Справа № 576/2928/25
Провадження № 2/576/936/25
УХВАЛА

29 грудня 2025 року м. Глухів

Глухівський міськрайонний суд Сумської області

суддяУсенко Л.М.
учасники справи:
позивач відповідач ОСОБА_1 Товариство з обмеженою відповідальністю «Енера Суми»

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ «Енера Суми» про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством у сумі 32 919,29 грн, судового збору в сумі 968,96 грн та витрат на правничу допомогу в сумі 8 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ТОВ «Енера Суми» як постачальником універсальних послуг та позивачем як споживачем укладено договір № 02-Г від 18.12.2019 про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством за адресою: АДРЕСА_1 . Така послуга надається постачальником універсальних послуг, виходячи з фактичних обсягів купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом у приватних домогосподарств. На виконання умов договору домогосподарством позивача здійснювалось постачання відповідачу електричної енергії, виробленої з енергії сонячного випромінювання генеруючими установками приватного господарства. Однак, під час дії договору відповідачем систематично допускалося порушення строків оплати поставленої електроенергії, визначених договором. Станом на 30.10.2025 відповідач має заборгованість в розмірі 32 919,20 грн, яку останній просить стягнути з відповідача та судові витрати.

Ухвалою судді від 17.11.2025 у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу право подати відзив на позовну заяву у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Розгляд справи по суті вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Від представника відповідача Полякової В.Л. надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона зазначає, що загальний обсяг продажу електроенергії енергопостачальнику за періоди, зазначені в акті звірки за договором № 02-Г проведено на загальну суму 921 839,58 грн, з яких сплачено податок на доходи фізичних осіб 18%, що становить 165 934,14 грн (перераховано до бюджету); військовий збір 1,5-5%, що становить 24 971,27 грн (перераховано до бюджету). Загальна сума до сплати позивачу за період з січня 2023 по вересень 2025 року становить 730 937, 17 грн, про що проведено взаєморозрахунок. Заборгованість товариства перед позивачем за період з січня 2023 року по вересень 2025 року станом на 17.11.2025 становила 32 919,49 грн повністю сплачена. Крім того, зазначає, що час витрачений адвокатом та розмір витрат заявлених на виконання відповідних робіт по справі недоведені та необґрунтовані. Просить відмовити в задоволенні вимог що стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 8 000 грн, а судові витрати розподілити між сторонами з урахуванням положень ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Від позивача надійшла відповідь на відзив, де останній зазначає, що він підтверджує факт проведення відповідачем 17.11.2025 сплати повної суми заборгованості в розмірі 32 919,29 грн, тобто після відкриття провадження у справі, що вказує про визнання позову відповідачем. Однак, позивач не погоджується з доводами відповідача про відмову у стягненні витрат позивача на правову допомогу в повному розмірі, оскільки ЦПК не передбачено прийняття судом рішення про повну відмову у стягненні витрат на правову допомогу у разі визнання позову відповідачем. Згідно положень ст.ст.137, 142 ЦПК України не передбачено повне звільнення відповідача від відшкодування позивачу витрат на правову допомогу, суд може лише зменшити розмір цих витрат, у разу, якщо відповідач доведе їх неспівмірність до визначених критеріїв. Доказів неспівмірності заявлених витрат позивача на правову допомогу в розмірі 8 000 грн відповідачем не надано. Спір з відповідачем виник виключно у зв`язку з порушенням відповідачем умов договору щодо строків розрахунку з позивачем, а тому витрати позивача, як зі сплати судового збору, так і з оплати витрат на правову допомогу, мають бути покладені на відповідача в повному обсязі

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Безпосередньо дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до наступного висновку.

18 грудня 2019 року між ТОВ «Енера Суми» та позивачем укладено договір № 02-Г про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством. Місцезнаходження приватного домогосподарства: АДРЕСА_1 (а.с. 5-7).

Згідно наданого позивачем акту звірки за договором, виданого ТОВ «Енера Суми», (а.с. 8-10) вбачається, що станом на 30.10.2025 заборгованість на користь ОСОБА_1 становить 32 919,49 грн.

За наданою стороною відповідача платіжною інструкцією № 657041 від 17.11.2025 на рахунок ОСОБА_1 17.11.2025 за договором № 02-Г від 18.12.2019 за купівлю електроенергії за вересень 2025 року було перераховано кошти в сумі 32 919,49 (а.с. 27).

Тобто, сума заборгованості за договором купівлі-продажу електричної енергії повністю сплачена відповідачем на користь позивача, про що останнім також зазначено у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються із судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду в розмірі 968,96 грн та витрат на правничу допомогу в розмірі 8 000 грн.

Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

За таких обставин, суд вважає, щопозивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, тобто 484,48 грн.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу (правову) допомогу суду зазначає наступне.

Зі змісту ст. 58 ЦПК України вбачається, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно ст. 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частиною четвертою статті 62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Вартість послуг наданих за договором № 3 про надання правничої (правової) допомоги від 02.05.2025, який містить детальний опис робіт, становить 8 000,00 грн (а.с.12).

Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Витрати на правничу допомогу адвоката можуть включати в себе гонорар адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката.

Для того, щоб суд міг визначити розмір понесених витрат на правничу допомогу з метою їх подальшого розподілу, сторона по справі повинна подати детальний опис наданих робіт (послуг) та здійснених нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При відшкодуванні витрат на правничу допомогу розмір судових витрат встановлюється судом на підставі поданих доказів (договори, рахунки, акти виконаних робіт тощо). У такому випадку важливо, щоб договір про надання правничої допомоги був з прозорим ціноутворенням, аби суд міг об`єктивно оцінити вартість та обсяги роботи адвоката. Адвокат повинен також надати детальний опис виконаних робіт з наданням доказів (документального підтвердження) факту виконаних адвокатом робіт.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Враховуючи характер виконаних адвокатом робіт з надання правової допомоги у зв`язку із розглядом справи, з урахуванням принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної роботи, а саме того, що дана справа є типовою та юридично не складною, підготовка позову не потребує значного часу, справа розглянута без виклику сторін, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення судових витрат, понесених під час розгляду справи у розмірі 3 500,00 грн.

Керуючись ст. 255 ЦПК України, ст. 7 Закону України «Про судовий збір» -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Суми» (40004, м. Суми, вул. Реміснича, 35, ) про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством, закрити.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, в розмірі 484,48 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Суми» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 3 000 грн

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Сумського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Л.М. Усенко