РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2025 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Ішуніної Л. М.,

за участю секретаря судового засідання Воловіченко Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: нотаріус Дев`ятої київської державної нотаріальної контори Пічевська Наталія Вікторівна, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Київської міської ради, в якому просить визнати за ним, у порядку спадкування за заповітом, право власності на кватиру АДРЕСА_1 , загальною площею 38,9 кв. м, жилою площею 25,6 кв. м.

Свої вимоги, обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на день смерті проживав у м. Мюнхен Федеративної Республіки Німеччина.

Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , що належала померлому на праві власності.

За життя, на випадок своєї смерті ОСОБА_4 зробив розпорядження, відповідно до якого належну йому квартиру заповів позивачу, що підтверджується заповітом від 24 травня 2013 року, посвідченим державним нотаріусом Дев`ятої київської державної нотаріальної контори Фроловою А .О. та зареєстрованим в реєстрі нотаріальних дій за № 4-387.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла дружина ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка на день смерті також проживала у м. Мюнхен Федеративної Республіки Німеччина.

Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , що належала померлій на праві власності.

За життя, на випадок своєї смерті ОСОБА_5 зробила розпорядження, відповідно до якого належну їй квартиру заповіла позивачу, що підтверджується заповітом від 24 травня 2013 року, посвідченим державним нотаріусом Дев`ятої київської державної нотаріальної контори Фроловою А.О. та зареєстрованим в реєстрі нотаріальних дій за № 4-388.

У встановленому законом порядку, позивач звернувся до Дев`ятої київської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та вважається таким, що прийняв спадщину.

Разом з тим, нотаріус Дев`ятої київської державної нотаріальної контори Пічевська Н. В. розглянувши заяви позивача про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , винесла постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 16 серпня 2023 року вих. № 2998/02-31 та від 05 квітня 2024 року вих. № 984/02-31, а саме, про відмову у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 через відсутність документів про право власності на спадкове майно.

Враховуючи вищевикладене, що інші спадкоємці, які прийняли спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відсутні, а через відсутність документів, що посвідчують право власності спадкодавця на нерухоме майно, позивач позбавлений можливості оформити спадкові права у порядку, встановленому законом та отримати свідоцтва про право на спадщину за заповітом, він звернувся до суду з цим позовом за захистом своїх порушених прав та просить його задовольнити.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 травня 2024 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю Ішуніну Л. М.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 20 травня 2024 року вказану цивільну справу прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.

18 вересня 2024 року ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, задоволено клопотання про витребування доказів. Витребувано у Дев`ятої київської державної нотаріальної контори копії матеріалів спадкової справи, відкритих після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою суду від 12 листопада 2024 року, занесеною до протоколу судового засідання, задоволено клопотання сторони позивача про залучення до участі в справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Залучено до участі в справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

20 листопада 2024 року до суду надійшли витребувані копії матеріалів спадкових справ.

04 квітня 2025 року до суду надійшло клопотання від відповідача, в якому представник просив на підставі поданих стороною доказів ухвалити рішення згідно з чинним законодавством.

07 квітня 2025 року ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Відповідач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, однак матеріали справи містять клопотання, в якому просив розглядати справу у відсутність його представника.

Треті особи в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, про поважність причин неявки суду невідомо.

За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача та третіх осіб.

Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд виходить з наступного.

За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом установлено, що 24 травня 2013 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Дев`ятої київської державної нотаріальної контори Фроловою А. О. та зареєстрований в реєстрі за № 4-387, яким заповів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (позивачу) належну йому на праві власності квартиру під АДРЕСА_1 .

Також, 24 травня 2013 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Дев`ятої київської державної нотаріальної контори Фроловою А. О. та зареєстрований в реєстрі за № 4-388, яким заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (позивачу) належну їй на праві власності квартиру під АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер у м. Мюнхен Федеративної Республіки Німеччини, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 08 квітня 2022 року № S 3777/2022.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла у м. Мюнхен Федеративної Республіки Німеччина, що підтверджується витягом з реєстру про смерть № S 7610/2023, виданим 03 червня 2024 року.

Відповідно до інформаційної довідки Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 27 грудня 2022 року № 27646 згідно з даними реєстрових книг Бюро, кв. АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації Залізничної райдержадміністрації 07 грудня 1993 року та зареєстрованого в Бюро 20 грудня 1993 року за реєстровим № 1285.

18 листопада 2022 року позивач звернувся до Дев`ятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

08 серпня 2023 року позивач звернувся до Дев`ятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У подальшому, позивач звернувся до Дев`ятої київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що складається з квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

16 серпня 2023 державним нотаріусом Дев`ятої київської державної нотаріальної контори Пічевською Н. В. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за вих. № 2998/02-31, а саме - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті гр. ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки у спадкоємця відсутні документи, що підтверджують право власності спадкодавця на майно.

05 квітня 2024 року державним нотаріусом Дев`ятої київської державної нотаріальної контори Пічевською Н. В. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за вих. № № 984/02-31, а саме - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки у спадкоємця відсутні документи на спадкове майно.

Разом з тим, позивачем було замовлено та проведено технічну інвентаризацію спірної квартири за результатами якої 20 квітня 2024 року складено та зареєстровано в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва технічний паспорт (інвентаризаційна справа №2452-24) на квартиру АДРЕСА_1 . Згідно з довідкою про показники об`єкту нерухомого майна від 20 квітня 2024 року №20/04/24_2452-24 загальна площа квартири становить 38,9 кв. м, жила площа 25,6 кв. м.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно з частиною першою статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до положень частини першої статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Як встановлено судом, за заповітами, складеним за життя 24 травня 2013 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , спадкоємцем є ОСОБА_1 ..

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 Цивільного кодексу України).

Так, з довідок Дев`ятої київської державної нотаріальної контори за вих. № 1387/02-14 від 08 травня 2024 року та за вих. № 1445/02-14 від 14 травня 2024 року судо встановлено, що спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є ОСОБА_1 , який прийняв спадщину та подав до нотаріальної контори відповідні заяви про прийняття спадщини. Інші спадкоємці до контори не звертались.

Враховуючи викладене, що спадкодавцями було складено заповіт на ім`я позивача, а інші спадкоємці, за законом, із заявами про прийняття спадщини, у встановлений законом строк, не зверталися, то він має право на спадкування за заповітом.

Відповідно до частин першої-третьої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Тож, з вищенаведеного вбачається, що позивач, у встановленому законом порядку, прийняв спадщину на нерухоме майно, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Пунктом 11 частини першої статті 346 ЦК України визначено, що припиняється право власності, зокрема, у разі смерті власника.

Статтею 392 ЦК України закріплено право власника майна пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (абзаци 2, 3 пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»).

Тож, судом установлено, що постановами нотаріуса було відмовлено позивачу у вчиненні нотаріальної дії через ненадання ним документу, що підтверджує право власності спадкодавців на квартиру, що входить до складу спадкового майна.

У ході судового розгляду з`ясовано, що у позивача відсутні такі документи.

Таким чином, судом установлено наявність перешкод для оформлення спадкових прав позивача у нотаріальному порядку, а також доведеність факту належності померлим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнання права власності в порядку спадкування за заповітом є належним способом захисту прав спадкоємця, якщо вбачаються перешкоди в оформленні його спадкових прав у нотаріальному порядку (постанова Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі № 227/3750/19 (провадження № 61-16069св20)).

Згідно з вимогами статей 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідач наведені позивачем обставини не спростовував, доказів наявності перешкод для визнання права власності позивача на спадкове майно не надав.

Треті особи будь-яких заперечень щодо визнання за позивачем права власності на спадкове майно суду не надали.

Суд, враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та їх задоволення.

З огляду на викладене, керуючись статтями 328, 346, 392, 1217, 1220, 1222, 1223, 1268, 1270, 1273, 1297 ЦК України, статтями 2, 10, 12, 13, 15, 141, 76-81, 89, 258, 263, 264, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 38,9 кв. м, жилою площею 25,6 кв. м, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ;

відповідач - Київська міська рада, , місцезнаходження: м. Київ, вул. Хрещатик, 36;

треті особи: нотаріус Дев`ятої київської державної нотаріальної контори Пічевська Наталія Вікторівна, місцезнаходження: м. Київ, вул. Волинська, 6; ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ; ОСОБА_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 .

Суддя Л. М. Ішуніна