплект обвісу на Mercedes -GLE - Class W1 (стиль GLE63AMG) вартістю 61600 грн.

Позивачем 05.02.2024 було перераховано авансовий платіж в сумі 2 000 грн на картковий рахунок АТ КБ « Приватбанк» на ім`я ОСОБА_3 (а.с. 32), цього ж дня товар одразу товар було відправлено (номер накладної 4752) постачальником даного товару Компанією «RESTAL-AUTO». Товар прибув на відділення Нової Пошти 07.02.2024, а 13.02.2024 позивач отримав товар у відділені Нової Пошти № 4 м. Одеса, про ще свідчать дані за експрес-накладною № 4752. Залишок вартості товару в розмірі 59600 грн, додатково комісію за переказ грошових коштів 1212 грн, а також послуги з доставки товару 4158 грн позивач сплатив 13.02.2024 при отриманні товару у відділені Нової Пошти (а.с. 33-34).

Вказані обставини сторонами не оспорюються.

21 лютого 2024 року позивач повідомив відповідачу в месенджері Вайбер про те, що в придбаному ним товарі: тонкий пластик бамперу, криві, пошкоджені та перекручені деталі, задній бампер пом?ятий, неповна комплектація - відсутні підкрильники, шильдики, окремі елементи пофарбовані, тоді як вони мають бути хромовані, невідповідність пакування - без пінопласту, через що були можливі пошкодження при транспортуванні, сліди взуття (підошви) на товарі та на коробці, невідповідний (замалий) розмір отворів під парктроніки, парктронік неможливо вставити в бампер, та про своє бажання повернути товар з поверненням сплачених ним коштів.

23 лютого 2024 року позивач, посилаючись на частину першу статті 8, частину четверту статті 13 Закону України «Про захист прав споживачів» надіслав відповідачу офіційно письмову заяву про розірвання договору, повернення товару та сплачених грошових коштів. Як підставу для розірвання договору позивач зазначив поставку товару вкрай низької якості, що унеможливлює його використання за призначенням. Повідомив, що товар ним не використовувався, його товарний вигляд та споживчі властивості збережені, квитанція про оплату наявна (а.с. 28- 30).

В подальшому Інтернет-магазином «MotoAgro» та постачальником аеродинамічного комплекту обвісу Компанією «RESTAL- AUTO» було прийнято рішення повернути товар в якості поступки клієнту за для уникнення подальших суперечок щодо повернення даного товару.

26 лютого 2024 року магазином на запит позивача було відправлено позивачу адресу, на яку слід було повернути куплений товар.

08 березня 2024 року позивач, не отримавши повернення грошей за товар, повернув товар, що підтверджується експрес-накладною Нової Пошти № 1621, копію якої він надіслав через месенджер Вайбер відповідачу 14 березня 2024 року (а.с. 64).

15 березня 2024 року відповідач відмовився від отримання повернутого йому товару та повідомив у месенджері позивача, що відмовляються у повернені товару, оскільки рахують від моменту відправки 14 днів від наступного дня отримання товару з 16 числа до 29 - 14 днів; відправили дані для привернення 26 числа, а позивач зробив повернення 26 числа, тобто через 11 днів 8 числа, тобто через 22 дні після отримання (а.с. 64).

17 квітня 2024 року позивач подав заявку до Нова Пошта про повернення товару. 24 квітня 2024 року позивач отримав товар та оплатив всі витрати.

Спірні відносини виникли між сторонами з приводу повернення позивачу коштів за придбаний ним на відстані товар, який не влаштував позивача за якістю та комплектацією, а також стягнення пов`язаних із пересилкою товару та грошей за його придбання коштів і моральної шкоди, завданої позивачу неправомірними діями відповідача як продавця такого товару.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з встановлення того, що з моменту замовлення та до звернення позивача до відповідача із заявою про розірвання укладеного на відстані договору купівлі-продажу позивач ОСОБА_1 користувався придбаним аеродінимічним комплексом обвісу Mercedes -GLE - Class W167 2019-2022 (стиль GLE63AMG), тобто не зберіг продукцію у незмінному стані, а також що матеріали справи не містять відомостей про наявність у вказаному товарі істотних недоліків, які виникли з вини виробника (продавця, виконавця).

Проте, такі висновки суду не ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону з огляду на таке.

Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» (Закону № 1023-XII, тут і далі - в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) договір, укладений продавцем (виконавцем) із споживачем за допомогою засобів дистанційного зв`язку, є договором, укладеним на відстані.

Права споживача в разі укладення договору на відстані регулюються статтею 13 Закону України «Про захист прав споживачів», яка є спеціальною для такого виду договорів.

Згідно з частинами першою-третьою статті 13 Закону України «Про захист прав споживачів» положення цієї статті не застосовуються до договорів, укладених на відстані, які стосуються: 1) правочинів з нерухомим майном, крім оренди такого майна; 2) правочинів з цінними паперами; 3) фінансових послуг; 4) продажу товарів торговельними автоматами; 5) телекомунікаційних послуг; 6) правочинів, здійснених на аукціоні, якщо участь у ньому можлива і без використання засобів дистанційного зв`язку. Перед укладенням договорів на відстані продавець (виконавець) повинен надати споживачеві інформацію про: 1) найменування продавця (виконавця), його місцезнаходження та порядок прийняття претензії; 2) основні характеристики продукції; 3) ціну, включаючи плату за доставку, та умови оплати; 4) гарантійні зобов`язання та інші послуги, пов`язані з утриманням чи ремонтом продукції; 5) інші умови поставки або виконання договору; 6) мінімальну тривалість договору, якщо він передбачає періодичні поставки продукції або послуг; 7) вартість телекомунікаційних послуг, якщо вона відрізняється від граничного тарифу; 8) період прийняття пропозицій; 9) порядок розірвання договору. У разі ненадання такої інформації суб`єкт господарювання несе відповідальність згідно із статтями 15 і 23 цього Закону. Факт надання інформації відповідно до вимог частини другої цієї статті повинен бути підтверджений письмово або за допомогою електронного повідомлення. Інформація, підтверджена таким чином, не може бути змінена продавцем (виконавцем) в односторонньому порядку. Підтвердження інформації не вимагається, якщо послуга надається засобами дистанційного зв`язку і оплачується через оператора телекомунікаційних послуг.

За змістом частин четвертої, сьомої статті 13 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право розірвати укладений на відстані договір шляхом повідомлення продавця (виконавця) про це протягом чотирнадцяти днів з моменту підтвердження інформації або з моменту одержання товару чи першої поставки товару. У разі продажу матеріальних речей їх повернення також свідчить про розірвання договору. До договору, укладеного на відстані, застосовуються положення, передбачені частинами п`ятою-дев`ятою статті 12 цього Закону.

