УХВАЛА

24 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 592/14548/21

провадження № 61-16057ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя - доповідач), Сакари Н. Ю., Ступак О. В.

розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Сумське АТП - 15927» на ухвалу Сумського апеляційного суду

від 20 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Сумське АТП - 15927» про стягнення коштів за контрактом,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Сумське АТП - 15927» (далі - ТОВ «Сумське АТП-15927») про стягнення коштів за контрактом.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 13 січня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ТОВ «Сумське АТП-15927» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 4 350 000, 00 грн, з яких: премія за період роботи з 02 липня 2018 року до 01 липня 2019 року у розмірі 1 450 000, 00 грн; премія за період роботи з 02 липня 2019 року до 01 липня 2020 року

у розмірі 1 450 000, 00 грн; премія за період роботи з 02 липня 2020 року до

01 липня 2021 року у розмірі 1 450 000, 00 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції 17 березня 2025 року

ТОВ «Сумське АТП-15927» подало апеляційну скаргу.

Ухвалою Сумського апеляційного суду від 20 листопада 2025 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Сумське АТП - 15927» на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 13 січня 2022 року у справі № 592/14548/21, з підстав передбачених частиною другою статті 358 ЦПК України.

19 грудня 2025 року через підсистему Електронний суд представник

ТОВ «Сумське АПТ - 15927» - адвокат Турченко С. П. подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Сумського апеляційного суду від 20 листопада

2025 року у справі № 592/14548/21.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд не врахував доводи скаржника про пропуск строку на подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції через обставини непереборної сили, на які заявник посилався при поданні апеляційної скарги.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права

є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Відповідно до частини шостої статті 394 ЦПК України ухвала про відмову

у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково (частина перша статті 352 ЦПК України).

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом (частина перша статті 126 ЦПК України).

Згідно із положеннями статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Аналіз вказаних процесуальних норм дає підстави для висновку, що сплив річного строку з дня складання повного тексту судового рішення є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження, тобто законодавець імперативно встановив процесуальні обмеження для оскарження судового рішення зі спливом річного строку року з дня складення його повного тексту.

Виключенням з цього правила є подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученої до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, а також пропуск строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Верховний Суд у постановах від 10 квітня 2024 року у справі

№ 757/2593/19, від 06 березня 2024 року у справі № 953/5340/21, від 30 травня 2024 року у справі № 490/7952/20 звертав увагу, що законодавець, встановивши виключення, передбачені пунктами 1 та 2 частини другої

статті 358 ЦПК України, виходив, зокрема, із безпосередньої обізнаності учасника справи із наявністю відповідного судового провадження, а не з факту надіслання копії судового рішення, яким розгляд справи закінчено.

У постановах від 27 січня 2021 року у справі № 201/13990/15-ц, від 21 червня 2023 року у справі № 202/32361/13-ц Верховний Суд дійшов висновку, що під неповідомленням особи про розгляд справи в контексті частини другої

статті 358 ЦПК України слід розуміти випадки, коли учасник справи взагалі жодним чином не повідомлявся судом і не знав про наявність справи

у провадженні суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25 вересня 2024 року у справі № 490/9587/18 (провадження № 14-29цс24) не встановила підстав для відступу від правових висновків викладених в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19 січня 2024 року у справі

№ Б-24/129-08 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 01 лютого 2024 року у справі

№ 340/3/20, від 19 жовтня 2022 року у справі № 214/63/20, від 14 вересня

2023 року у справі № 240/6538/20 та дійшла висновку, що особа, не повідомлена про розгляд справи (пункт 1 частини другої статті 358 цього Кодексу), - це особа, яку не сповістили про наявність судового провадження у справі і яка відповідно не знала/не могла знати про розгляд справи.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не

є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) визнає легітимними обмеженнями вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення ЄСПЛ у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення ЄСПЛ у справі «Перетяка та Шереметьев проти України» від 21 грудня 2010 року).

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не

є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України»).

Апеляційним судом встановлено, що дата складення повного тексту рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 13 січня 2022 року не є відмінною від дати його ухвалення. З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Сумське

АТП - 15927» було повідомлене належним чином про розгляд справи 13 січня 2022 року. Більш того, рішення районного суду заявник отримав - 24 січня

2022 року.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Сумське АТП - 15927», суд апеляційної інстанції встановив, що апеляційна скарга подана після спливу передбаченого частиною другою статті 358 ЦПК України присічного строку - одного року з дня складення повного тексту рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 13 січня 2022 року -

17 березня 2025 року.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначив, що відомостей про пропуск відповідачем строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили апеляційний суд не встановив, а тому

з додержанням вимог процесуального закону дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про недотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права, не спростовують висновків апеляційного суду.

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженої ухвали свідчить, що правильне застосовування судом норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права

є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування судом апеляційної інстанції норм права при вирішенні питання про відмову

у відкритті апеляційного провадження є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись частинами четвертою, п`ятою і шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Сумське АТП - 15927» на ухвалу Сумського апеляційного суду від 20 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Сумське АТП - 15927» про стягнення коштів за контрактом.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

О. В. Ступак