Справа № 298/1292/24
Номер провадження 2/298/191/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2025 року с-ще Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі

Головуючого судді Тарасевича П.П.,

при секретарі судового засідання Келешовчак І.І.,

за участі прокурора Безугла І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань, селищі Великий Березний цивільну справу за позовом поданий заступником керівника Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області, який діє в інтересах держави в особі: Національної Служби Здоров`я України до ОСОБА_1 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача: Комунальне некомерційне підприємство «Перечинська лікарня» Перечинської міської ради Закарпатської області про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, який мотивує тим, що 14 січня 2023 року, близько 18 год. 00 хв. ОСОБА_1 , знаходячись на подвір`ї за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , у ході суперечки із своєю на той час співмешканкою ОСОБА_2 , що виникла на ґрунті особистих неприязних стосунків, діючи умисно, з метою спричинення тілесного ушкодження, наніс останній правою рукою затиснутою в кулак, спочатку один удар в обличчя, в результаті чого ОСОБА_2 впала на поверхню землі.

В подальшому, не зупиняючись на цьому, ОСОБА_1 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та суспільно-небезпечні наслідки, бажаючи настання таких, продовжив наносити лежачій на землі ОСОБА_2 тілесні ушкодження, завдавши їй невстановлену кількість ударів руками та ногами в область тулуба та ребер зліва.

Своїми умисними діями ОСОБА_1 спричинив потерпілій ОСОБА_2 тілесні ушкодження у виді гематом навколоорбітальних ділянок з обох сторін, закритих переломів 7, 8, 9, 10 ребер зліва, які виникли від дії твердих тупих предметів по ударному механізму спричинення, якими могли бути затиснуті в кулак руки та взуті ноги сторонньої людини. Переломи ребер могли бути спричинені при нанесенні кількох ударів тупими твердими предметами.

Згідно висновку експерта № 41 від 21.02.2023 тілесні ушкодження у вигляді параорбітальних гематом кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, а переломи 7, 8, 9, 10 ребер потягли за собою розлад здоров`я понад 21 день і кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої степені тяжкості.

Доказом вини ОСОБА_1 , у вчиненні умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, є вирок Великоберезнянського районного суду від 23.05.2025 р., яким ОСОБА_1 ,, визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.122 КК України та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим, призначеним вироком Великоберезнянського районного Закарпатської області від 21 липня 2023 року, остаточно призначено ОСОБА_1 , покарання у виді позбавлення волі строком 5 років. На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнено від відбуття покарання із випробуванням строком на 3 роки.

Зазначений вирок 25.06.2024 набув законної сили. Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.

За інформацією, наявною у матеріалах кримінального провадження, потерпіла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка АДРЕСА_2 у період з 16.01.2023 по 25.01.2023 перебувала на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні КПН «Перечинська лікарня» Перечинської міської ради через отримані тілесні ушкодження від вчиненого ОСОБА_1 кримінального правопорушення.

Згідно інформації Комунального некомерційного підприємства «Перечинська лікарня» Перечинської міської ради Закарпатської області №1062/2024 від 04.06.2024 вартість затрат на лікування даної громадянки склала 6 157 грн. 02 коп..

Цивільний позов про відшкодування витрат на лікування потерпілої особи в межах даного кримінального провадження не подавався, в добровільному порядку вказані кошти не відшкодовані.

Керуючись положеннями ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» Національну службу здоров`я України повідомлено листом про звернення прокурора до суду з цим позовом та підстави для представництва ними.

Представник позивача (прокурор) Безугла І.І. в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити такий, з підстав зазначених у ньому.

Представник Національною служби здоров`я України в судове засідання не з`явилася подала заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просилить такі задовольнити.

Відповідач, в судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, також в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення судового розгляду справи чи про розгляд справи за його відсутності, а також відзиву на позов від нього не надходило.

Представник третьої особи КНП «Перечинської лікарні» Перечинської міської ради Закарпатської області, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши подані письмові докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів має право звернутись кожна особа.

Згідно зі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З огляду на викладене, суд розглянув справу в межах позовних вимог та за наявними в ній доказами, які надані сторонами.

Відповідно до частин першої та другої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Сторони та інші учасники справи подають документи у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (ч.1,2 ст.83 ЦПК України).

Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (частина 6 статті 82 ЦПК України).

Таким чином, спір виник з правовідносин, щодо відшкодування шкоди, заподіяної злочином.

Як передбачено у ч.1 ст.128 КПК, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч.7 ст.128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільний позов в кримінальному провадженні, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Згідно з положеннями ч.1, 3 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України.

За змістом Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року N 545, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003(у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу.

Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання.

Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора.

У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами.

Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного державного бюджету (Республіки Крим, місцевого чи регіонального самоврядування), або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 липня 1995 року № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» звернуто увагу судів на те, що відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні.

За загальним правилом для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди необхідно довести такі факти: неправомірність поведінки особи. Неправомірною поведінкою можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою; вина завдавача шкоди.

Встановлено, що вироком Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 23.05.2024 у справі № 298/352/23 обвинуваченого ОСОБА_1 визнано винним та засуджено за ч.1 ст.122 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим, призначеним вироком Великоберезнянського районного Закарпатської області від 21 липня 2023 року, остаточно призначено ОСОБА_1 , покарання у виді позбавлення волі строком 5 років. На підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнено від відбуття покарання із випробуванням строком на 3 роки.

Зазначений вирок 25.06.2024 набув законної сили. Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Встановлено, що 14 січня 2023 року, близько 18 год. 00 хв. ОСОБА_1 , знаходячись на подвір`ї за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , у ході суперечки із своєю на той час співмешканкою ОСОБА_2 , що виникла на ґрунті особистих неприязних стосунків, діючи умисно, з метою спричинення тілесного ушкодження, наніс останній правою рукою затиснутою в кулак, спочатку один удар в обличчя, в результаті чого ОСОБА_2 впала на поверхню землі.

В подальшому, не зупиняючись на цьому, ОСОБА_1 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та суспільно-небезпечні наслідки, бажаючи настання таких, продовжив наносити лежачій на землі ОСОБА_2 тілесні ушкодження, завдавши їй невстановлену кількість ударів руками та ногами в область тулуба та ребер зліва.

Своїми умисними діями ОСОБА_1 спричинив потерпілій ОСОБА_2 тілесні ушкодження у виді гематом навколоорбітальних ділянок з обох сторін, закритих переломів 7, 8, 9, 10 ребер зліва, які виникли від дії твердих тупих предметів по ударному механізму спричинення, якими могли бути затиснуті в кулак руки та взуті ноги сторонньої людини. Переломи ребер могли бути спричинені при нанесенні кількох ударів тупими твердими предметами.

Згідно висновку експерта № 41 від 21.02.2023 тілесні ушкодження у вигляді параорбітальних гематом кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, а переломи 7, 8, 9, 10 ребер потягли за собою розлад здоров`я понад 21 день і кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої степені тяжкості.

З інформації Комунального некомерційного підприємства «Перечинська лікарня» Перечинської міської ради Закарпатської області №1062/2024 від 04.06.2024, потерпіла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка АДРЕСА_2 у період з 16.01.2023 по 25.01.2023 перебувала на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні КПН «Перечинська лікарня» Перечинської міської ради через отримані тілесні ушкодження від вчиненого ОСОБА_1 кримінального правопорушення вартість затрат на лікування даної громадянки склала 6 157 грн. 02 коп..

З інформації Національної служби здоров`я України від 25.06.2024 за № 21504/2-16-24 наданої на запит окружної прокуратури від 11.06.2024 № 07.53-107-4636вих-24 встановлено, що витрати на стаціонарне лікування потерпілої від злочину ОСОБА_2 здійснювалися за рахунок коштів місцевого, бюджету та коштів державного бюджету (коштів Національної служби здоров`я України (далі - НСЗУ).

Згідно п.3 ст.131-1 Конституції України на органи прокуратури України покладається представництво інтересів громадянина чи держави в суді у випадках, визначених законом.

Згідно з ч.1 ст.23 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, що набрав законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, дії відповідача та перебування потерпілого ОСОБА_2 на лікуванні в медичному закладі є в безпосередньому причинному зв`язку, а відповідно в сукупності всі елементи складу, що дає підстави для відшкодування шкоди.

Аналіз викладеного дає суду підставу зробити висновок, що позов законний, обґрунтований, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а відтак підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у сумі 3 028 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст. 1166 ЦК України, ст. ст. 76-81, ст.ст. 141, 258, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , кошти витрачені на лікування потерпілої ОСОБА_2 внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення у сумі 6 157 грн. 02 коп., на користь держави в особі Національної служби здоров`я України - та перерахувати до Державного бюджету за наступними реквізитами: отримувач: ГУК у м. Києві/Шевченківський р-н/24060300, код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), р/р: UA130801.1.

Стягнути з ОСОБА_1 , на користь держави 3 028 грн. 00 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий Тарасевич П.П.