Справа № 331/420/25
Провадження № 2-о/331/93/2025
У Х В А Л А

про повернення заяви

07 лютого 2025 року місто Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя Яцун О.О., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , в особі представника Ганчевої Марії Андріївни , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Бучанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 , в особі представника Ганчевої Марії Андріївни , звернулась до Жовтневого районного суду міста Запоріжжя із заявою встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 21 січня 2025 року зазначену заяву було залишено без руху з наступних підстав.

За правилами ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Встановлення факту, що має юридичне значення, в окремому провадженні можливе за умови, що факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто, від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення та встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Виходячи із приписів частини 9 статті 10 ЦПК України щодо застосування судом закону за аналогією, вимоги до вказаної заяви визначаються загальними нормами, зокрема, статтями 175, 177 ЦПК України.

Так, за правилами ч. 2 ст. 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Відповідно до ч. 7 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України визначено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

За змістом ч. 4 ст. 62 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Суддею встановлено, що заяву підписано адвокатом Ганчевою Марією Андріївною, яка на підтвердження своїх повноважень щодо здійснення представництва інтересів заявника ОСОБА_1 долучила до заяви ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АР № 1218308 від 19.01.2025 року.

За приписами статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Між тим, виходячи із змісту статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», ордер може бути оформлений адвокатом (адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням) лише на підставі вже укладеного договору.

У договорі про надання правової допомоги закріплюється обсяг повноважень адвоката, а також вказуються обмеження щодо вчинення певних дій.

Відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

Тобто, аналізуючи вищезазначене, слід прийти до висновку, що ордер є документом, який лише посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги, тоді як весь обсяг повноважень адвоката діяти від імені клієнта обумовлюється предметом договору про надання правової допомоги та колом визначених у ньому повноважень адвоката.

Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затверджено рішенням Ради адвокатів України № 41 від 12.04.2019 року, встановлює єдині для всіх адвокатів України, адвокатських об`єднань/адвокатських бюро правила виготовлення, оформлення, зберігання, обліку ордерів.

Так, долучений до заяви про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України, ордер, виданий на підставі договору про надання правничої допомоги / доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги № 26 від 19.01.2025 року. У даному ордері зазначено, що договором про надання правничої допомоги повноваження адвоката не обмежуються.

Проте, договору про надання правничої допомоги / доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, укладеного між заявником ОСОБА_1 та адвокатом Ганчевою М.А. до матеріалів заяви не долучено.

Крім того, заяву подано до суду без дотримання вимог пункту 2) частини 3 статті 175 ЦПК України, яким встановлено, що позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Так, у поданій заяві заявником зазначено лише адреси реєстрації на тимчасово окупованій території Херсонської області у смт Брилівка як заявника ОСОБА_1 так і заінтересованої особи ОСОБА_3 . Проте, фактичне місце проживання чи перебування зазначених вище осіб у заяві не вказано.

Також відсутня інформація щодо номерів засобів зв`язку даних осіб.

Необхідно також зауважити, що у заяві заявником зазначено, що заінтересована особа ОСОБА_3 являється цивільним чоловіком заявника ОСОБА_1 , отже заявник і заінтересована особа являються батьками дитини, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі.

Враховуючи вищевказане, у даному випадку доцільно щоб батько дитини виступав також заявником, оскільки заява подана до суду щодо встановлення факту народження дитини на окупованій території від осіб, які не перебувають у шлюбі.

Таким чином, зазначені вище обставини перешкоджали відкриттю провадження у цивільній справі.

Для усунення зазначених вище недоліків ухвалою судді від 21 січня 2025 року позивачу було надано строк, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення заявнику копії ухвали.

Вищевказану ухвалу було направлено на електрону адресу представника заявника Ганчевій Марії Андріївні : ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка була зазначена у заяві, в анкетних даних представника заявника. Відповідно до довідки про доставку електронного листа, представник заявника отримала вказану вище ухвалу суду 21 січня 2025 року.

Таким чином, виконати вимоги, які зазначені в ухвалі Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 21 січня 2025 року, заявник мала можливість у строк до 27 січня 2025 року включно.

Між тим, в визначений термін та на момент постанови цієї ухвали заявником так і не було виконано вимоги, які зазначені в ухвалі судді від 21 січня 2025 року.

Станом на 07 лютого 2025 року за даними автоматизованої системи Жовтневого районного суду міста Запоріжжя, від заявника заява про усунення недоліків заяви не надходила, а тому наявні підстави для повернення заяви.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

За правилами ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З огляду на викладене та враховуючи те, що заява подана без додержання вимог передбачених ст.ст. 175, 177 ЦПК України, зазначені в ухвалі суду недоліки заяви заявником не усунуто, заяву слід вважати неподаною та повернути заявникові.

Відповідно до положень частин 5, 6 статті 185 ЦПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді.

За змістом частини 7 статті 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Аналізуючи вищезазначене, слід прийти до висновку, що повернення заяви відповідно до частини 3 статті 185 ЦПК України, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 185, 260, 261, 294 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 , в особі представника Ганчевої Марії Андріївни , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Бучанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України, визнати неподаною та повернути заявникові.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Надіслати копію ухвали заявнику та її представнику.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя О.О. Яцун