ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 632/1141/24 Головуючий суддя І інстанції Библів С. В.
Провадження № 22-ц/818/5113/25 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: про стягнення аліментів
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі суддів судової колегії судової палати у цивільних справах :

головуючого Яцини В.Б.,

суддів колегії Мальованого Ю.М., Тичкової О.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Златопільського міськрайонного суду Харківської області від 02 вересня 2025 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання,-

встановив:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Рішенням Первомайським міськрайонний судом Харківської області від 25 вересня 2024 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08 липня 2024 року і до закінчення навчання ОСОБА_1 , але не більше ніж до досягненням ним 23-річного віку.

Постановою Харківського апеляційного суду від 13 лютого 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 25 вересня 2024 року залишено без змін.

Ухвалою Златопільського міськрайонного суду Харківської області від 02 вересня 2025 року внесено виправлення до рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 25 вересня 2024 року по цивільній справі № 632/1141/24, провадження № 2/632/620/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Абзац другий резолютивної частини рішення суду від 25 вересня 2024 року викладено в наступний редакції:

«Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, у розмірі 1/6 (однієї шостої) частини від заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи стягнення з 08 липня 2024 року і до закінчення навчання ОСОБА_1 , але не більше ніж до досягнення ним 23-річного віку».

В іншій частині рішення суду від 25 вересня 2024 року залишено без змін.

Не погодившись з вищезазначеною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить суд скасувати ухвалу скасувати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що справа вже переглядалась судом апеляційної інстанції та за результатами перегляду, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Вважає, що зміна резолютивної частини рішення є перевищенням повноважень суду.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Відповідно до ч.13 ст.7ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Предметом оскарження є ухвала суду про внесення виправлень у рішення (п.19 ст.353 ЦПК України).

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду зазначеним вимогам не відповідає, з огляду на таке.

Постановляючи ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що у рішенні Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 25 вересня 2024 року допущено описку, а саме у другому абзаці резолютивної частини рішення суд помилково зазначив щодо стягнення аліментів в розмірі «але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Проте погодитись з такими висновками суду не можна.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 269 ЦПК України cуд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала. За ініціативою суду питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні за участю учасників справи, проте їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.

Описка - це помилка, яка пов`язана з неправильним написанням слів у тексті судового рішення. Виправленню підлягають виключно ті описки, які істотно впливають на суть прийнятого судового рішення та його виконання. Такими описками зокрема можуть бути: неправильне написання прізвищ, імен, по-батькові, найменувань учасників судового процесу, найменувань та адрес знаходження спірного майна, встановлених дат та строків тощо.

Згідно роз`яснень, які містяться в п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справ» від 18.12.2009 №14, вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішення (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Ухвала про внесення виправлень у судове рішення чи відмову у внесенні виправлень має особливу правову природу, обумовлену її похідним характером, оскільки вона не вирішує будь-яких питань по суті, окрім як щодо виправлення допущених у судовому рішенні відповідного суду описок і очевидних арифметичних помилок або відмови у внесенні таких виправлень. Зміст ухвали про внесення виправлень у судове рішення завжди підпорядкований змісту судового рішення, до якого вносяться зміни, а тому оцінка правомірності постановлення такої ухвали з точки зору її змісту у випадку її оскарження в апеляційному чи касаційному порядку має здійснюватися одночасно з оцінкою змісту виправленого судового рішення.

Верховний Суд у постанові від 21 липня 2020 року у справі № 521/1074/17 зазначив, що описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належать написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат та строків тощо. Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не має права змінювати зміст судового рішення, а лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Так, з матеріалів справи вбачається, що Рішенням Первомайським міськрайонний судом Харківської області від 25 вересня 2024 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08 липня 2024 року і до закінчення навчання ОСОБА_1 , але не більше ніж до досягненням ним 23-річного віку.

Постановою Харківського апеляційного суду від 13 лютого 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 25 вересня 2024 р оку залишити без змін.

Після цього ухвалою Златопільського міськрайонного суду Харківської області від 02 вересня 2025 року внесено виправлення до рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 25 вересня 2024 року по цивільній справі № 632/1141/24, провадження № 2/632/620/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Абзац другий резолютивної частини рішення суду від 25 вересня 2024 року викладено в наступний редакції:

«Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, у розмірі 1/6 (однієї шостої) частини від заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи стягнення з 08 липня 2024 року і до закінчення навчання ОСОБА_1 , але не більше ніж до досягнення ним 23-річного віку».

В іншій частині рішення суду від 25 вересня 2024 року залишено без змін.

Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не має права змінювати зміст судового рішення, а лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Суд першої інстанції вказаного не врахував, та з порушенням вказаних норм цивільного процесуального права помилково прибрав у порядку виправлення описки у резолютивній частині рішення наступне висловлення, яке стосується його суті: «але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції, здійснив виправлення в тексті рішення, та фактично змінив по суті їх виклад, що не є виправленням описки в розумінні ст. 269 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими та заслуговують на увагу суду.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 4 ч.1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала Златопільського міськрайонного суду Харківської області від 02 вересня 2025 про виправлення описки скасуванню.

Керуючись ст.ст.374, 379,382,383,384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Златопільського міськрайонного суду Харківської області від 02 вересня 2025 року скасувати.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 24 грудня 2025 року.

Головуючий В.Б.Яцина

Судді Ю.М.Мальований

О.Ю.Тичкова