Справа №755/7455/21
Апеляційне провадження №22-ц/824/41/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Павлової В.В.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 10 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Десята Київська державна нотаріальна контора, про усунення від права на спадкування,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про усунення від права на спадкування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є дружиною ОСОБА_3 , з яким перебувала у шлюбі з 29 серпня 2006 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Заповіт спадкодавцем за життя складено не було. Після смерті чоловіка позивача за заявою відповідача ОСОБА_4 відкрита спадкова справа у Десятій Київській державній нотаріальній конторі. До складу спадкового майна входить двокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 , та автомобіль марки Міцубісі Лансер, 1987 року випуску. Через тяжкі хвороби ОСОБА_3 потребував постійного догляду та значних фінансових затрат на лікування. Позивач одночасно працювала та доглядала чоловіка. Відповідач є батьком померлого ОСОБА_3 , який протягом тривалого часу не піклувався та не допомагав своєму сину ні морально, ні фізично, ні матеріально, ухилявся від допомоги сину, в той час коли міг це робити, мав фінансовий дохід, житло, вільний час тощо. Позивач зверталась до відповідача за допомогою, хоча її чоловік ОСОБА_3 забороняв це робити, оскільки зі своїм батьком був у неприязних стосунках. Похованням свого чоловіка займалась позивач, відповідач жодним чином участі в цьому не брав. Вважає, що відповідач не має право на спадщину, оскільки не утримував свого сина, який потребував догляду та різного роду допомоги, яку відповідач мав можливість надавати. У зв`язку з цим позивач просила суд усунути відповідача від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 10 грудня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, 28 грудня 2021 року позивач направила апеляційну скаргу, в якій зазначила, що оскаржуване рішення вважає незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права, оскільки судом невірно встановлено обставини справи, які мають значення для вирішення справи і визнані судом встановленими. Вказує на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи. Просила апеляційний суд скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

08 лютого 2022 року до апеляційного суду від позивача надійшла заява, у якій остання просила скасувати судове рішення від 10 грудня 2021 року та закрити провадження у цивільній справі у зв`язку зі смертю відповідача ОСОБА_4 .

10 лютого 2022 року до апеляційного суду від представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 червня 2022 року провадження у даній справі зупинено до залучення до участі у справі правонаступника померлого відповідача ОСОБА_4 .

Ухвалою Київського апеляційного суду від 01 травня 2024 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 у даній справі відновлено та витребувано від Десятої Київської нотаріальної контори докази підтвердження прийняття спадщини після померлого відповідача ОСОБА_4 та дані відносно особи, яка прийняла спадщину.

03 січня 2025 року до апеляційного суду надійшли копії матеріалів спадкової справи.

З вказаної спадкової справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_4 .

Заяву про прийняття спадщини за законом подав син ОСОБА_2 , який є сином померлого ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

27 лютого 2025 року ухвалою Київського апеляційного суду замінено ОСОБА_4 в порядку процесуального правонаступництва на ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 у вказаній справі є позивачем.

У судове засідання, призначене на 03.04.2025 року, з`явився представник відповідача.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла таких висновків:

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.08.2006 року.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Згідно свідоцтва про народження, батьком спадкодавця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_4 .

01.12.2020 року Десятою Київською державною нотаріальною конторою за заявою позивача ОСОБА_1 про прийняття спадщини від 01.12.2020 року була відкрита спадкова справа № 911/2020 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

ОСОБА_4 заяву про прийняття спадщини за законом після смерті свого сина ОСОБА_3 до Десятої Київської державної нотаріальної контори подав 09.02.2021 року.

Відповідно договору дарування квартири від 06.02.1996 року, посвідченого державним нотаріусом Десятої Київської державної нотаріальної контори Долговою З.М., зареєстрованого в реєстрі за № 2у-120, ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується інформаційною довідкою Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 03.12.2020 року. Також на праві власності спадкодавцю ОСОБА_3 належить автомобіль Міцубісі Лансер, 1987 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, зазначив, що суду не доведено жодними доказами, що спадкодавець ОСОБА_3 чи позивач або інші особи звертались до відповідача ОСОБА_4 з проханням надання будь якої допомоги у зв`язку з хворобою ОСОБА_3 та відповідач своїми умисними діями чи бездіяльністю ухилявся від надання такої допомоги при можливості її надання.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Як убачається з апеляційної скарги, переважна більшість її доводів фактично повторюють позицію апелянта, заявлену ним в ході розгляду справи в суді першої інстанції. Така позиція вже була належним чином досліджена судом першої інстанції в ході розгляду справи, за результатами чого їй була дана належна правова оцінка, з якою в повній мірі погоджується й колегія суддів апеляційного суду.

Як неодноразово вказував ЄСПЛ, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (§§ 29-30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року в справі «Руїз Торія проти Іспанії», заява № 18390/91).

Верховний Суд у постанові від 24 квітня 2020 року у справі № 554/2491/17 зазначив наступне:

«Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій щодо установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували.

Із урахуванням того, що доводи касаційної скарги є майже ідентичними доводам апеляційної скарги заявника, яким судом апеляційної інстанції надана належна оцінка, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність необхідності повторно відповідати на ті самі аргументи заявника. При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.»

Таким чином, апеляційний суд вважає відсутніми підстави для наведення тих доводів і аргументів, якими керувався суд першої інстанції при вирішенні даної справи і з якими в повній мірі погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Окремо суд звертає увагу на те, що ст. 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.

Згідно з частини 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Підставою для усунення спадкоємця від права на спадкування може бути лише наявність вказаних обставин у їх сукупності, а саме: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Як убачається з матеріалів справи, жодних належних доказів про наявність вказаних обставин позивач не надала до суду.

Вказані обставини залишились недоведеними і не можуть бути прийняті судом.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, відтак дійшов законної та обґрунтованої позиції при вирішенні справи. Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи апеляційним судом. За таких умов підстави для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні.

Керуючись ст. ст. 375, 367, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 10 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько