УХВАЛА

24 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 450/3405/24

провадження № 61-15945ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідачка), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 19 грудня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 14 листопада 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» про встановлення факту не укладення договорів на користування електроенергією, визнання договорів підробленими, встановлення факту не вчинення дій, встановлення факту підроблення актів,

ВСТАНОВИВ:

Обставини справи

1. У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом у якому просив встановити факт, що ОСОБА_2 не укладав із Приватним акціонерним товариством Львівобленерго (далі - ПрАТ Львівобленерго) договір на користування електричною енергією та не укладав договір на розподіл електричної енергії та не приєднувався до публічного договору на розподіл електричної енергії за особовим рахунком НОМЕР_1 ; визнати договори на користування та розподіл електричної енергії, укладеними між ОСОБА_2 та ПрАТ Львівобленерго за особовим рахунком НОМЕР_1 такими, що були підробленими працівниками ПрАТ «Львівобленерго»; встановити факт, що ОСОБА_2 не вчиняв дій щодо недопуску працівників ПрАТ Львівобленерго до вузла обліку електричної енергії 05 серпня 2022 року та 14 вересня 2022 року за особовим рахунком НОМЕР_1 за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 ; встановити факт, що акт про недопуск до вузла обліку електричної енергії, складений у присутності ОСОБА_2 від 05 серпня 2022 року за особовим рахунком НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , був підроблений працівниками ПрАТ Львівобленерго, які зловживаючи службовим становищем внесли до нього завідомо неправдиві відомості; встановити факт, що акт про недопуск до вузла обліку електричної енергії, складений у присутності ОСОБА_2 від 14 вересня 2022 року за особовим рахунком НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , підроблений працівниками ПрАТ Львівобленерго, які зловживаючи службовим становищем внесли до нього завідомо неправдиві відомості.

2. Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 19 грудня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

3. Постановою від 14 листопада 2025року Львівський апеляційний суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а рішення районного суду - без змін.

Узагальнені доводи касаційної скарги

4. 13 грудня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 19 грудня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 14 листопада 2025року, в якій просив скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

5. Як на підставу касаційного оскарження, ОСОБА_1 посилається на те, що судді Львівського апеляційного суду є прямо залежними від отримання послуг від ПрАТ Львівобленерго, а тому є зацікавленими у прийнятті рішення на користь відповідача. Суди не врахували, що відповідач з метою приховання безоблікового споживання електричної енергії у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , у якому теперішнім власником зазначено ОСОБА_3 , провів підміну споживача з попереднього споживача і власника ОСОБА_4 на ОСОБА_2 та заміну адреси будинку АДРЕСА_3 , внаслідок чого у двох різних будинках згідно з рахунками квитанцій опинились однакові споживачі та однакові номера лічильників, що надало можливість відповідачеві здійснювати безоблікове постачання електричної енергії фактичному будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі підміни споживача і номера у його будинку.

Позиція Верховного Суду

6. Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

7. Європейський суд з прав людини у Рішенні від 05 квітня 2018 року (справа «Зубац проти Хорватії», № 40160/12) вказав на обмеженість доступу до судів вищої інстанції, підкресливши, що право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, і таке регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

8. Спосіб застосування пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до апеляційних та касаційних судів залежить від особливостей судового провадження, про яке йдеться, і необхідно враховувати всю сукупність процесуальних дій, проведених в рамках національного правопорядку, а також роль судів касаційної інстанції в них; умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги (рішення ЄСПЛ у справі «Леваж Престасьон Сервіс» проти Франції», рішення Європейського суду з прав людини у справі «Шамоян проти Вірменії»).

9. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

10. Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

11. Конституційний Суд України у Рішенні від 22 листопада 2023 року

№ 10-р(ІІ)/2023 дійшов висновку, що припис пункту 2 частини третьої

статті 389 ЦПК України, який встановлює один з «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис ЦПК України також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 цього Кодексу містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження.

12. Відповідно до частини четвертої статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду зокрема малозначних справ; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

13. Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

14. Згідно із частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

15. Справа незначної складності є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, враховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у загальних положеннях цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

16. Предметом позову в цій справі є встановлення факту неукладеності договорів на користування електроенергією, визнання договорів підробленими, встановлення факту не вчинення дій, встановлення факту підроблення актів.

17. Верховний Суд вважає ця справа належить до категорії малозначних справ як справа незначної складності відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України, з огляду на предмет, підстави позову та характер спірних правовідносин.

18. Справа не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України та не відноситься до переліку справ, передбаченого частиною четвертою статті 274 ЦПК України. Таким чином, судові рішення у цій справі не підлягають касаційному оскарженню.

19. При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у малозначній справі судом касаційної інстанції не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої

статті 389 ЦПК України.

20. Згідно з положеннями частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

21. Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

22. Відмова у відкритті касаційного провадження у справі, яка не підлягає касаційному оскарженню, відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

23. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

24. З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судові рішення у справі незначної складності, які не підлягають касаційному оскарженню, Верховний Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у цій справі.

25.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою статті 19,

пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 19 грудня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 14 листопада 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» про встановлення факту не укладення договорів на користування електроенергією, визнання договорів підробленими, встановлення факту не вчинення дій, встановлення факту підроблення актів.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак О. М. Осіян Н. Ю. Сакара