Справа № 444/3049/25
Провадження № 2/444/1669/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Мікула В. Є.

секретар судового засідання Сенько М.-Ю.В.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Жовкві Львівської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстроване та фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Жовківським РВ УМВС України у Львівській області 21 вересня 1998 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області (80337, пл. 40-річчя Перемоги, 3, с. Добросин, Львівський р-н, Львівська обл.), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Рава-Руська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (вулиця Я. Мудрого, будинок № 3, місто Рава- Руська, Львівський (раніше Жовківський) район, Львівська область, 80316, ) про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку як майна колишнього колгоспного типу двору в порядку спадкування за законом, визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку як майна колишнього колгоспного типу двору члена двору,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Рава-Руська державна нотаріальна контора Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 , загальною площею 122,5 м2, житловою площею 71,3 м2, допоміжна площа 51,2 м2 з господарськими будівлями та спорудами, з яких право власності на 1/2 частину даного житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , та право власності на 1/2 частину даного будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд як членом колишнього колгоспного типу двору.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона є єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті чоловіка, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка прийняла після його смерті спадщину, оскільки була зареєстрована та постійно проживала разом із спадкодавцем на день його смерті, не відмовилася від прийняття спадщини упродовж шестимісячного строку після його смерті.

Осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині, і прийняли таку внаслідок звернення до нотаріуса чи внаслідок спільного проживання зі спадкодавцем немає.

Так як ОСОБА_2 з врахуванням рівності часток членів колишнього колгоспного типу двору належала на праві власності 1/2 частина житлового будинку АДРЕСА_2 з відповідною частиною господарських будівель та споруд як голові колгоспного типу двору, що підтверджується записами в погосподарській книзі, відповідно вважає, що її право на спадкування даного майна підлягає захисту в судовому порядку, як наслідок є всі підстави для визнання за нею, ОСОБА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , права власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_2 з відповідною частиною господарських будівель та споруд.

Крім того зазначає, що вона, ОСОБА_1 , була членом колишнього колгоспного типу двору АДРЕСА_2 станом на 30 червня 1990 року та до 15 квітня 1991 року не втратила права на частку в майні двору, а тому з врахуванням рівності часток членів колгоспного типу двору за нею підлягає визнанню право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_2 з відповідною частиною господарських будівель та споруд як членом колишнього колгоспного типу двору.

Як наслідок сумарно за нею підлягає визнанню право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 з господарськими будівлями та спорудами.

Ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області від 22 вересня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження, підготовче судове засідання призначено на 22 жовтня 2025 року о 10 год. 00 хв.

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак подала на адресу суду письмову заяву, у якій просить справу розглядати у її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просять такі задовольнити. Не заперечують проти ухвалення заочного рішення.

Представник відповідача, Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак з Добросинсько-Магерівської сільської ради на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, зазначили, що не заперечують проти задоволення позовних вимог, при вирішенні справи покладаються на думку суду.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійний вимог на предмет спору, Рава-Руської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином.

А тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача, представника відповідача, які не з`явилися в підготовче судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності, висловлені позиції у справі, а також без участі представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, зважаючи на те, що вона належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, її неявка не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Так як відповідач не заперечує проти позовних вимог, фактично визнали їх, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 у селі Бишків, Жовківського району Львівської області, що підтверджується викладеним у паспорті громадянина України серії НОМЕР_1 , який виданий Жовківським РВ УМВС України у Львівській області 21 вересня 1998 року.

З свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 , яке видане Бишківською сільською радою Львівської області 06 серпня 1960 року, вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 одружились 03 серпня 1960 року у Бишківській сільській раді Львівської області, про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження 03 серпня 1960 року було зроблено відповідний запис за № 16.

Після реєстрації одруження присвоєно прізвища чоловікові та дружині ОСОБА_4 .

Тобто позивач ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 .

З довідки № 610, яка видана 04 червня 2025 року Бишківським старостинським округом № 4 Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, вбачається, що згідно даних погосподарського обліку, книга № 3, особовий рахунок № НОМЕР_4 , Бишківської сільської ради Жовківського району Львівської області житловий будинок АДРЕСА_2 станом на 30 червня 1990 року належав до колгоспного типу двору. Головою колгоспного двору, вищезазначеного житлового будинку був ОСОБА_2 , 1941 року народження, членом колгоспного двору- ОСОБА_1 , 1939 року народження, його дружина, тобто позивач.

Викладеним у довідці № 609, яка видана 04 червня 2025 року Бишківським старостинським округом № 4 Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, стверджується, що згідно даних погосподарського обліку, книга № 5, особовий рахунок № НОМЕР_5 , Бишківської сільської ради Жовківського району Львівської області житловий будинок АДРЕСА_2 станом на 15 квітня 1991 року належав до колгоспного типу двору. Головою колгоспного двору, вищезазначеного житлового будинку був ОСОБА_2 , 1941 року народження, членом колгоспного двору- ОСОБА_1 , 1939 року народження, його дружина, тобто позивач.

З довідки № 623, яка видана 10 червня 2025 року Бишківським старостинським округом № 4 Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, вбачається, що згідно рішення виконкому Бишківської сільської ради Жовківського району Львівської області № 4 від 21 січня 2001 року вулицю Дзержинського в селі Бишків Жовківського району Львівської області перейменовано на АДРЕСА_2 .

Згідно ст. 120 ЦК Української РСР від 18 лппня 1963 року майно колгоспного типу двору належить його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК Української РСР від 18 липня 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25 травня 1998 року, встановлено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Виходячи з даних, так як будинок станом на 30 червня 1990 року та 15 квітня 1991 року належав до колгоспного типу двору, головою колгоспного типу двору за адресою: АДРЕСА_2 , був ОСОБА_2 , а членом двору була ОСОБА_1 , які не втратили право на частку в майні двору станом на 15 квітня 1991 року, беручи до уваги рівність часток усіх членів двору, то відповідно кожному належало по 1/2 частині даного житлового будинку, колишнього колгоспного типу двору.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 13 жовтня 2014 року було складено відповідний актовий запис № 23, що підтверджується викладеним у свідоцтві про смерть серії НОМЕР_6 , яке видане 13 жовтня 2014 року Бишківською сільською радою Жовківського району Львівської області.

Згідно ч. 1, 2 ст. 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

А тому після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне йому майно.

Згідно ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Нормою ст. 1217 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно із ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

З довідки № 622, яка видана 10 червня 2025 року Бишківським старостинським округом № 4 Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, вбачається, що від імені ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , заповіт у виконкомі Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області не посвідчувався. Не посвідчувався заповіт від імені ОСОБА_2 й нотаріусом.

Так як заповіт від імені ОСОБА_2 не посвідчувався, а тому спадкування після його смерті відбувається за законом.

Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкоємця, у тому числі зачаті за життя спадкоємця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Суд враховує, що ОСОБА_1 як дружина ОСОБА_2 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті чоловіка.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, що передбачено ч. 2 ст. 1220 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 Цивільного кодексу України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

З довідки № 620, яка видана 10 червня 2025 року Бишківським старостинським округом № 4 Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, вбачається, що померлий ОСОБА_2 до дня смерті, ІНФОРМАЦІЯ_2 , був зареєстрований і проживав в АДРЕСА_2

Ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Викладеним у довідці № 621, яка видана 10 червня 2025 року Бишківським старостинським округом № 4 Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, стверджується про те, що громадянка ОСОБА_1 , дружина померлого ОСОБА_2 , тобто позивач, проживала разом із ним та була зареєстрована по АДРЕСА_2 (після зміни адміністративно-територіального устрою Львівського) району Львівської області до дня його смерті, ІНФОРМАЦІЯ_2 , та вели спільне господарство.

Факт зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 ще з 13 вересня 1976 року підтверджується витягом з реєстру територіальної громади № 2025/007688673 від 10 червня 2025 року.

З довідки № 626, яка видана 10 червня 2025 року Бишківським старостинським округом № 4 Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, вбачається, що померлий ОСОБА_2 до дня смерті, ІНФОРМАЦІЯ_2 , був зареєстрований і проживав в АДРЕСА_2 , Жовківського (після зміни адміністративно-територіального устрою Львівського) району Львівської області при такому складі сім`ї: ОСОБА_1 , 1939 року народження, дружина, тобто позивач, ОСОБА_5 , 1977 року народження, невістка, ОСОБА_6 , 1997 року народження, онук, ОСОБА_7 , 2001 року народження, онука, ОСОБА_8 , 1995 року народження, онука, ОСОБА_9 , 2013 року народження, правнука, ОСОБА_10 , 2015 року народження, правнук, ОСОБА_11 , 2017 року народження, правнука, ОСОБА_12 , 2021 року народження, правнук, ОСОБА_13 , 2023 року народження, правнук.

Тому суд приходить до висновку, що позивач єдиний спадкоємець за законом першої черги, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , враховуючи норму ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки була зареєстрована та постійно проживала разом із чоловіком на день його смерті, а саме станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 , не відмовилася від прийняття спадщини упродовж шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця.

Внаслідок звернення позивача у Рава-Руську державну нотаріальну контору Львівської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , 18 жовтня 2022 року було зареєстровано спадкову справу № 177/2022, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 70353755, який виданий 18 жовтня 2022 року Рава-Руською державною нотаріальною конторою Львівської області.

Однак постановою від 28 липня 2025 державний нотаріус Рава-Руської державної нотаріальної контори Львівської області Сапелюк Мар`яна Орестівна відмовила позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 (одну другу) частину житлового будинку АДРЕСА_2 після смерті чоловіка, ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку із тим, що нею як спадкоємцем недотримано п. 2 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», а саме через те, що позивачем не надані необхідні документи, що посвідчують право власності на спадкове нерухоме майно.

Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІV речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстрованим в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто, з вищенаведеного вбачається, що записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Таким чином право власності на житловий будинок, колишній колгоспний двір АДРЕСА_2 було зареєстроване згідно вимог діючого на той час законодавства в погосподарській книзі Бишківської сільської ради Жовківського району Львівської області.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Відповідно до підпункту 4.15, 4.18 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Викладеним у довідці № 2426, яка 27 травня 2025 року видана Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Шептицьке міжміське бюро технічної інвентаризації», стверджується, що в КП ЛОР «Шептицьке міжміське бюро технічної інвентаризації» станом на 31 грудня 2012 року реєстрація права власності на нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 не проводилася.

Згідно нового адміністративно-територіального устрою України село Бишків належить до Добросинсько-Магерівської територіальної громади Львівського району Львівської області.

Тобто правовстановлюючий документ на житловий будинок АДРЕСА_2 відсутній, оскільки право власності на даний будинок зареєстроване не було.

З технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, ідентифікатора об`єкта будівництва, виготовлених Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Шептицьке міжміське бюро технічної інвентаризації», а також з довідки-характеристики № 2427, яка видана 27 травня 2025 року Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Шептицьке міжміське бюро технічної інвентаризації», вбачається, що рік побудови житлового будинку 1991, загальна площа житлового будинку 122,5 м2, житлова площа 71,3 м2, допоміжні приміщення та їх площа: кухня 23,7 м2, веранда 19,6 м2, кладова 7,9 м2, загальна площа допоміжних приміщень 51,2 м2.

При будинку є господарські будівлі: літня кухня, сарай та споруди: ворота, огорожа, колодязь.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Відповідно до ст. 80 ЦК України встановлено, що жилий будинок є об`єктом права приватної власності.

Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Ст. 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Отже ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті чоловіка, ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка прийняла після його смерті спадщину, оскільки була зареєстрована та постійно проживала разом із ним на день смерті, не відмовилася від прийняття спадщини упродовж шестимісячного строку після його смерті.

Осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині, і прийняли таку внаслідок звернення до нотаріуса чи внаслідок спільного проживання зі спадкодавцем немає.

Так як ОСОБА_2 з врахуванням рівності часток членів колишнього колгоспного типу двору належала на праві власності 1/2 частина житлового будинку АДРЕСА_2 з відповідною частиною господарських будівель та споруд як голові колгоспного типу двору, що підтверджується записами в погосподарській книзі, відповідно суд приходить до висновку, що право позивача на спадкування даного майна підлягає захисту в судовому порядку, як наслідок є всі підстави для визнання за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , права власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_2 з відповідною частиною господарських будівель та споруд.

Крім того суд враховує. що ОСОБА_1 була членом колишнього колгоспного типу двору АДРЕСА_2 станом на 30 червня 1990 року та до 15 квітня 1991 року не втратила права на частку в майні двору, а тому з врахуванням рівності часток членів колгоспного типу двору та встановлениз судом обставин справи за позивачем підлягає визнанню право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_2 з відповідною частиною господарських будівель та споруд як членом колишнього колгоспного типу двору.

Як наслідок сумарно за ОСОБА_14 підлягає визнанню право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 з господарськими будівлями та спорудами, а саме на 1/2 частину даного майна як членом колишнього колгоспного типу двору та на 1/2 частину в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись статтями 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 , загальною площею 122,5 м2, житловою площею 71,3 м2, допоміжна площа 51,2 м2 з господарськими будівлями та спорудами, з яких право власності на 1/2 частину даного житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та право власності на 1/2 частину даного будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, як члена колишнього колгоспного типу двору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня його винесення безпосередньо Львівському апеляційному суду.

Повний текст рішення виготовлено 22.10.2025 року.

Суддя: Мікула В. Є.