УХВАЛА

24 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 760/22171/24

провадження № 61-15670ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя - доповідач), Сакари Н. Ю., Ступак О. В.

розглянув касаційну скаргу державного некомерційного підприємства «Державний університет «Київський авіаційний інститут» на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 18 червня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до державного некомерційного підприємства «Державний університет «Київський авіаційний інститут» про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до державного некомерційного підприємства «Державний університет «Київський авіаційний інститут» (далі - КАІ), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ від 15 серпня 2024 року № 16/к-с «Про оголошення догани ОСОБА_1 »;

- визнати протиправним та скасувати наказ від 15 серпня 2024 року № 17/к-с «Про оголошення догани ОСОБА_1 »;

- визнати протиправним та скасувати наказ від 16 серпня 2024 року № 808/к про звільнення ОСОБА_1 ;

- поновити його на посаді директора Центру підтримки соціальних програм Навчально-наукового інституту неперервної освіти Національного авіаційного університету;

- стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу до дня поновлення на роботі;

- стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі середньомісячної заробітної плати;

- покласти на голову комісії з реорганізації Національного авіаційного університету в.о. ректора Семенову К. І. обов`язок покрити шкоду, заподіяну Національному авіаційному університету у зв`язку з виплатою ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, компенсації моральної шкоди та витрат на правову допомогу.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 18 червня

2025 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду

від 06 листопада 2025 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ Національного авіаційного університету

від 16 серпня 2024 року № 808/к «Про звільнення ОСОБА_1 ». Поновлено

ОСОБА_1 на посаді директора Навчально-консультативного центру підвищення кваліфікації Навчально-наукового інституту неперервної освіти Державного некомерційного підприємства «Державний університет «Київській авіаційний інститут» з 16 серпня 2024 року. Стягнуто з Державного некомерційного підприємства «Державний університет «Київський авіаційний інститут» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 16 серпня 2024 року по 18 червня 2025 року у розмірі 114 613, 65 грн та відшкодування моральної шкоди - 2 000, 00 грн.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Навчально-консультативного центру підвищення кваліфікації Навчально-наукового інституту неперервної освіти Державного некомерційного підприємства «Державний університет «Київській авіаційний інститут» з 16 серпня 2024 року допущено до негайного виконання. Вирішено питання розподілу судових витрат.

12 грудня 2025 року через підсистему Електронний суд представник КАІ - адвокат Терземан Д. В. подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 18 червня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 листопада 2025 року у справі № 760/22171/24.

Відповідно до статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Заявником подано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 18 червня 2025 року та постанови Київського апеляційного суду від 06 листопада 2025 року, яке мотивовано тим, що копію оскаржуваної постанови, повний текст якої складено 14 листопада 2025 року, доставлено до електронного кабінету заявника в підсистемі Електронний суд - 17 листопада 2025 року, що підтверджується відомостями картки руху документу, сформованої

у підсистемі Електронний суд ЄСІКС.

Колегія суддів, проаналізувавши доводи особи, яка подає скаргу, та наявні докази на підтвердження цих доводів, беручи до уваги дату доставки оскаржуваної постанови до електронного кабінету в підсистемі Електронний суд ЄСІКС, дійшла висновку, що пропущений строк на касаційне оскарження підлягає поновленню, оскільки касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення заявнику копії постанови Київського апеляційного суду від 06 листопада 2025 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у справі незначної складності з ціною позову, що не перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Європейський суд з прав людини у Рішенні від 05 квітня 2018 року (справа «Зубац проти Хорватії», № 40160/12) вказав на обмеженість доступу до судів вищої інстанції. Так, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, які дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, і таке регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Спосіб застосування пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до апеляційних та касаційних судів залежить від особливостей судового провадження, про яке йдеться, і необхідно враховувати всю сукупність процесуальних дій, проведених в рамках національного правопорядку, а також роль судів касаційної інстанції в них; умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Леваж Престасьон Сервіс» проти Франції», рішення Європейського суду з прав людини у справі «Шамоян проти Вірменії»).

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Конституційний Суд України у Рішенні від 22 листопада 2023 року

№ 10-р(ІІ)/2023 визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до частини четвертої статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду зокрема малозначних справ; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно з пунктом 2 частини четвертої 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ, що виникають з трудових відносин.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах:

1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Пунктом 1 частини першої статті 176 ЦПК України передбачено, що у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується.

Частиною дев`ятою статті 19 ЦПК України встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Предметом позову в цій справі є визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, визнання незаконним та скасування наказів оголошення догани, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди у загальному розмірі 116 613, 65 грн, що не перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн х 80 = 242 240, 00 грн, де 3 028,00 грн прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2025 року).

Зазначена справа є справою незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої

статті 19 ЦПК України.

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України ця справа не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

Касаційна скарга містить посилання на випадки, передбачені підпунктами «а» та «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначних справах підлягають касаційному оскарженню.

Наведені заявником обставини, передбачені підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. При цьому, доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з фактичними обставинами справи та оціненими судами попередніх інстанцій доказами, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

Крім того, аналіз судових рішень у справі та наведені заявникому скарзі доводи не дають підстав для висновку про те, що вказана справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для заявника, що підпадає під вимоги підпункту «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановив випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи

від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судові рішення у справі незначної складності з ціною позову, яка не перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, які не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити державному некомерційному підприємству «Державний університет «Київський авіаційний інститут» строк на касаційне оскарження на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 18 червня 2025 року та постанови Київського апеляційного суду від 06 листопада 2025 року у справі№ 760/22171/24.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою державного некомерційного підприємства «Державний університет «Київський авіаційний інститут» на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 18 червня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду

від 06 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до державного некомерційного підприємства «Державний університет «Київський авіаційний інститут» про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди, зобов`язання вчинити дії.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявниці.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

О. В. Ступак