Справа № 350/2383/13-ц
Номер провадження 6/350/13/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2025 року селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Пулика М.В.,

секретаря судового засідання Юречко Т.Б.,

представника ОСОБА_1 адвоката Родікова І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою Державної іпотечної установи про заміну сторони стягувача в судовому рішенні ухваленому в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу -

установив:

Короткий зміст заяви.

30.10.2025 представник Державної іпотечної установи звернувся в суд із заявою, в якій просить замінити стягувача у судовій справі №350/2383/13-ц Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (ідентифікаційний код 09807856) на Державну іпотечну установу (ідентифікаційний код: 33304730) за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором №635 рv 14/05 від 15.09.2005. Розглянути цивільну справу №350/2383/13-ц без участі представника Державної іпотечної установи.

Заява обґрунтована тим, що 12 червня 2015 року Рожнятівським районним судом Івано-Франківської області ухвалено рішення в цивільній справі №350/2383/13-ц за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - Банк) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Згідно даного рішення суд вирішив стягнути з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за Кредитним договором №635 рv 14/05 від 15.09.2005 у сумі 890 297,05 грн. та заборгованість за кредитним договором №870 рv 14-06 від 07.08.2006 (право вимоги за даним договором ДІУ не набуте).

Державна іпотечна установа (далі - ДІУ) вважає, що є правонаступником Банку з огляду на наступне.

11 лютого 2015 року між ДІУ та Банком укладено Договір відступлення права вимоги №17/4-В (далі - Договір). Відповідно до п.1.1 Договору Сторони уклали цей Договір з метою реалізації порядку звернення стягнення на майнові права відповідно Договору застави майнових прав № 17/4-3 від 11.02.2015 (далі - Договір застави), що укладений з метою забезпечення виконання зобов`язань Первісного кредитора (позичальника) за Кредитним договором №635 рv 14/05 від 15.09.2005. (далі - Кредитний договір).Пунктом 1.2 Договору передбачено, що Первісний кредитор (за Договором Первісний кредитор виступає Банк) відступає, а Новий кредитор (за Договором виступає ДІУ) набуває всі права вимоги за договорами (кредитними, іпотеки, поруки тощо), вказаних у додатках до цього Договору (далі - Права вимоги).

Згідно інформації, яка міститься під порядковим номером 604 Додатку № 1 до Договору відступлення права вимоги № 17/4-В від 11.02.2015 ОСОБА_1 є боржником за Кредитним договором №635 рv 14/05 від 15.09.2005. Згідно Договору Іпотеки № б/н від 16.09.2005 майновим поручителем за основним зобов`язанням виступає ОСОБА_1 .

Відповідно до п.2.1. Договору пункт 1.2 цього Договору набирає чинності в день прийняття рішення Національним банком України про віднесення Первісного кредитора до категорії неплатоспроможних або на наступний календарний день після наставання сукупності обставин визначених пп. 2.1.1 Договору, та однієї з обставин визначеної пп. 2.1.2 цього Договору або 2.1.3 цього Договору або 2.1.4 цього Договору.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 17 вересня 2015 року №612 «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17 вересня 2015 року №171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку.

Таким чином, згідно умов Договору ДІУ стала Новим кредитором за Кредитним договором №635 рv 14/05 від 15.09.2005, а в внаслідок того, що судом ухвалено рішення на користь Банку про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 . ДІУ є стороною по цивільній судовій справі №350/2383/13-ц.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження. Внаслідок відступлення права вимоги відбулася заміна кредитора в зобов`язанні поза межами виконавчого провадження.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України, ст. 442 ЦПК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження». Отже, ДІУ, як правонаступник Банку за Договором має право на заміну сторони виконавчого провадження.

Процесуальні дії суду, клопотання та заяви учасників судового процесу.

Ухвалою суду від 31.10.2025 заява про заміну стягувача у судовому рішенні прийнята до розгляду.

Представник заявника в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. При цьому в заяві просив про здійснення розгляду заяви за його відсутності (включене в текст самої заяви).

Представник заінтересованої особи ОСОБА_1 - адвокат Родіков І.С. в судовому засіданні вимоги заяви не визнав. Свою позицію обгрнутовує тим, що відсутнє відкрите виконавче провадження з виконання рішення Рожнятівським районним судом Івано-Франківської області від 12.06.2015 в цивільній справі №350/2383/13-ц за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Так, представником заявника до матеріалів даної заяви не долучено ні належним чином засвідченого рішення суду, а ні відомостей про те, чи таке перебуває на виконанні. Подана заява є необґрунтованою, встановлено, що в справі №350/2383/13-ц брали участь інші особи, рішення суду було предметом апеляційного та касаційного розгляду, тому в заміні сторони стягувача в рішенні суду згідно поданої заяви слід відмовити. Вважає, що процесуальний закон не дозволяє замінити сторону стягувача у рішенні суду, як цього просить представник. Крім того, звертає увагу на те, що закінчився строк пред`явлення виконавчого листа до виконання та Державна іпотечна установа не зверталась з клопотанням про поновлення пропущеного строку.

Фактичні обставини справи.

Рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 12 червня 2015 року позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором № 635 рv14/05 від 15.09.2005 р. у сумі 890297 (вісімсот дев`яносто тисяч двісті дев`яносто сім) гривень 5 копійок, стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 870рv14-06 від 07.08.2006 р. у сумі 2437704 (два мільйони чотириста тридцять сім тисяч сімсот чотири) гривні 87 копійок.

03.07.2019 Постановою Верховного Суду рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 12.06.2015 та рішення Апеляційного суду Івано- Франківської області від 30.05.2016 в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2 . В іншій частині рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 12.06.2015 та рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 30.05.2016 залишено без змін.

11.02.2015 між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та Державною іпотечною установою укладено договір про відступлення права вимоги, який укладений в тому числі з метою забезпечення виконання зобов`язань Первісного кредитора (позичальника) за Кредитним договором №635 рv 14/05 від 15.09.2005.

Представник заявника, посилаючись на зміст статей 512, 514 ЦК України, ст. 442 ЦПК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» просить надати йому статус сторони виконавчого провадження, шляхом заміни сторони стягувача в судовому рішенні, оскільки внаслідок відступлення права вимоги відбулася заміна кредитора в зобов`язанні поза межами виконавчого провадження.

Висновок суду.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні, крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України, може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а відповідно до ст. 514 цього Кодексу, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ч. 1 ст. 55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі в справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Як передбачено вимогами ч. ч. 1, 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Але разом з тим, ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством. Тому заміна стягувача саме як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана, зокрема, після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, але якщо цей строк не був поновлений судом. Водночас заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі до відкриття виконавчого провадження.

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому, на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.

При цьому Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 08.02.2022 у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21) сформулювала правовий висновок, згідно з яким заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених ч. 1 ст. 2 ЦПК України, у межах стадій судового процесу.

Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва здійснюється з процесуальною метою реалізації правонаступником прав щодо виконання судового рішення у виконавчому провадженні, відтак потребує розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим.

Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закінчене, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництво, якщо виконавче провадження закінчене, заявник має здійснювати процесуальні дії (наприклад, оскаржити постанову про закінчення виконавчого провадження), спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати ці питання в комплексі.

Представник заявника не надав суду відомостей про наявність відкритого виконавчого провадження з виконання рішення суду по цивільній справі №350/2383/13-ц, а представник Ковальчука Т.П. в судовому засіданні наполягав, що процесуальний закон не дозволяє замінити сторону стягувача в рішенні суду.

Беручи до уваги вимоги заяви, про заміну стягувача в судовому рішенні, суд приходить до висновку, що в даному випадку підстави для процесуального правонаступництва відсутні. У поданій заяві фактично йдеться про заміну неналежного позивача на стадії виконання судового рішення, що не передбачено чинним процесуальним законодавством. Тому в задоволенні заяви про заміну стягувача в судовому рішенні слід відмовити.

Суд зазначає, що дійсна мета заявника - отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. При цьому, відмова у задоволенні даної заяви, не позбавляє права Державну іпотечну установу, звернутися в суд з вимогою про заміну сторони виконавчого провадження, що за наявності для цього підстав, надасть право повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених Законом України «Про виконавче провадження».

Керуючись ст.ст. 1-4, 19, 260, 261, 353, 442 ЦПК України, суд -

постановив:

Відмовити у задоволенні заяви Державної іпотечної установи про заміну сторони стягувача в судовому рішенні, яке ухвалено в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу.

На ухвалу може бути подана апеляція до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її постановлення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали суду.

Повний текст рішення складено 29.12.2025.

Суддя: