УХВАЛА

26 грудня 2025 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Іванюк І.Д., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права користування житлом,-

встановила:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 17.12.2025 року звернулись до суду із заявою про визнання за ними права користування житлом, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 18.12.2025 року вказану заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.

23.12.2025 року на адресу суду надійшло клопотання позивача про усунення недоліків позовної заяви.

Розглянувши матеріали цивільної справи № 462/10116/25 та подане клопотання від 23.12.2025 року, доходжу висновку, що позивач не виконав повністю вимоги ухвали про залишення заяви без руху, зокрема позивачкою додано позовну заяву аналогічного змісту, не конкретизовано хто діє як законний представник малолітньої ОСОБА_2 , не залучено третьої особи Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування та не надано копії позову та додатків для нього для третьої особи, не конкретизовано, ким із теперішніх власників квартири вони на даний час являються та не надано доказів на підтвердження цього.

Відповідно до ч. ч. 3, 5 ст. 185 ЦПК України заява вважається неподаною і повертається позивачеві у випадку, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом. Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Таким чином, ухвала Залізничного районного суду м. Львова від 18.12.2025 року не виконана, позивач не усунув недоліки позову, а тому суд дійшов до висновку, що позов слід вважати неподаним та повернути позивачу.

Слід зауважити, що зазначені в ухвалі суду від 14.10.2025 року недоліки не є надмірним формалізмом чи обмеженням доступу до правосуддя, оскільки являє собою прояв забезпечення реалізації балансу принципу верховенства права та принципів цивільного судочинства щодо рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, юридичної визначеності та диспозитивності.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У той же час, Європейський суду своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Суд роз`яснює, що згідно із ч. 7 ст. 185 ЦПК України, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовом до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення такого.

Керуючись ст. 185, 293, 294 ЦПК України, суддя -

постановила:

позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права користування житлом вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовом до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала, як така, що постановлена поза межами судового засідання, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Іванюк І.Д.