Дата документу 17.12.2025Справа № 2-2804/11
Провадження № 2-зз/554/72/25
У Х В А Л А

17 грудня 2025 року Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого судді Савченко Л.І.

за участю секретаря судового засідання Титаренко Д.В.,

представника відповідача Кандаурової А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Полтава в режимі відео конференції заяву представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокапітал 3000», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

Відповідач ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , звернувся до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову вжитих ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 12 жовтня 2010 року по справі № 2-11409/10, якою тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

В обґрунтування заяви вказав, що в провадженні Октябрського районного суду м. Полтави перебувала справа за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 №2-11409/10 про стягнення у сумі 13206,42 грн. 12.10.2010 року Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави заяву представника ПАТ КБ «Приватбанк» про забезпечення позову задоволено повністю, обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань. Заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 13.01.2011 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено, вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість по кредитному договору в розмірі 13206,42 грн. та судових витрат 252,06 грн. Вказує, що ОСОБА_1 не було відомо про наявність даної справи №2-11409/10 в Октябрському районному суді м. Полтави, так само як і про наявність ухвали про забезпечення позову від 12.10.2010 року, до суду він не викликався, ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 12.10.2010 року не отримував та з нею не погоджується. 24.12.2024 року від Державної прикордонної служби України заявником на адвокатський запит було отримано відповідь, згідно якої відносно ОСОБА_1 наявне тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України згідно ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 12.10.2010 року до виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням про стягнення заборгованості за кредитним договором на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» в розмірі 13 206,42 грн. Станом на сьогоднішній день відсутня інформація про наявність виконавчих проваджень по ОСОБА_1 . Враховуючи, що застосоване ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 12.10.2010 року обмеження заявника у праві виїзду за межі території України повинно мати тимчасовий характер та заходи забезпечення позову повинні діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили, проте тривають п`ятнадцять років, забезпечення позову може бути скасовано за вмотивованим клопотанням учасника справи.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 заяву про скасування заходів забезпечення позову підтримала, просила її задовольнити.

Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк», будучи належним чином повідомленим про дату, місце та час розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку судової повістки про виклик до суду в підсистемі «Електронний суд» , у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд н6е повідомив (а.с.33).

Суд, дослідивши заяву та додані до неї письмові докази, прийшов до висновку про задоволення клопотання, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 12 жовтня 2010 року обмежено ОСОБА_1 , громадянина України (адреса: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 , Паспорт серії НОМЕР_2 виданий Зіньківським РВ УМВС України в Полтавській обл. від 05.04.1999 року) у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань. Заборонено відділу у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Зіньківського РВ УМВС України в Полтавській області видачу ОСОБА_1 паспорта/проїзного документа. Адміністрації Державної прикордонної служби України вжити заходів щодо тимчасового затримання та вилучення наявних у ОСОБА_1 паспортів/проїзних документів, обмежити особу у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань. Зобов`язано відділ у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Зіньківського РВ УМВС України в Полтавській області у разі наявності у ОСОБА_1 іншого паспорту/проїзного документу внести відмітку про вилучення першого паспорту/проїзного документа, що залишився в користуванні відповідача (а.с.9).

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 13 січня 2011 року (справа № 2-2804/11) позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованіст по кредитному договору в розмірі 13206,42 грн. та судові витрати на суму 252,60 грн. В задоволенні вимог про стягнення 200 грн. відмовлено (а.с.10-11).

З повідомлення заступника начальника Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України № 03/12 від 18.12.2024 р. ОСОБА_3 вбачається, що станом на 10:00 24.12.2024 р. у Державній прикордонній службі України виконується ухвала Октябрського районного суду м. Полтави від 12.10.2010 у цивільній справі № 2-11409/10, якою суд в порядку забезпечення позову за заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» тимчасово обмежив у праві виїзду за межі України боржника громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до виконання своїх зобов`язань перед банком (а.с.12).

З довідки начальника Зіньківського ВДВС Полтавського району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Г.Шматко від 08.05.2025 № 7610 вбачається, що відкритих виконавчих проваджень, стороною в яких є ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_2 ), станом на 08.05.2025 року у відділі не перебуває (а.с.13).