Відповідно до частин п`ятої-дев`ятої статті 12 Закону України «Про захист прав споживачів» уразі розірвання договору, укладеного поза торговельними або офісними приміщеннями, споживач повинен повідомити продавця (виконавця) про місце, де продукція може бути повернена. Договором може передбачатися, що продукція або результати робіт (послуг), що були надіслані поштою, повинні у разі розірвання договору також бути повернені поштою. Будь-які витрати, пов`язані з поверненням продукції, покладаються на продавця (виконавця). Продавець (виконавець) повинен відшкодувати витрати споживача у зв`язку з поверненням продукції. У разі розірвання договору, укладеного поза торговельними або офісними приміщеннями, обов`язок споживача зберігати у себе продукцію припиняється по закінченні шістдесяти днів після її одержання. Якщо продавець (виконавець) не вживає заходів для повернення її собі протягом зазначеного періоду, така продукція переходить у власність споживача без виникнення зобов`язання з оплати її вартості. Якщо споживачеві не було надано документ (електронний документ), який засвідчує факт здійснення правочину поза торговельними або офісними приміщеннями, такий правочин не є підставою для виникнення обов`язків для споживача. У разі ненадання документа (електронного документа) або підтвердження інформації споживач повідомляє продавця (виконавця) про недійсність договору. Продавець (виконавець) протягом тридцяти днів з моменту одержання такого повідомлення повинен повернути споживачеві одержані кошти та відшкодувати витрати, понесені споживачем у зв`язку з поверненням продукції. Для здійснення права на розірвання договору споживач повинен зберігати одержану продукцію у незміненому стані. Знищення, пошкодження або псування продукції, що сталося не з вини споживача, не позбавляє споживача права на розірвання договору. Зменшення вартості продукції внаслідок відкриття упаковки, огляду чи перевірки продукції не позбавляє споживача на розірвання договору. У разі коли продавець (виконавець) або третя особа надала споживачеві кредит на суму коштів за договором, укладеним поза торговельними або офісними приміщеннями, такий кредит втрачає чинність у момент розірвання договору. Якщо всупереч вимогам цієї статті протягом установлених строків продавець (виконавець) не здійснює повернення сплаченої суми грошей за продукцію у разі розірвання договору, споживачеві виплачується неустойка в розмірі одного відсотка вартості продукції за кожний день затримки повернення грошей.

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що для реалізації права на розірвання договору, укладеного на відстані, споживач повинен зберігати одержану продукцію у незміненому стані. Разом з тим знищення, пошкодження або псування продукції, що сталося не з вини споживача, не позбавляє споживача права на розірвання договору.

Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Довід апеляційної скарги про те, що суд не визначився із нормами матеріального права, які підлягають застосуванню до виниклих спірних правовідносин, а відповідно і щодо предмету доказування по справі - є слушним з огляду на зміст позовних вимог позивача за виниклими правовідносинами сторін.

Системний аналіз наведеного законодавства, що регулює спірні правовідносини, свідчить про те, що за змістом частини четвертої статті 13 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право розірвати укладений на відстані договір шляхом повідомлення продавця (виконавця) про це протягом чотирнадцяти днів з моменту підтвердження інформації або з моменту одержання товару чи першої поставки товару. Разом з тим до договору, укладеного на відстані, застосовується, в тому числі положення, передбачене частиною сьомою статті 12 вказаного Закону, згідно з яким для здійснення права на розірвання договору споживач повинен зберігати одержану продукцію у незміненому стані.

Отже, право споживача розірвати договір, укладений на відстані, виникає, у тому разі, і з моменту одержання товару (ч. 4 ст. 13 Закону № 1023-XII), яким є отримання позивачем спірного комплексу обвісу - 13 лютого 2024 року, про що позивач протягом встановлених законом 14 днів повідомив відповідача своє бажання розірвати договір - матеріалами справи підтверджено та сторонами не заперечується, що таке мало місце 23 лютого 2024 року (9-й день з дня, наступного за придбанням товару).

Доказів того, що позивач використовував товар та не зберіг його у незмінному стані як підставу для застосування вимог ч. 7 ст. 12 Закону № 1023-XII, матеріали справи не містять.

По справі позивачем відповідачу товар повернутий 08 березня 2024 року засобами Нової пошти (експрес-накладна № 1621 від 08.03.2024), проте відповідачем не отриманий та не оглянутий, через що висновок суду про використання зазначеного обвісу носить характер припущення.

Оскільки законодавцем встановлено тридцятиденний строк для повернення сплачених грошей без затримки не пізніше тридцяти днів з моменту повідомлення споживачем про розірвання договору (ч. 4 ст. 12 Закону № 1023-XII), то відповідний обов`язок відповідача повернути сплачені позивачем ОСОБА_1 кошти настав 24 лютого та закінчився 24 березня 2024 року.

