Справа 206/5860/25
Провадження 2/206/3114/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

22 грудня 2025 року м. Дніпро

Самарський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Гаркуші В.В.,

за участю секретаря судовогозасідання Цибань Є.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 (далі Позивач, ОСОБА_2 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ахбікокейбізюагру» (далі - Відповідач) про стягнення нарахованої та невиплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану щорічну відпустку та середній заробіток за час затримки при звільнені

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідача про стягнення заборгованості по нарахованій та не виплаченій заробітній платі і компенсації за невикористану щорічну відпустку за 2024 рік в загальному розмірі 58 011,16 грн та середній заробітокза час затримки розрахунку при звільненні у сумі 42919,5 грн.

В судове засідання Позивач та його представник не з`явились, про час та місце розгляду справи судом повідомлені належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи, заперечень проти ухвалення заочного рішення до суду не надходило.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

У зв`язку з викладеним, суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Сторони перебували у трудових відносинах з 25.04.2023 року по 11.07.2025, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 10). Згідно довідок форми ОК 5, ОК-7та виписки з банківської картки відповідачем нарахована позивачу заробітна плата з травня 2025по липень 2025 в розмірі 42163,96 грн (а.с. 11-14).

Як стверджує позивач, вищевказана сума заборгованості по заробітній платі відповідачем не сплачена. Доказів, які б могли спростувати вказані обставини матеріали справи не містять.

Крім цього з довідок ОК 5, ОК-7 та виписки з банківської картки вбачається, що заробітна плата Позивача за березень складає 15250 грн (без урахування податків), а за квітень 2025 13143 грн (без урахування податків) (а.с. 11-14). Таким чином, середній заробіток за останні 2 місяці роботи позивача складає: 15250 +13143)/2 =14196,5 грн. Враховуючи, що в березні та квітні 2025 року було 43 робочі дні, середньоденна заробітна плата позивача складає: 28393 (сукупна заробітна плата Позивача за березень та квітень 2025 року)/43 (кількість робочих днів у березні та квітні 2025 року) = 660,3 грн.

Крім цього, згідно з ч. 2 ст. 24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

Розмір компенсації за невикористану відпустку визначається шляхом множення кількості днів щорічної невикористаної відпустку на середню заробітну плату.

Відповідно до частини другої статті 24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

Судом встановлено, щоПозивач у 2024 році мав право на щорічнуосновнувідпусткутривалістю 24 календарнідні, яка ним не булавикористана, у зв`язку з чим при звільненніпідлягалакомпенсації.

Відповідно до абзацу 1 пункту 2 Розділу II Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Згідно з абзацом 1 пункту 7 Розділу IV Порядку, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або компенсації за невикористані відпустки проводиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за фактично відпрацьований період (розрахунковий період) на відповідну кількість календарних днів розрахункового періоду. Із розрахунку виключаються святкові та неробочі дні, встановлені законодавством. Отриманий результат множиться на число календарних днів відпустки.

Таким чином, компенсація за невикористану щорічну відпустку Позивача за 2024 рік складає: 24 (кількість днів відпусток Позивача у 2024 році)*660,3 (середньоденна заробітна плата Позивача) = 15847,2 грн.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 94 КЗпП України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені встатті 116 цього Кодексу.

Частиною 1статті 115 КЗпП Українивизначено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені Колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) (справа «Суханов та Ільченко проти України» заяви № 68385/10 та 71378/10, справа «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини», заява N9 42527/98 тощо) «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання»/«правомірне очікування» (legitimateexpectation) стосовно ефективного здійснення права власності.

Згідно правового висновку, який викладено у постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18.01.2017 у справі № 6-2912цс16, всі суми (заробітна плата, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать.

Отже, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення нарахованої, але не виплаченої позивачу заробітної плати в розмірі 42163,96 грн та 15847,2 грн невиплаченої грошової компенсації за використану щорічну відпустку Позивача за 2024 рік.

Крім того, за приписами ст. 117 КЗпПП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Оскільки у день звільнення Відповідач не провів належну виплату Позивачу заробітної плати при звільненні слід дійти висновку про те, що не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у визначені законом строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, а саме - виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку з Позивачем за період з 11 липня 2025 року по 10 жовтеня 2025 року складає: 660,3 грн (середньоденна заробітна плата) х 65 (кількість робочих днів за період з 11 липня 2025 року по 10 жовтеня 2025 року) = 42919,5 грн.

Отже Відповідачем було допущено тривале та грубе порушення прав Позивача на належну оплату праці, а тому цей позов про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану щорічну відпустку та виплати середнього заробітку за весь час затримки розрахунку підлягає задоволенню на підставі ст.ст. 24, 31, 32 Закону України «Про оплату праці», ст.ст. 44, 94, 115, 116 КЗпП України.

Відповідно дост. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що позивач звільнений від сплати судового збору, з Відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1211 грн 20 коп (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Керуючись ст. 47, 94, 115, 116 КЗпП України, ст. 4,12,13,78-81,89,141,258, 259,263-265,274,279,280,282 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ахбікокейбізюагру» про стягнення нарахованої та невиплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану щорічну відпустку та середній заробіток за час затримки при звільнені - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ахбікокейбізюагру» (), адреса: м. Київ, вул. Хвойки Вікентія, буд. 18/14 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 заборгованість по нарахованій, але невиплаченій заробітній платі та грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку за 2024 рік в розмірі 58011 (пятдесят вісім тисяч одинадцять) грн 16 коп, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 42919 (сорок дві тисячі дев`ятсот дев`ятнадцять) грн 50 коп., з вирахуванням з цих коштів передбачених законом податків та обов`язкових платежів.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ахбікокейбізюагру» (), адреса: м. Київ, вул. Хвойки Вікентія, буд. 18/14 на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто Самарським районним судом міста Дніпра за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя В.В. Гаркуша