З повідомлення В.о. начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Є.Федька від 03.03.2025 р. № 15081 вбачається, що згідно наявної інформації у автоматизованій системі виконавчого провадження виконавчі провадження щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на виконанні у відділі не перебувають та не перебували (а.с.14).

З витягу з АСВП вбачається, що станом на 16.12.2025 року відкриті виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 відсутні (а.с.48).

Крім того, Закон України «Про судоустрій і статус суддів» і далі наведене законодавство, що було чинним і у діючій редакції, на момент застосування оскаржуваного заходу забезпечення позову, визначав правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні з метою захисту прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, прав та законних інтересів юридичних осіб, інтересів держави згідно з принципом верховенства права, закріпленим ст. 8 Конституції України.

Відповідно до ст. ст. 1, 2 цього Закону судова влада в Україні здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними згідно із законом, і реалізується шляхом здійснення суддями правосуддя в рамках відповідних судових процедур та у межах наданих повноважень.

Стаття 7 цього Закону гарантує кожному захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону.

Право кожного на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його прав та обов`язків цивільного характеру передбачено і п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. ст. 3,10 ЦПК України.

У розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод термін «суд встановлений законом» поширюється не лише на правову основу створення чи законності існування суду, але й на положення щодо його компетенції та повноважень і на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність (рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року та «Лавентс проти Латвії» від 7 листопада 2002 року).

Повноваження судів при вирішенні цивільних справ визначені Цивільним процесуальним кодексом України, у тому числі повноваження щодо вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України (яка діяла на момент постановлення ухвали про забезпечення позову), суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Перелік заходів забезпечення позову визначено в ст. 152 ЦПК України (яка діяла на момент постановлення ухвали про забезпечення позову.)

Серед видів такого забезпечення ст. 152 ЦПК України не передбачало вжиття судом тимчасового обмеження особи у виїзді за межі України.

Відповідно до ст. 33 Конституції України право кожного вільно залишати територію України може бути обмежене лише законом.

Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон передбачені Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року.

Стаття 6 цього Закону передбачає, що при наявності зазначених у цій нормі підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, громадянина може бути тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон.

Таким чином, ураховуючи, що в Цивільному процесуальному кодексі України, на момент постановлення оскаржуваної ухвали, була відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому ст. ст. 151-153 ЦПК України, застосувати такий захід забезпечення позову як тимчасове обмеження у виїзді за межі України у зв`язку з порушенням у суді цивільної справи, слід дійти висновку про те, що суд застосував зазначений спосіб забезпечення позову помилково.

Відповідно до п.9 Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9 передбачено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Вказаним пунктом також роз`яснено, що підставою для скасування заходів забезпечення позову також є випадки, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Частиною 1 статті 158 ЦПК України передбачено право суду скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотання учасника справи.

Відповідно до ч.7,8 ст.158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Враховуючи обґрунтованість клопотання ОСОБА_1 , помилковість застосування заходу забезпечення позову у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, відсутність інформації про відкриття виконавчого провадження на підставі рішенням Октябрського районного суду м. Полтави 13 січня 2011 року , суд приходить до висновку про його задоволення та скасування застосованого заходу забезпечення позову.

Керуючись ст. 158 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокапітал 3000», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову, які вжиті ухвалою Октябрського районного суду міста Полтави від 12.10.2010 року у справі № 2-11409/10, а саме: обмеження ОСОБА_1 , громадянина України, (адреса: АДРЕСА_3 , ІПН: НОМЕР_1 Паспорт серії НОМЕР_2 виданий Зіньківським РВ УМВС України в Полтавській обл., від 05.04.1999 року) у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань; заборони відділу у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Зіньківського РВ УМВС України в Полтавській області видачу ОСОБА_1 паспорта/проїзного документа.

Ухвала набирає законної сили через п`ятнадцять днів з дня її постановлення, якщо на неї не буде подана апеляційна скарга учасниками справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Суддя Л.І.Савченко