При цьому, у разі розірвання договору, укладеного поза торговельними або офісними приміщеннями, обов`язок споживача зберігати у себе продукцію припиняється по закінченні шістдесяти днів після її одержання. Якщо продавець (виконавець) не вживає заходів для повернення її собі протягом зазначеного періоду, така продукція переходить у власність споживача без виникнення зобов`язання з оплати її вартості (ч. 5 ст. 12 Закону № 1023-XII).

Суд на зазначене уваги не звернув та застосував до виниклих спірних правовідносин сторін вимоги ст. 8 Закону № 1023-XII (право споживача у разі придбання товару неналежної якості), від чого залежав і предмет доказування по справі.

В даному випадку для правильного вирішення справи не має жодного правового значення дослідження питання про придбання позивачем товару належної/неналежної якості, істотних недоліків, тощо.

Посилання суду на обставини про отримання позивачем на Новій пошті товару без зауважень, відмову відповідача отримати повернутий йому товар через 12 днів, як позивач отримав згоду та адресу для повернення, і 15 днів після того, як відправив на електронну пошту лист про розірвання договору та через 24 днів після того, як отримав товар, також є помилковим та не має правового значення з огляду на вимоги ст. 13 Закону, яка регулює право позивача розірвати договір та не ставить в залежність таке право позивача від наявності/відсутності будь-яких недоліків.

Натомість слушними з огляду на наведене законодавство є доводи апеляційної скарги, що судом не враховано заявлення позивачем про розірвання договору на 10-й день з моменту одержання товару, направлення офіційної заяви за місцем реєстрації відповідача й на електронну пошту інтернет-магазину, які були отримані відповідачем і що останнім не заперечується.

Частина 9 статті 12 Закону України «Про захист прав споживачів», якою визначено підстави виплати споживачеві неустойки, встановляє, що настання таких наслідків виникає у разі дій продавця всупереч вимогам цієї статті.

Як було встановлено, споживач ОСОБА_1 13 лютого 2024 року повідомив продавця про розірвання укладеного договору, проте відповідач не виконав вимог ч. 4 ст. 12 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо обов`язку повернення сплачених грошей споживачу без затримки не пізніше тридцяти днів з моменту такого повідомлення, наслідком чого є виплата споживачу неустойки відповідно до положень ч. 9 ст. 12 цього Закону, розмір якої становить один відсоток вартості продукції за кожний день затримки повернення грошей.

Позивачем така розрахована за період з наступного дня за сплином 30-ти денного строку на повернення коштів - з 25 березня 2024 року до 29 лютого 2024 року (звернення суду) та становить 61600х1%х36 днів = 22176,00 грн.

Що стосується позовних вимог позивача про стягнення завданої йому неправомірними діями відповідача моральної шкоди, то виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Законодавець указує на два випадки компенсації моральної шкоди у справах про захист прав споживачів - вони визначені умовами договору або випливають із положень законодавства (зокрема статті 4, 22 Закону «Про захист прав споживачів).

Вирішуючи спір щодо відшкодування моральної шкоди за порушення споживчого договору, зокрема у справі про порушення банком зобов`язання з повернення вкладу, Велика Палата Верховного Суду у справі №216/3521/16-ц відступила від відповідного висновку про застосування статей 4 та 22 Закону України «Про захист прав споживачів», викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц в частині застосування норм права при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди за порушення договору банківського вкладу, та зазначила, що суди мають враховувати, що моральна шкода за порушення цивільно-правового договору може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі статей 16 та 23 ЦК України і статей 4 та 22 Закону «Про захист прав споживачів» навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено.

З наведено слід зробити висновок про те, що статті 4 та 22 Закону України «Про захист прав споживачів» (у чинній редакції) прямо передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди у правовідносинах між споживачами та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Тому вимоги позивача про стягнення моральної шкоди ґрунтуються на вимогах закону, а її розмір обґрунтований позивачем протиправною поведінкою (бездіяльністю) відповідача, яка виразилась у невиконанні законних обов`язків та незадоволені законних вимог позивача, через що перший витрачав свій час на спілкування з відповідачем з приводу виконання вимог закону, а згодом - на складання заяви, її оформлення, відправлення відповідачу, дій, пов`язаних з прийняттям товару, який відповідач відмовився отримувати на пошті, на зберігання товару без використання; на звернення по правову допомогу та суду для захисту своїх прав, що загалом вимагало додаткових зусиль та коштів.

