Справа №345/981/25
Провадження № 2/345/673/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.05.2025 м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді Кулаєць Б.О.,

секретаря судового засідання Мельник І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Калуш в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позицій сторін:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 10 000,00 (десять тисяч) гривень щомісячно, але не менше як 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Калуського міськрайонного суду від 21.11.2024 у справі № 345/6083/24 розірвано шлюб між нею та відповідачем. Від шлюбу у них народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яку рішенням суду залишено проживати з нею та яка перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо та не надає коштів на утримання дитини, відмовляється добровільно сплачувати аліменти в розмірі, встановленому законом, незважаючи на те, що є здоровою, працездатною особою, офіційно не працевлаштований. З огляду на вказане, вважає, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі по 10 000,00 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів у зазначеному розмірі здатна забезпечити необхідний життєвий процес та розвиток дитини, та не буде непомірним тягарем для відповідача, аліменти у вказаному розмірі є гарантованими, справедливими, розумними та необхідними для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Представник відповідача подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просить прийняти рішення про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 3 000 (три тисячі) гривень. Не стягувати з ОСОБА_2 судового збору, оскільки він намагався до цього добровільно сплачувати аліменти, але позивачка звернулася до суду, що спричиняє йому певні збитки, в разі прийняття такого рішення, або розділити такі витрати з позивачем у рівних частинах.

Свій відзив мотивує, що вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 10 000 грн. щомісячно вважає завищеними, оскільки позивачкою, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, не доведено належними та допустимими доказами необхідність саме такого розміру аліментів, а також відсутні дані про дохід відповідача та його матеріальний стан. Дохід позивача - це заробітна плата, яку він не приховує і сплачує всі податки державі, яка на сьогоднішній день становить близько шести тисяч гривень в середньому на руки. На сьогоднішній день, враховуючи склад його сім?ї його дохід повністю витрачається на щоденні потреби, враховуючи комунальні платежі, оплату житла та допомогу батькам, купівлю найнеобхіднішого одягу, продуктів, медикаментів, оплату за проїзд до місця роботи. ОСОБА_2 згідний сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 3 000 (три тисячі) гривень і ніколи від цього не відмовлявся, оскільки вона є його дитиною, і він зобов?язаний її утримувати, якщо має змогу. Враховуючи розмір його доходу, він має змогу сплачувати саме таку суму, навіть, якщо це змусить його зменшити певні найнеобхідніші витрати. У нього немає, ні автомобіля, ні житла. Ніяких придбань на суму, яка б перевищувала десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, він не здійснював.

Позивачка подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а розгляд справи просить проводити за її відсутності.

Представник відповідача подала до суду заяву, в якій розгляд справи просить проводити за її відсутності, позовні вимоги визнає частково.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:

ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07.03.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову.

Ухвалою суду від 21.03.2025 постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін, відповідача викликано в судове засідання шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному вебсайті судової влади України.

10.04.2025 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву (а.с. 24-25).

Ухвалою суду від 30.04.2025 витребувано з Адміністрації Державної прикордонної служби України інформацію про перетин державного кордону України, громадянином України ОСОБА_2 , за період часу з 01.01.2022 по 30.04.2025; з Головного сервісного центру МВС України інформацію про зареєстровані за ОСОБА_2 , транспортні засоби.

02.05.2025 та 14.05.2025 до суду надійшла витребовувана інформація з Адміністрації Державної прикордонної служби України.

22.05.2025 до суду надійшла витребовувана інформація з Головного сервісного центру МВС України.

14.05.2025 позивачка подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а розгляд справи просить проводити за її відсутності.

14.05.2025 представник відповідача подала до суду заяву, в якій розгляд справи просить проводити за її відсутності, позовні вимоги визнає частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

сторони по справі перебували у шлюбі, який рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21.11.2024 в цивільній справі № 345/6083/24 розірвано, а дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишено проживати з матір`ю.

Від шлюбу у сторін по справі народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 20.06.2018 (а.с. 8).

Відповідно до листа Головного центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України № 19/35511-25-Вих від 01.05.2025 в період з 01.01.2022 по 01.05.2025 відомостей про перетин відповідачем державного кордону України та лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України в базі не виявлено.

Згідно з відомостями, які станом на 12.05.2025 містяться в Єдиному державному реєстрі транспортних засобі, що надані Головним сервісним центром МВС, за відповідачем 05.03.2021 зареєстровано транспортний засіб марки «Ford Focus» 2013 року випуску.

Таким чином, між сторонами виник спір щодо участі батька в утриманні їх малолітньої дитини.

Оцінка суду:

дослідивши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частинами 1, 2 статті 27 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 183 СК України визначено, що у випадку, коли платник аліментів має нерегулярний дохід, частину доходу отримує в натурі, або за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача, може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до положень ст. 141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає доведеними доводи позивачки про те, що донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з нею. Відповідач проживає окремо та на сьогоднішній день в достатній мірі не надає коштів на утримання дитини.

При цьому відповідач позов визнає частково, а, отже, може надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, однак, не згідний зі заявленою позивачкою сумою та просить стягувати з нього аліменти в розмірі по 3000,00 грн. щомісячно на дитину. Обставин, які б свідчили про відсутність взагалі можливостей надавати таку допомогу, відповідачем не надано, як і не надано доказів наявності в нього інших утриманців, яких він зобов`язаний утримувати у відповідності до вимог закону.

Водночас, при визначені розміру аліментів судом враховується наявність зареєстрованого за відповідачем транспортного засобу.

Позивачка просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі по 10000,00 грн. щомісячно, проте не обґрунтовує вказаний розмір, не надає доказів, які б підтверджували можливість відповідача сплачувати аліменти саме в такому розмірі.

З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що позов необхідно задоволити частково та стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 4000,00 гривень на дитину щомісяця до досягнення донькою повноліття. Сплата аліментів у зазначеному розмірі здатна забезпечити необхідний життєвий процес та розвиток дитини та не буде непомірним тягарем для відповідача. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, зазначені в ч. 1 ст. 182 СК України, і вважає, що аліменти у вказаному розмірі є гарантованими, справедливими, розумними та необхідними для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Розподіл судових витрат між сторонами:

згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», зважаючи на те, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, судовий збір в розмірі 1211,10 грн. стягнути з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного, ст.ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України, ст.ст. 258, 259, 264, 265, 268, 289, 430 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 4000,00 (чотири тисячі) гривень щомісячно.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнення аліментів розпочати з 05.03.2025 і проводити до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Суддя: