ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/2133/25Головуючий по 1 інстанції
Справа №701/174/20 Категорія: на ухвалу Коцюбинська Ю.Д.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії:

суддів Новікова О.М., Карпенко О.В., Василенко Л.І.,

за участю секретаря Любченко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Жашківського районного суду Черкаської області від 15 жовтня 2025 року у справі за позовними заявами (Згонник) ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням у кримінальному провадженні № 0000146 від 01.06.2019 року,

в с т а н о в и в:

14 травня 2025 року адвокат Атаманенко В.І., який діє в інтересах позивачів ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , подав до суду заяву про забезпечення позову (т.1, а.с.144-148).

Заява мотивована тим, що Жашківським районним судом Черкаської області здійснюється розгляд цивільної справи № 701/174/20 за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_1 та ОСОБА_8 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням у кримінальному провадженні № 0000146 від 01.06.2019 року.

Вказує, що предметом розгляду у даній справі є відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Ухвалою Маньківського районного суду Черкаської області від 04.08.2023 року клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру задоволено та застосовано щодо ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру у вигляді примусового лікування у психіатричній лікарні зі звичайним режимом нагляду (т.1, а.с.1-6).

За висновком суду першої інстанції цивільні позови потерпілих до ОСОБА_6 не підлягають до задоволення, оскільки як встановлено безпосередньо в судовому засіданні, останній є фізичною особою, яка в момент завдання шкоди не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними.

Зазначив, що в судовому засіданні безпосередньо встановлено, що ОСОБА_1 , яка в момент смертельної дорожньо-транспортної пригоди знаходилася на пасажирському місці поряд із ОСОБА_6 , будучи дружиною останнього, проживала разом з ним, знала про його психічний розлад, але не вжила заходів щодо запобігання шкоді.

Посилається на ч. 2 ст. 1186 ЦК України згідно з якою, якщо шкоди було завдано особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними у зв`язку з психічним розладом або недоумством, суд може постановити рішення про відшкодування цієї шкоди її чоловіком (дружиною), батьками, повнолітніми дітьми, якщо вони проживали разом з цією особою, знали про її психічний розлад або недоумство, але не вжили заходів щодо запобігання шкоді.

З моменту смертельної ДТП, як у ході досудового розслідування, так і під час розгляду судом справи, дії та в цілому поведінка цивільних відповідачів ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , а також ОСОБА_1 свідчать про те, що наміру відшкодовувати шкоду, завдану смертю ОСОБА_9 , у них не було і немає.

Останні не надали будь-якої допомоги рідним загиблої при її похованні та у подальшому при спорудженні пам`ятника.

Позивачі вважають, що у разі задоволення судом їх позовів, відповідачі будуть намагатися у будь-який спосіб унеможливити виконання рішення суду.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що ОСОБА_1 належать на праві власності земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства: кадастровий номер: :04:003:0305; кадастровий номер: :04:002:0306; кадастровий номер: :03:001:0491; кадастровий номер: :02:001:0052.

Майна, яке на праві власності належить ОСОБА_2 і на яке можливо накласти арешт, не встановлено.

Оскільки сумарна ціна позовів про забезпечення яких просять позивачі, з урахуванням клопотання про збільшення позовних вимог, поданих до суду 29.03.2025 року (т.1, а.с.81-83), складає 1 012 700 грн. 75 коп., представник позивачів адвокат Атаманенеко В.І. вважає, що наявні достатні підстави для задоволення його заяви про забезпечення позову.

У зв`язку з викладеним просив суд накласти арешт на майно, що належить ОСОБА_1 , а саме на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, зареєстровані за наступними кадастровими номерами: :04:003:0305; :04:002:0306; :03:001:0491; :02:001:0052.

Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 15 жовтня 2025 року заяву представника позивачів адвоката Атаманенка В.І., про забезпечення позову задоволено частково.

Заборонено відчуження земельних ділянок, які належать на праві власності ОСОБА_1 , а саме: земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :04:003:0305, площею 1,9044 га; земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :04:002:0306, площею 1,5744 га; земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :03:001:0491, площею 3,1533 га; земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :02:001:0052, площею 3,5251 га.

Ухвала суду мотивована тим, що позивачі мають обґрунтовані сумніви з приводу того, що відповідач ОСОБА_1 може вчиняти дії щодо відчуження майна та переоформлення його на іншу особу, а тому суд дійшов до висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Забезпечуючи позов шляхом заборони відчуження земельних ділянок, які належать на праві власності ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що зазначений вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами, а забезпечення позову у спосіб накладення арешту на майно, про який просили позивачі є таким, що призведе до порушення законних прав та інтересів інших осіб, оскільки земельні ділянки перебувають в оренді ФГ «Петровіт» та ТОВ «Кищенці».

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу в якій просять ухвалу суду скасувати, постановити нове рішення, яким у задоволенні заяви представника позивачів адвоката Атаманенка В.І. про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про часткове задоволення заяви про забезпечення позову. Суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, що призвело до порушення норм процесуального права.

Вказує, що на даний час судовий розгляд справи по суті не розпочинався, в судовому процесі безпосередньо не встановлено, а позивачами не надано належних та допустимих доказів, що доводять факт належного обов`язку відповідача в особі ОСОБА_1 нести цивільну відповідальність та відшкодовувати шкоду за дії ОСОБА_6 .

Зазначається, що ОСОБА_1 в даному спорі не визнає, що саме вона є належним відповідачем, а доказів, що вона може сховати або продати вказані земельні ділянки в матеріалах справи відсутні.

17 листопада 2025 року від представника позивачів адвоката Атаманенка В.І. надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просить ухвалу суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Відзив мотивований тим, що оскаржувана ухвала суду про часткове забезпечення позову є обґрунтованою та законною. Вказує, що забезпечення позову шляхом заборони відчуження земельних ділянок, які належать на праві власності ОСОБА_1 не призведе до порушення законних прав та інтересів інших осіб.

Вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає вказаним вище вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що у провадженні Жашківського районного суду Черкаської перебувають матеріали цивільної справи № 701/174/20 за позовними заявами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням у кримінальному провадженні № 0000146 від 01.06.2019 року.

Предметом розгляду у даній справі є відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Сумарна ціна позовів складає 1 012 700 грн. 75 коп.

Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 15.04.2025 року, у власності фізичної особи ОСОБА_1 перебуває: земельна ділянка з кадастровим номером :04:003:0305, площею 1,9044 га; земельна ділянка з кадастровим номером:04:002:0306, площею 1,5744 га; земельна ділянка з кадастровим номером :03:001:0491, площею 3,1533 га; земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0052, площею 3,5251 га.

Питання про застосування заходів забезпечення позову, яке вирішувалося судом в оскаржуваній ухвалі, регламентується Главою 10 Розділу І ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову передбачає обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України передбачено види забезпечення позову, зокрема, п.п.1, 2 шляхом накладення арешту на майно та заборони вчиняти певні дії.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Отже, при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Застосовуючи забезпечення позову у виді заборони відчуження земельних ділянок, які належать на праві власності ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що невжиття вказаних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення по суті спору, оскільки у разі відчуження майна права позивачів вимагатимуть додаткового захисту.

Предметом позовних вимог у даній справі є стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Сумарна сума позовів складає 1 012 700 грн. 75 коп.

За результатами розгляду заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачі мають обґрунтовані сумніви з приводу того, що відповідач ОСОБА_1 може вчиняти дії щодо відчуження майна та переоформлення його на іншу особу.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду зазначеного у постанові від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17, провадження № 14 88цс20), : «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання».

Відтак висновки про необхідність забезпечення позову, про що вказав суд першої інстанції, є обґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним видом забезпечення позову, який відповідатиме меті застосування такого забезпечення буде застосування виду забезпечення позову, пов`язане із забороною вчинення дій, а саме заборони відчуження майна.

Що стосується доводів апеляційної скарги стосовно того, що судовий розгляд справи по суті ще не розпочинався, суд помилково та передчасно визначив ОСОБА_1 , як належного відповідача, яка має нести цивільну відповідальність за спричинену шкоду дій ОСОБА_6 ,колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду зазначеного у постанові від 10.11.2020 року у справі № 910/1200/20, при розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Обґрунтованість заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується під час розгляду заяви про забезпечення позову. Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 10.11.2020 року у справі № 910/1200/20.

Колегія суддів враховує, що забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України право на апеляційне оскарження рішення суду мають учасники справи у тому разі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Як вбачається з матеріалів справи, подана апеляційна скарга на ухвалу Жашківського районного суду Черкаської області від 15 жовтня 2025 року підписана окрім ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . При цьому, доводи апеляційної скарги не містять посилань ОСОБА_2 про порушені судом першої інстанції його права, свободи, чи інтереси.

Зі змісту оскаржуваної ухвали також не вбачається порушення прав та законних інтересів відповідача ОСОБА_2 , оскільки як мотивувальна, так і резолютивна частина оскаржуваної ухвали стосується прав та інтересів відповідача по справі ОСОБА_1 , а саме її земельних ділянок, які судом першої інстанції заборонено відчужувати.

Європейський суд з прав людини у рішення від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Доводи скаржників зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів дійшла висновку, що з урахуванням підстав та змісту позову, надавши оцінку відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, балансу інтересам сторін, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про вжиття заходів забезпечення позову саме шляхом заборони відчуження земельних ділянок, які належать на праві власності ОСОБА_1 .

За вказаних обставин колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду з огляду на відсутність порушень норм процесуального права при вирішенні питання про застосування заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 35, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення

Ухвалу Жашківського районного суду Черкаської області від 15 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 29 грудня 2025 року.

Судді