Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.05.2025 Справа №607/8726/24 Провадження №2/607/654/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі: головуючого судді Дзюбича В.Л., за участі секретаря судового засідання Кочмар С.М., позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Фільварочної О.Б., відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача Гудими Л.Р., розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Фільварочна Ольга Борисівна до ОСОБА_2 , третя особа Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав,

УСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позов до відповідача ОСОБА_2 , з участю Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, у якому просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області. Від шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_3 , який проживає разом із позивачем. Натомість батько участі у житті сина не бере, не навідує. Не цікавиться ні освітою, ні здоров`ям, ні особистісним розвитком, а ні забезпеченням побутових потреб, не дбає про харчування, нічого не купує і не дарує. Не проявляє інтересу до його внутрішнього світу, не дбає про духовний та фізичний розвиток, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі. Водночас, будь-яких перешкод у спілкуванні батька із дитиною вона не чинила, не заперечувала і перешкоджала відповідачу бачитись із дитиною. Місце проживання сина та контактні дані відомі. Позивач вважає, що наведена поведінка свідчить про свідоме нехтування своїми обов`язками за наявності таких можливостей, його незацікавленість та байдуже ставлення до ОСОБА_4 , його виховання, розвиток, здоров`я. Бездіяльність Відповідача по відношенню до дитини має системний та постійний характер, свідчить про свідоме, умисне без поважних причин невиконання батьківських обов`язків та є прямою підставою для позбавлення його батьківських прав щодо малолітньої дитини. За вказаних обставин просила позов задовольнити.

Ухвалою судді від 23.04.2024 відкрито провадження у цивільній справі №607/8726/24. Постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Протокольною ухвалою судді без видалення суду до нарадчої кімнати у судовому засіданні, яке відбулося 08.10.2024 постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті, що відображено в протоколі судового засідання.

Позивач та її представник у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просила задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечив, пояснивши що бажає налагодити відносини із сином. Вказав, що не створив власної сім`ї і малолітній ОСОБА_4 є його єдиним сином. На даний час він працює в Польщі, тому не мав можливості приїжджати до України. Бажає в подальшому спілкуватися із сином та допомагати йому, а тому просить суд не позбавляти його батьківських прав та дати можливість змінити свою поведінку та відношення до сина.

В судовому засіданні представник відповідача щодо задоволення позову заперечила та пояснила, що позбавлення батьківських прав є виправданим у разі свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками, натомість відповідач бажає спілкувати із сином та допомагати йому.

Від третьої особи Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради надійшла до суду заява про розгляд справи за відсутності їх представника за наявними матеріалами справи.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, доходить наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , яке видано 09.01.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №19.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.03.2015 у справі № 607/1165/15-й шлюб між батьками дитини розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_5 змінено на « ОСОБА_6 ».

12.06.2021 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 зареєстрували шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 , видане 12.06.2021 Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_9 ».

Відповідно до довідки від 11.07.2023 № 13613/23, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Згідно з довідкою Тернопільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 13 імені Андрія Юркевича від 10.04.2024 № 02-20/92, син ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дійсно навчається у даному навчальному закладі з першого класу 2020-2021 навчального року та переведений до 4-Б класу 2023-2024 навчального року. Вихованням дитини займається мама. Батько, ОСОБА_2 з 2020 року по теперішній час не виявляв зацікавленості у навчанні і вихованні сина. До школи ОСОБА_4 постійно приводила та забирала додому мати, батько не цікавиться шкільним життям та успішністю сина батьківські збори жодного разу не відвідував.

Як вбачається з листа Комунального некомерційного підприємств «Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня» від 17.08.2023 № 582, у лікаря-педіатра поліклініки обслуговується дитина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 . За медичною допомогою з дитиною зверталася поліклініку та доглядала за дитиною тільки мама, ОСОБА_1 . Батько дитини, ОСОБА_2 , на прийом у поліклініку сина не приводив, не з`являвся та ніяким іншим способом не цікавився етанол здоров`я своєї дитини.

Відповідно до листа Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» від 12.04.2024 № 01.1-04/464, дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 перебуває на обліку в лікаря-педіатра. На прийом до лікаря на планові та позапланові огляди дитину супроводжує мама. Батько, ОСОБА_2 , на прийом до лікаря з дитиною не приходив та станом здоров`я дитини не цікавився.

