П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2025 року м. Київ

Справа № 375/1270/25

Провадження: № 22-ц/824/14887/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.,

суддів Верланова С. М., Нежури В. А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2

на рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 19 червня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Антипенка В. П.,

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У травні 2025 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 02.05.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 02332-05/2024.

21.10.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 21102024, у відповідності до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Аванс Кредит» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 21.10.2024 року до договору факторингу № 21102024 від 21.10.2024 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 17 385 грн, з яких: 6 100 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 8 235 грн - сума заборгованості за процентами, 3 050 грн - сума заборгованості за штрафними санкціями.

З моменту отримання права вимоги до відповідачки позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Згідно умов кредитного договору позичальник зобов`язувався повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки та на умовах, передбачених кредитним договором.

Разом з тим, відповідачка всупереч умовам кредитного договору не виконувала взяті на себе зобов`язання, не повернула надані їй кредитні кошти, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за кредитним договором № 02332-05/2024, яку позивач просив стягнути з відповідачки, у розмірі 17 385 грн, з яких: 6 100 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 8 235 грн - сума заборгованості за процентами, 3 050 грн - сума заборгованості за штрафними санкціями, а також понесені судові витрати.

Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 19 червня 2025 року позов ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» 14 425 грн заборгованості, за договором № 02332-05/2024 від 02.05.2024 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» 2 513,24 грн витрат по сплаті судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в стягненні судового збору в розмірі 2 513,24 грн.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив вимоги в частині стягнення судового збору з відповідачки, яка є інвалідом ІІ групи, та відповідно до Закону України «Про судовий збір» відноситься до переліку осіб, які звільнені від його сплати.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 03 вересня 2025 року року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

За правилом ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України та ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині вирішення вимог про стягнення витрат по сплаті судового збору, а тому в іншій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в оскаржуваній частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами виникли кредитні правовідносини, позичальник отримала кошти, проте кредит не повернула. У зв`язку з цим з неї підлягає стягненню заборгованість за основною сумою боргу та процентами. Водночас стягнення штрафних санкцій не підлягає задоволенню, оскільки це суперечить пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Перевіривши висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат (ст. 1 Закону України «Про судовий збір»).

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

Аналогічні висновки, викладені в постанові Верховного Суду України від 01 березня 2017 року у справі № 703/686/15-ц (провадження № 6-152цс17) та постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 26 квітня 2022 року у справі № 726/490/21 (провадження № 61-20707св21).

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав до суду першої інстанції додаткові пояснення, до яких долучив посвідчення серії НОМЕР_1 від 17.09.2024 року та довідку до акту огляду МСЕК серії КИО-1 № 0410531 від 02.06.2014 року. Згідно з наданими документами, ОСОБА_2 має інвалідність ІІ групи з дитинства довічно (а.с. 59-62).

Проте суд першої інстанції на наведене належної уваги не звернув та безпідставно стягнув судовий збір з відповідачки, яка є інвалідом II групи та відповідно до Закону України «Про судовий збір» відноситься до переліку осіб, які звільнені від його сплати.

Отже, судовий збір у розмірі 2 513,24 грн має бути компенсовано за рахунок держави, а не за рахунок відповідачки.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 376 ЦПК України є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 19 червня 2025 року в частині розподілу судових витрат скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 376, 382, 384 України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 19 червня 2025 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 2 513,24 грн витрат по сплаті судового збору скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Компенсувати Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, адреса: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30) за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 513 (дві тисячі п`ятсот тринадцять) грн 24 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т. О. Невідома

Судді С. М. Верланов

В. А. Нежура