Провадження № 2/592/4629/25
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

31 грудня 2025 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Катрич О.М., розглянувши матеріали за позовною заявою представника позивача ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом. Просить суд: розірвати шлюб укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрований 26.06.2024 року Зарічним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції, актовий запис №331.

Вивчивши матеріали позовної заяви вважаю, що позовну заяву подано без дотримання вимог встановлених ст. ст. 175, 177 ЦПК України, що є підставою для залишення позовної заяви без руху.

Згідно ч.4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч.2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Представник позивача в позовній заяві просить відстрочити сплату судового збору до прийняття рішення по справі.

Питання відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати врегульоване статтею 8 Закону України «Про судовий збір», норма якої є спеціальною.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Звертаючись з клопотанням про відстрочення сплати судового збору, позивачем не надано доказів на підтвердження обставин, передбачених ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Приймаючи до уваги зазначене, суддя вважає, що позивач, як сторона у справі, має виконувати встановлений законодавством обов`язок сплати судового збору.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.29 постанови «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014 р. роз`яснив, що єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору та його звільнення є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо).

Разом з тим, відстрочення, розстрочення, зменшення або звільнення від сплати судового збору є правом суду, а не обов`язком.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з положеннями статті 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Всупереч зазначеним вимогам, до клопотання про відстрочення сплати судового збору не надано належних доказів.

Крім того, ЄСПЛ у рішенні від 19 червня 2011 року в справі Креуз проти Польщі («Kreuz v. Poland») зазначав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. При цьому положення пункту 1 статті 6 Конвенції не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких-не допустити судовий процес у безладний рух. Право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вимога суду про усунення недоліків заяви не є порушенням права на справедливий судовий захист.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади. У зв`язку із цим обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення від такої сплати.

З урахуванням викладеного, клопотання про відстрочення сплати судового збору задоволенню не підлягає.

Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір»,- за подання позовної заяви немайнового характеру фізичною особою справляється судовий збір 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1211,20 грн.

Отже, з урахуванням вищезгаданих положень законодавства, позивач повинна була сплатити судовий збір у розмірі 1211,20 грн. та надати суду підтвердження сплати судового збору або документи, які надають підстави для звільнення від сплати судового збору.

Відповідності до ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У зв`язку з наведеним, залишення позовної заяви без руху, відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України, не є порушенням права на справедливий судовий розгляд та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Керуючись ст.ст. 175, 185, 258-261 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву представника позивача Ігнатова Дмитра Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу - залишити без руху, запропонувавши позивачу усунути вказані недоліки протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали та роз`яснити, що в разі їх не усунення заява буде вважатись неподаною.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ольга КАТРИЧ