Номер провадження: 22-ц/813/6562/25
Справа № 509/5412/24
Головуючий у першій інстанції Кочко В.К.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Сєвєрової Є.С., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Чередник К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 червня 2025 року за клопотанням представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Група компаній «Глобальні бізнес рішення» - адвоката Халдая Іллі Віталійовича про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Овідіопольського районного суду Одеської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 лютого 2025 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Заборонено відчуження нерухомого майна, яке входить до складу спадщини після смерті ОСОБА_4 , що оспорюється у справі № 509/5412/24, а саме на нежитлове приміщення загальною площею 2057,6 кв. м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101). Заборонено органам державної реєстрації прав на нерухоме майно та нотаріусам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вказаного майна до остаточного вирішення справи по суті, а саме щодо нежитлове приміщення загальною площею 2057,6 кв. м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101). В іншій частині відмовлено.

24.06.2025 року Овідіопольським районним судом Одеської області ухвалено рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним відмовлено. У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачки Товариства з обмеженою відповідальністю «Група компаній «Глобальні бізнес рішення», про визнання права власності відмовлено.

24.06.2025 року на адресу суду надійшло клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Група компаній «Глобальні бізнес рішення» - адвоката Халдая Іллі Віталійовича про скасування заходів забезпечення позову.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 червня 2025 року клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Група компаній «Глобальні бізнес рішення» - адвоката Халдая Іллі Віталійовича - задоволено.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 12.02.2025 року, а саме:

- скасовано заборону відчуження нерухомого майна, яке входить до складу спадщини після смерті ОСОБА_4 , що оспорюється у справі № 509/5412/24, а саме на нежитлове приміщення загальною площею 2057,6 кв. м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101);

- скасовано заборону органам державної реєстрації прав на нерухоме майно та нотаріусам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вказаного майна до остаточного вирішення справи по суті, а саме щодо нежитлове приміщення загальною площею 2057,6 кв. м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 червня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що: «судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм процесуального права, а саме - розглянуто справу за відсутності ОСОБА_1 , щодо якої відсутні відомості про належне її повідомлення. Крім того, суд не повідомив й інших учасників справи про розгляд клопотання про скасування заходів забезпечення позову

Крім того, Овідіопольским районним судом Одеської області було грубо порушено вимоги ч.9 ст.158 ЦПК України, оскільки скасовуючи заходи забезпечення позову через ухвалення рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд повинен був зазначити про це в судовому рішення, а не в окремій ухвалі.

Постановляючи окремий процесуальний документ про скасування забезпечення позову - ухвалу, суд першої інстанції допустив грубе порушення порядку скасування заходів забезпечення позову, який передбачений ч.9 та ч.10 ст.158 ЦПК України, що відповідно до п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Щодо чинності заповіту посилається на те, що ТОВ «Група компаній «Глобальні бізнес рішення» не має прямого матеріально-правового інтересу у вирішенні спору щодо заповіту в цілому, а тому його інтереси не можуть бути безпосередньо вирішені рішенням у цій справі, що не надає підстав для скасування заходів забезпечення позову від 12.02.2025 року.

Щодо безпідставності доводів про те, що ТОВ «КГ «ГБР» є законним власником об`єкту нерухомого майна, що є предметом спору зазначає що, предметом спору у даній справі №509/5412/24 за зустрічною позовною заявою є нежитлове приміщення загальною площею 2057,6 кв. м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101. При цьому Товариство з обмеженою відповідальністю «Група компаній «Глобальні бізнес рішення» стверджує, що є власником нежитлового приміщення першого поверху та підвалу, загальною площею 2612 кв. м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 . Таким чином, вимога Товариства з обмеженою відповідальністю «Група компаній «Глобальні бізнес рішення» щодо скасування вжитих заходів забезпечення позову щодо об`єкту загальною площею 2057,6 кв. м., яке знаходиться за іншою адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101, який даній юридичній особі не належить, є абсурдним. Відсутність реєстрації права власності ТОВ «ГК «ГБР» на нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101, підтверджується документально. 24.06.2025 року, тобто на день звернення з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову рішення у цій справі Л 509/5412/24, постановлене судом 24.06.2025 року, не набрало законної сили, а тому заходи забезпечення позову не можуть бути скасовані в силу вимог закону».

Будучи в розумінні ст. ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи на 09.12.2025 року о 15:00 год. ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 не з`явилися.

08.12.2025 року на адресу суду надійшло клопотання від представника ОСОБА_1 адвоката Блохіна М.Ю. про відкладення розгляду справи, яке мотивоване тим, що представник відповідача (позивача за зустрічною позовною заявою) адвокат Блохін М.Ю. не має можливості бути присутнім під час даного судового засідання у зв`язку з тим, що перебуває на лікарняному з 08.12.2025 року по 12.12.2025 року, що підтверджується Інформаційною довідкою КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 16» ОМР (медичний висновок 1111-73ВХ-МК3Т-7М5А) від 08.12.2025 року.

Присутні у судовому засіданні представник ОСОБА_3 адвокат Савін Сергій Олександрович та представник Товариство з обмеженою відповідальністю «Група компаній «Глобальні бізнес рішення» адвокат Халдай Ілля Віталійович заперечував проти задоволення апеляційної скарги на ухвалу суду.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Проаналізувавши подане клопотання про відкладення, апеляційний суд приходить до висновку про відмову у задоволенні даного клопотання, як належним чином не обґрунтованого, оскільки в клопотанні не міститься обґрунтування неможливості адвоката Блохіна М.Ю. взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, призначеного на 09.12.2025 року о 15:00 год. та не наведено обставин. Які б надавали підстави для висновку про обов`язковість безпосередньої участі представника ОСОБА_6 і неможливості встановлення обставин справи без участі адвоката Блохіна М.Ю.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що оскільки явка учасників до апеляційного суду не є обов`язковою, а наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, спір підлягає вирішенню по суті, оскільки основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Тому розгляд апеляційним судом справи у відсутності учасників, які відсутні в судовому засіданні при таких обставинах не є порушенням їхніх прав щодо забезпечення участі в судовому засіданні і доступі до правосуддя. Схожі за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду у справі № 361/8331/18.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів не вбачає підстав для відкладення судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду зазначеним вимогам відповідає.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про задоволення клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 12.02.2025 року, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки з ухваленням рішення по суті позовних вимог відпали підстави для забезпечення позову.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та виходить з наступного.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Порядок та підстави для скасування заходів забезпечення позову визначені у статті 158 ЦПК України.

Згідно з частинами першою, другою статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

Частиною сьомою статті 158 ЦПК України визначено, що у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Згідно з частиною дев`ятою статті 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду (частина 10 статті 158 ЦПК України).

За змістом даних норм скасування заходів забезпечення позову пов`язане не із правомірністю їх вжиття, а із результатами розгляду справи і вирішенням спору по суті чи залишенням позову без розгляду, або закриттям провадження у справі.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Тобто, підставами для скасування заходів забезпечення позову може бути ухвалення судом рішення про відмову в задоволенні позову або повне фактичне виконання судового рішення про задоволення позову.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 18 квітня 2022 року у справі N 705/4132/19, забезпечення позову в цивільному процесі є одним з інститутів цивільного процесу, що сприяє реалізації конституційних прав завдання цивільного судочинства, яким, згідно зі статтею 3 ЦПК України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Регламентації інституту забезпечення позову в цивільному процесуальному праві присвячені статті 149-159 ЦПК України.

Забезпечення позову по суті - це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (стаття 154 ЦПК України).

Забезпечення позову є процесуальним засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень, прийнятих за результатами розгляду спору.

Порядок та підстави скасування заходів забезпечення позову встановлено статтею 158 ЦПК України, частинами першою, четвертою, дев`ятою якої передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Отже, забезпечувальні заходи застосовуються та скасовуються судом шляхом ухвалення процесуального рішення - ухвали.

Наслідком скасування заходів забезпечення позову є зняття всіх обмежень, встановлених забезпеченням позову.

Враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Отже, ухвала суду про вжиття заходів забезпечення позову зумовлює конкретні обмеження щодо вчинення певних дій чи, навпаки, обов`язок вчинити дії учасниками справи або третіми особами, що мають строковий характер та діють до моменту скасування таких заходів судом, який їх вжив, чи судом вищої інстанції у разі скасування ухвали про вжиття спірних заходів забезпечення за їх безпідставністю.

Як вбачається з матеріалів справи, що ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 12.02.2025 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково, заборонено відчуження нерухомого майна, яке входить до складу спадщини після смерті ОСОБА_4 , що оспорюється у справі № 509/5412/24, а саме на нежитлове приміщення загальною площею 2057,6 кв. м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101); заборонено органам державної реєстрації прав на нерухоме майно та нотаріусам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вказаного майна до остаточного вирішення справи по суті, а саме щодо нежитлове приміщення загальною площею 2057,6 кв. м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101); в іншій частині відмовлено.

Тобто, предметом забезпечення позову було нежитлове приміщення загальною площею 2057,6 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101)

24.06.2025 р. на адресу суду надійшло клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Група компаній «Глобальні бізнес рішення» - адвоката Халдая Іллі Віталійовича про скасування заходів забезпечення позову.

В обґрунтування заяви вказано, що Товариства з обмеженою відповідальністю «Група компаній «Глобальні бізнес рішення» є власником нежитлового приміщення, загальною площею 2612,0 кв. м, розташованого на АДРЕСА_2 , що підтверджується у судовими рішеннями у цивільних справах № 520/548/18, № 947/7844/22, № 947/28022/20 які набрали законної сили.

Оскільки в ході судового розгляду в межах даної цивільної справи встановлено, що дійсно спірне приміщення не входить до складу спадщини, що залишилася після смерті ОСОБА_4 , а відтак, відпали правові підстави для накладення забезпечення позову, а також те, що 24.06.2025 року Овідіопольським районним судом Одеської області ухвалено рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним відмовлено. У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачки Товариства з обмеженою відповідальністю «Група компаній «Глобальні бізнес рішення», про визнання права власності відмовлено, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про наявність підстав для скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи викладене вище, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що із ухваленням рішення Овідіопольським районним судом Одеської області від 24.06.2025 року, підстави для забезпечення позову, які були застосовані, як гарантія та обставини, які слугували підставою для застосування заходів забезпечення позову, наразі відсутні. У зв`язку із даними обставинами, заявник скористався своїм процесуальним правом, передбаченим приписами статті 158 ЦПК України, на звернення із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, які були вжиті згідно ухвали Овідіопольського районного суду Одеської області від 12.02.2025 року.

Європейський Суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але і щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Тобто, принцип правової визначеності передбачає зрозумілість, прогнозованість та усталений порядок застосування процесуальних норм.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм процесуального права, а саме - розглянуто справу за відсутності ОСОБА_1 , щодо якої відсутні відомості про належне її повідомлення, апеляційним судом відхиляються, оскільки на судове засідання призначене 24.06.2025 року, за наслідками якого було ухвалено рішення по суті позовних вимог, а також постановлено ухвалу про скасування заходів забезпечення позову, сторони були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, про що міститься відповідна розписка від 18.06.2025 року, де представник скаржника поставив підпис.

Посилання в апеляційній скарзі про те, що Овідіопольским районним судом Одеської області було грубо порушено вимоги ч.9 ст.158 ЦПК України, оскільки скасовуючи заходи забезпечення позову через ухвалення рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд повинен був зазначити про це в судовому рішення, а не в окремій ухвалі, є безпідставні, оскільки суд скасував заходи забезпечення позову за вмотивованим клопотанням сторони, а не з власної ініціативи, таким чином суд першої інстанції правомірно постановив відповідну ухвалу.

Отже доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення питання про забезпечення позову у справі.

За таких обставин колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування ухвали суду першої інстанції, з мотивів наведених у апеляційній скарзі.

У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Зазначений Висновок також звертає увагу на те, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Таким чином, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений: 26.12.2025 року.

Головуючий: О.М. Таварткіладзе

Судді: Є.С. Сєвєрова

С.О. Погорєлова