Виходячи із засад розумності та справедливості, притаманних цивільному праву, обсягу та тривалості страждань позивача таку шкоду слід оцінити у 3000 грн.

Зменшуючи розмір моральної шкоди, порівняно із заявленим позивачем, колегія суддів бере до уваги відсутність доказів погіршення стану здоров`я позивача, на що він посилався, саме через поведінку відповідача.

В силу ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За наведених обставин рішення суду не відповідає вимогам закону та суперечать обставинам, що мають значення для справи, має місце невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, тому апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів в сумі 97781,00 грн, з яких: 61600,00 грн - грошові кошти, сплачені за розірваним договором за товар, 11005,00 грн - витрати, понесені у зв`язку з поверненням товару, 22176,00 грн - неустойка, 3000,00 грн - моральна шкода.

Частина перша статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої цієї статті).

Згідно з частиною першою, пунктом 3 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Водночас згідно з частиною четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Витрати за надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Позивачем у першій заяв по суті справи на виконання вимог ч. 1 ст. 134 ЦПК України заявлено, що він має понести витрати на правничу допомогу, на підтвердження чого надав Договір про надання правової допомоги № 1 від 11 квітня 2024 року, укладений між ним та Адвокатським об`єднанням «Консенсус» та позивачем ОСОБА_1 та Додаток № 1 до Договору, в якому сторонами договору погоджено послуги та їх вартість: складення позову, відзиву - 7500 грн, участь в суді першої інстанції - 4000 грн (а.с. 14), а також попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат: складення позовної заяви до Роздільнянського районного суду Одеської області до ФОП ОСОБА_2 про захист прав споживачів (стягнення грошових коштів за розірваним договором купівлі-продажу товару) - 7500 грн, складення відповіді на відзив ФОП ОСОБА_2 за позовом ОСОБА_1 про захист прав споживачів - 7500 грн (а.с. 4).

У першій заяві по суті справи в суді першої інстанції - відзиві на позовну заяву, відповідачем не висунуто будь-яких заперечень проти вказаного розміру витрат позивача на правничу допомогу, натомість заявлено про власні витрати відповідача на правову допомогу (а.с. 95-102).

Оскільки матеріалами справи підтверджено витрати, які позивач поніс або має понести (згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України) на правничу допомогу у загальному розмірі 11500 грн (складення позовної заяви, участь в суді першої інстанції представника), а відповідачем не спростовано такі витрати, про них заявлено своєчасно та надано відповідні докази таких витрат, то колегія суддів вважає обґрунтованим розмір витрат на правову допомогу у розмірі 11500 грн.

З огляду на те, що апеляційним судом у цій справі ухвалюється нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог, тому, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», а позовні вимоги є частково обґрунтованими (в частині моральної шкоди), то з відповідач на користь позивача слід стягнути судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви - 1211,20 грн та за подання апеляційної скарги - 1816,80 грн, а всього 3028 грн.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Ноздріна Олексія Миколайовича задовольнити частково.

Рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 24 липня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_4 ) грошові кошти в сумі 97781,00 грн, з яких: 61600,00 грн - грошові кошти, сплачені за розірваним договором за товар, 11005,00 грн - витрати, понесені у зв`язку з поверненням товару, 22176,00 грн - неустойка, 3000,00 грн - моральна шкода.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_4 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 11500 грн.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 ) на користь держави судовий збір у розмірі 3028 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови - 09 травня 2025 року

Головуючий М.В. Назарова

Судді: В.А. Коновалова

О.Ю. Карташов