Згідно із розрахунком заборгованості зі сплати аліментів Збаразького відділу державної виконавчої служби у Тернопільському район Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управлінні Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) від 11.09.2023 № 222/1, у ОСОБА_2 відсутня заборгованість зі сплати аліментів. Станом на 12.08.2024 також відсутня заборгованість зі сплати аліментів, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів Збаразького відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 12.08.2024.

Згідно висновку органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , затвердженого рішенням Тернопільської міської ради №1423 від 11.09.2024, Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 стосовно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

У висновку зазначено, що мати дитини, ОСОБА_1 , повідомила, що з 2015 року батько не бере жодної участі у житті сина, не цікавиться станом здоров`я, не піклується про фізичний, моральний та духовний розвиток дитини, жодних батьківських обов`язків не виконує.

Батько дитини, ОСОБА_2 , на засідання комісії не з`явився та не повідомив про причини своєї відсутності.

Малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на засіданні комісії повідомив, що бажає позбавити батька батьківських прав, оскільки він не цікавиться його життям та здоров`ям, не телефонує, вихованням та утриманням займається виключно мати. Також вказав, що перебуває у дуже хороших відносинах із вітчимом (чоловіком матері) та зовсім не пам`ятає батька.

Судом було заслухано неповнолітню дитину ОСОБА_3 , який пояснив, що його рідного батька звати ОСОБА_13 , однак він його не знає та ніколи із ним не спілкувався. На даний час вважає своїм батьком ОСОБА_14 .

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_15 , яка є подругою позивачки ОСОБА_16 пояснила, що знає ОСОБА_17 та її родину більше 10 років. Молодшому сину ОСОБА_18 на той момент було близько 1 року. ОСОБА_17 з першим чоловіком шлюб розірвала приблизно у 2015 році. На той час їхньому сину ОСОБА_4 було 2 роки. На даний час позивачка проживає з другим чоловіком ОСОБА_19 . В них є син ОСОБА_12 . В офіційному шлюбі ОСОБА_8 та ОСОБА_16 перебувають приблизно 3-4 роки. ОСОБА_20 з початку війни, з 2022 року і на даний час перебуває та служить в лавах ЗСУ. Вдома буває раз на 5 місяців. З першим чоловіком ОСОБА_17 , ОСОБА_21 , свідок не знайома. Тільки зі слів позивачки знала, що остання перебувала у шлюбі з відповідачем. За 10 років, що вона знає родину ОСОБА_17 , вона кожен рік буває в них на сімейних святах, на всіх днях народження, а також раз на місяць приходить до них в гості. Жодного разу в гостях у ОСОБА_17 вона не бачила її колишнього чоловіка ОСОБА_22 . ОСОБА_23 син ОСОБА_17 та ОСОБА_24 ОСОБА_4 , ніколи не згадував про рідного батька. Навіть на першому причасті ОСОБА_25 не було. З дня народження ОСОБА_4 вона більше зустрічалась з позивачкою на вулиці, вони разом прогулювались зі своїми маленьким дітьми. Коли діти були старші, 5 років і більше, вони з ОСОБА_17 бачились частіше раз на три місяці в квартирі ОСОБА_16 . Батьком ОСОБА_4 називає ОСОБА_14 , він його дуже любить, часто їздять відпочивати, він завжди радіє коли його бачить. Зі слів ОСОБА_17 їй відомо, що позивачка хотіла поїхати з сином за кордон відпочивати і її колишній чоловік ОСОБА_2 не дав на це свій дозвіл. ОСОБА_26 ніколи не цікавився життям ОСОБА_4 , не приймав жодної участі у його вихованні, не дзвонив, не писав, не приходив.

Свідок ОСОБА_27 , який є батьком позивачки ОСОБА_1 пояснив, що після народження онука ОСОБА_4 , приблизно у 2013 році, відповідач ОСОБА_2 , колишній чоловік доньки ОСОБА_16 , пішов із сім`ї. З того часу він ОСОБА_28 не бачив та не спілкувався із ним. Він не приїжджав до ОСОБА_4 , не цікавився його життям, не займався його вихованням, не приходив ні до садочку, ні до школи, не вітав із днем народження, не проводив із ним спільних відпочинків. За 11 років ОСОБА_2 ні разу не виявив бажання побачитись із сином ОСОБА_4 , а також його мати, баба ОСОБА_4 , ніколи не цікавилась життям онука. Перешкод для цього зі сторони ОСОБА_17 не було жодних. Крім аліментів, на які подала заяву ОСОБА_17 , ОСОБА_2 сину більше ніяк не допомагає. ОСОБА_2 не ніс жодної відповідальності за родину, часто затримувався на роботі, приходив додому в нетверезому стані. Свідок пояснив, що він дуже часто спілкується з донькою та онуком, майже кожного дня. ОСОБА_29 ніколи не згадує про свого батька ОСОБА_22 . Із самого народження, як ОСОБА_4 почав говорити, він називав дідуся татом. Що його виховує не рідний батько - ОСОБА_4 ніколи не переживав, ніколи про батька не запитував. Зараз батьком називає ОСОБА_30 . Відносини між ОСОБА_4 та ОСОБА_31 добрі.

Суд, заслухавши учасників справи, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, доходить висновку, що позовні вимоги до задоволення не підлягають, виходячи із наступного.

Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Вимогами ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька/матері, так і для дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники повинні мати систематичний та постійних характер.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

Вказані правові висновки викладені в Постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 25 січня 2023 року у справі № 462/4705/19.

Згідно ст.19 СК України, орган опіки та піклування подає до суду письмові висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інші документів, які стосуються справи.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

ЄСПЛ також зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13).

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В силу статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, які не мають для суду наперед встановленого значення, а тому, наданий висновок Органу опіки та піклування не має обов`язкового характеру та судом оцінюється в сукупності з іншими зібраними по справі доказами. У статті 19 СК України зазначено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Суд вважає, що позивачем надано достатніх доказів для позбавлення відповідача батьківських прав щодо його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , оскільки суд погоджується, що відповідач тривалий період часу не спілкувався із сином, не цікавився його життям, здоров`ям, розвитком та вихованням, а також не приділяв йому достатньої уваги та турботи, як батько.

Проте, суд зазначає, що позбавлення батьківських прав є виключним і надзвичайним засобом впливу на недобросовісних батьків і за загальним правилом, позбавлення батьківських прав можливе лише тоді, коли змінити поведінку батька у кращу сторону неможливо.

У даній справі суд бере до уваги, що відповідач сплачував аліменти на утримання сина, перебуває у зв`язку із працевлаштуванням тривалий час за кордоном, просить суд не позбавляти його батьківських прав щодо його сина, який у нього є єдиним сином і запевнив суд, що змінить свою батьківську поведінку по відношенню до малолітнього ОСОБА_4 , а тому за вказаних обставин справи суд вважає за недоцільне позбавляти відповідача батьківських прав оскільки вважає за можливе надати відповідачу можливість змінити свою поведінку по відношенню до сина і належним чином виконувати батьківські обов`язки.

За вказаних обставин справи у задоволенні позову про позбавлення відповідача батьківських прав слід відмовити та попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання сина ОСОБА_4 , поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням відповідачем батьківських обов`язків.

Керуючись ст. 150 ч. 2, 3, 164, 166, 167, 180, 181, 182, 184, 191, 193 ч. 2 СК України, ст. 4, 76-82, 89, 133 ч. 1, 141 ч. 1, 6, 247 ч. 2, 259, 263-265, 354, 430 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Фільварочна Ольга Борисівна до ОСОБА_2 , третя особа Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав відмовити.

Попередити відповідача ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Покласти на службу у справах дітей Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради контроль за виконанням відповідачем ОСОБА_2 батьківських обов`язків по відношенню до сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Копію рішення направити учасника справи.

Копію рішення направити службі у справах дітей Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради для відома та виконання в частині контролю за виконанням відповідачем ОСОБА_2 батьківських обов`язків по відношенню до сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Третя особа: Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, адреса місця знаходження: бульвар Тараса Шевченка, 1, м.Тернопіль, .

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич