Справа № 757/4578/25-ц
Головуючий у суді першої інстанції: Остапчук Т.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Шпирук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Кобзар Юлії Богданівни, подану в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», на рішення Печерського районного суду міста Києва від 20 березня 2025 року, ухвалене у м. Києві, у складі судді Остапчук Т.В., повний текст якого складено 20 березня 2025 року у цивільній справі № 757/4578/25-ц за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон», про захист прав споживачів та стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон» (далі - ТОВ «ФК «Фінілон»), про захист прав споживачів та стягнення коштів. Зазначав, що 06.12.2013 року між ним та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено депозитний договір №SAMDNWFD100, на виконання якого відкрито рахунок № НОМЕР_1 , на який ним було внесено 500 000,00 доларів США. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 10.08.2022 року у справі №757/222/20-ц, стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на його користь кошти за депозитним договором №SAMDNWFD100 від 06.12.2023 року у розмірі 500 000,00 доларів США суми вкладів, проценти за період з 07 травня 2014 року по 28 грудня 2019 року у розмірі 170 961,24 доларів США, три проценти річних за період з 29 грудня 2019 року по 13 листопада 2020 року у розмірі 13 191,78 доларів США, що еквівалентно 482 404,93 грн без відрахування податків і зборів, які підлягатимуть у подальшому утриманню в установленому законом порядку. Постановою Київського апеляційного суду від 14 березня 2023 року, вказане рішення Печерського районного суду м. Києва від 10.08.2022 року, в частині стягнення 3 % річних у порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України - змінено шляхом виключення з тексту резолютивної частини рішення вказівки на еквівалент суми в розмірі 482 404,93 грн без відрахування податків і зборів, які підлягатимуть у подальшому утриманню в установленому законом порядку, в іншій частині рішення - залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 30 серпня 2023 року касаційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення, рішення Печерського районного суду міста Києва від 10 серпня 2022 року в незміненій після апеляційного перегляду частині та постанову Київського апеляційного суду від 14 березня 2023 року залишено без змін. Вказує, що незважаючи на те, що рішення у справі №757/222/20-ц набрало законної сили АТ КБ «ПриватБанк» не виконує рішення суду, кошти за вказаним договором йому не перераховані, а отже він має беззаперечне право на стягнення на його користь 3 % річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахованих на розмір вкладу протягом строку позовної давності за весь час прострочення виконання зобов`язання, що стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом. З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача на його користь 8 383,56 доларів США у якості 3 % річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України за порушення відповідачем виконання грошового зобов`язання за договором №SAMDNWFD100 від 06.12.2013 року за період із 06.06.2024 року по 26.12.2024 року.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 20 березня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 3 % річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України за порушення виконання грошового зобов`язання за договором №SAMDNWFD100 від 06.12.2013 року за період із 06.06.2024 року по 26.12.2024 року у розмірі 8 383,56 доларів США, без відрахування податків і зборів, які підлягатимуть у подальшому утриманню в установленому законом порядку.

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3 521,93 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, адвокат Кобзар Ю.Б. яка діє в інтересах АТ КБ «ПриватБанк», подала апеляційну скаргу. Просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позову в повному обсязі. Посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що внаслідок укладання між АТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «ФК «Фінілон» договору переведення боргу б/н від 17 листопада 2014 року та переведення боргу за зобов`язаннями банку щодо виплати коштів за договором банківського вкладу, який є предметом у даній справі, АТ КБ «ПриватБанк» на цей час не несе зобов`язань за таким договором, а ТОВ «ФК «Фінілон» є новим боржником за даним договором банківського вкладу. Таким чином, у зв`язку з тим, що АТ КБ «ПриватБанк» з 17 листопада 2014 року не є боржником за договором, який є предметом спору, отже відсутні підстави для задоволення позову. Звертає увагу, що договір про переведення боргу від 17 листопада 2014 року був укладений у письмовій формі та містить всі істотні умови, є чинним та виконуваним. АТ КБ «ПриватБанк» було розміщено повідомлення від 15 лютого 2015 року на офіційному сайті банку у відповідному розділі Умов та Правил з встановленням строку для кредиторів до 15 лютого 2015 року для подання письмових заперечень (висловлення незгоди) щодо переведення боргу на ТОВ «ФК «Фінілон», що було цілком правомірною юридичною дією банку, яка кореспондувалася з вимогами законодавства, а отримання банком у такий спосіб згоди від кредиторів було підтвердженням їх відношення до укладеного 17 листопада 2014 року правочину та досягнення ефекту переведення боргу за ним. Крім того, правомірність та чинність договору про переведення боргу від 17.11.2014 було підтверджено у межах розгляду господарської справи № 904/1721/20 у касаційному порядку. Так, 01.06.2022 року Верховний Суд підтримав рішення суду першої інстанції у справі № 904/1721/20, яким задоволений позов AT КБ «ПриватБанк» до ТОВ «ФК «Фінілон» про внесення змін до Договору про переведення боргу від 17.11.2014 у зв`язку з істотною зміною обставин. Таке судове рішення підтверджує факт дійсності договору про переведення боргу від 17.11.2014 та обов`язковість його виконання сторонами. Також вказує, що позивач здійснює розрахунок 3 % річних за період з 06.06.2024 по 26.12.2024, однак рішенням Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/222/20-ц вже було стягнуто з банку на користь позивача 3% річних за період з 29.12.2019 по 13.11.2020, та рішенням Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/26180/24-ц вже було стягнуто з банку на користь позивача 3% річних за період з 05.06.2021 по 05.06.2024. Тобто на користь позивача вже стягнуто 3% річних за сумарним періодом з 29.12.2019 по 26.12.2024, що становить п`ять років, однак, до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК, застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК). Відтак, вважає, що позовні вимоги в частині стягнення 3% річних за період з 06.06.2024 по 26.12.2024 не підлягає задоволенню, оскільки на користь позивача вже стягнуто 3% річних за період, який перевищує загальний строк позовної давності. Банк у відзиві на позовну заяву заявляв про застосування строку позовної давності, однак суд при ухвалення рішення не врахував таку заяву банку. Крім того, відповідно до п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у суду були відсутні підстави для стягнення з відповідача 3% річних, нарахованих в період дії воєнного стану.

Адвокат Дугінов Д.А., який діє в інтересах ОСОБА_2 , подав відзив на апеляційну скаргу. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні адвокат Кобзар Ю.Б. яка діє в інтересах АТ КБ «ПриватБанк», апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити з наведених у ній підстав.

Адвокат Дугінов Д.А., який діє в інтересах ОСОБА_2 , представник ТОВ «ФК «Фінілон» в судове засідання не з`явилися, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, заслухавши суддю-доповідача, пояснення особи, яка з`явилася в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 06.12.2013 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено депозитний договір №SAMDNWFD100, на виконання якого було відкрито рахунок № НОМЕР_1 , на який було внесено 500 000,00 доларів США.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 10.08.2022 року у справі №757/222/20-ц стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 за депозитним договором №SAMDNWFD100 від 06.12.2013 року суму вкладу у розмірі 500 000,00 доларів США, проценти за період з 07 травня 2014 року по 28 грудня 2019 року у розмірі 170 961,24 доларів США, три проценти річних за період з 29 грудня 2019 року по 13.11.2020 року у розмірі 13 191,78 доларів США, що еквівалентно 482 404,93 грн без відрахування податків і зборів, які підлягатимуть у подальшому утриманню в установленому законом порядку.

Постановою Київського апеляційного суду від 14.03.2023 року у справі №757/222/20-ц, вказане рішення Печерського районного суду м. Києва від 10.08.2022 року в частині стягнення 3 % річних у порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України змінено шляхом виключення з тексту резолютивної частини рішення вказівки про еквівалент у сумі 482 404,93 грн без відрахування податків і зборів, які підлягатимуть у подальшому утриманню в установленому законом порядку, в іншій частині рішення залишено без змін.

Постановою Верховний Суду від 30.08.2023 року у справі рішення Печерського районного суду міста Києва від 10 серпня 2022 року в незміненій після апеляційного перегляду частині та постанову Київського апеляційного суду від 14 березня 2023 року залишено без змін.

27 грудня 2024 року АТ КБ «ПриватБанк» перерахувало ОСОБА_1 641 797,83 доларів США (а.с. 10).

З`ясувавши обставин справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк», стягнувши з банку на користь позивача 3% річних за період з 06 червня 2024 року по 26 грудня 2024 року в сумі 8 383,56 доларів США.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Статтею 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Згідно з ч.ч. 1, 6 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов`язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти.

За положеннями статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом, АТ КБ «ПриватБанк» у рамках справи № 757/222/20-ц було присуджено до виплати ОСОБА_1 : 500 000,00 дол. США вкладу, 170 961,24 дол. США відсотків за період з 07 травня 2014 року по 28 грудня 2019 року; 13 191,78 дол. США 3 % річних за період з 29 грудня 2019 року по 13 листопада 2020 року.

27 грудня 2024 року АТ КБ «ПриватБанк» перерахувало ОСОБА_1 641 797,83 доларів США (а.с. 10).

Таким чином, враховуючи, що АТ КБ «ПриватБанк» перерахувало ОСОБА_1 грошові кошти, присуджені до виплати йому в рамках справи № 757/222/20-ц лише 27 грудня 2024 року, суд першої інстанції дійшов законного і обґрунтованого висновку про обґрунтованість вимог ОСОБА_1 про стягнення з АТ КБ «Приватбанк» трьох процентів річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, що за розрахунком позивача за період з 06.06.2024 року по 26.12.2024 року становить 8 383,56 грн. відповідно.

Суд обґрунтовано відхилив посилання АТ КБ «Приватбанк», що новим боржником за договором банківського вкладу є ТОВ «ФК «Фінілон», з яким 17 листопада 2014 року був укладений договір про переведення боргу.

Відповідно до ст. 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Матеріали справи не містять згоди ОСОБА_1 на заміну боржника АТ КБ «ПриватБанк» на ТОВ «ФК «Фінілон», а тому є необґрунтованими та безпідставними доводи представника АТ КБ «ПриватБанк», що банк вже не є стороною за укладеним з ОСОБА_1 договором банківського вкладу та боржником у зобов`язанні.

Відсутність письмових заперечень ОСОБА_1 на переведення зобов`язань за договором № SAMDNWFD100 від 06.12.2013 на ТОВ «ФК «Фінілон», не свідчить про надання ним згоди на вчинення таких дій.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що саме АТ «КБ «ПриватБанк», а не ТОВ «ФК «Фінілон» є належним відповідачем у справі.

Такі висновки суду узгоджуються з висновками Верховного Суду від 20 січня 2021 року в справі № 729/887/19, від 20 жовтня 2021 року в справі № 201/8704/19 та від 17 листопада 2021 року в справі № 755/17323/19, постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня 2023 року в справі №199/3152/20.

Слід врахувати, що спір щодо стягнення на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором № SAMDNWFD100 від 06.12.2013 вже був вирішений судом. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 10.08.2022 року, зміненим постановою Київського апеляційного суду від 14.03.2023 року було стягнуто на користь ОСОБА_1 суму вкладу та нарахованих відсотків саме з АТ КБ «Приватбанк». Таким чином, судом було внесено юридичну визначеність щодо визначення боржника у зобов`язанні щодо повернення суми вкладу та нарахованих відсотків за договором №SAMDNWFD100 від 06.12.2013, укладеним із ОСОБА_1 .

Колегія суддів відхиляє посилання представника АТ КБ «ПриватБанк» на те, що договір про переведення боргу від 17.11.2014 між АТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «ФК «Фінілон» не був визнаний недійсним у судовому порядку, а правомірність та чинність договору про переведення боргу від 17.11.2014 було підтверджена у межах розгляду господарської справи № 904/1721/20 за позовом AT КБ «ПриватБанк» до ТОВ «ФК «Фінілон» про внесення змін до Договору про переведення боргу від 17.11.2014 у зв`язку з істотною зміною обставин. Відсутність рішення про визнання недійсним договору про переведення боргу від 17.11.2014 не спростовує правильності висновків суду першої інстанції. Позивач ОСОБА_1 не є стороною вказаного договору, а також не був стороною у справі № 904/1721/20 за позовом AT КБ «ПриватБанк» до ТОВ «ФК «Фінілон» про внесення змін до договору про переведення боргу від 17.11.2014. Відтак, рішення суду у вказаній справі не має преюдиційного значення для даної справи.

Також колегія суддів відхиляє посилання представника АТ КБ «ПриватБанк» про пропуск ОСОБА_1 строку позовної давності.

Відповідно до положень ст.ст. 256-257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 268 ЦК України визначено, що позовна давність не поширюється на вимогу вкладника до банку (фінансової установи) про видачу вкладу.

Відтак, оскільки предметом спору є нарахування та стягнення трьох процентів річних на підставі частини другої статті 625 ЦК України, які входять до складу грошового зобов`язання, вимоги про стягнення якого були заявлені у зв`язку з невиконанням грошового зобов`язання про видачу вкладу у справі № 757/222/20-ц, то на зазначені вимоги про стягнення трьох процентів річних позовна давність не поширюється.

Такі висновки узгоджуються із висновками, викладеними в постанові Верховного Суду від 23 лютого 2022 року в справі № 363/3965/15.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а заочне рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Кобзар Юлії Богданівни, подану в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 20 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 26 грудня 2025 року.

Суддя-доповідач:

Судді: