Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2/733/901/25
Єдиний унікальний №733/2589/25
У Х В А Л А

Іменем України

30 грудня 2025 року м.Ічня

Суддя Ічнянського районного суду Чернігівської області Вовченко А.В., розглянувши заяву про самовідвід у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України про стягнення збитку в сумі 37 030,00 грн. та моральної шкоди в розмірі 50 000 , 00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом.

30.12.2025 року головуючий суддя Вовченко А.В. до відкриття провадження у справі заявив самовідвід у даній справі з підстав, передбачених п. 5 ч. 1ст. 36 ЦПК України.

На обґрунтування заяви суддя Вовченко А.В. зазначив, що його участь у розгляді цієї справи є недопустимою, з огляду на те, що ним 07.01.2025 року ухвалено рішення у цивільній справі №733/2470/24 за позовом ПАТ «Страхової групи «ТАС» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування, за яким з ОСОБА_1 стягнуто на користь ПАТ «Страхової групи «ТАС» 37030,00 грн., яке набрало законної сили.

Суддя Вовченко А.В. зазначає, що вказані обставини не впливають на його неупередженість при розгляді цієї справи і не свідчить про особисту зацікавленість в результаті її розгляду, однак з метою уникнення виникнення в учасників справи сумнівів щодо неупередженості та безсторонності суду він вважає за необхідне заявити самовідвід.

Розглянувши заяву головуючого судді Вовченка А.В. про самовідвід у даній справі, суд вважає, що вказана заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п. 5 ч.1ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Частина 1, 2, 9 статті 40 ЦПК України визначає, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі; питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу; суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість; питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Відповідно до п.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Визначаючи, чи є суд незалежним, Європейський суд з прав людини звертає увагу й на ті зовнішні ознаки незалежності, що можуть стосуватися навіть гіпотетичної можливості впливу на суд. Існування самої лише можливості зовнішнього впливу на суд Європейський суд з прав людини іноді визнає достатнім, щоб поставити під сумнів незалежність суду («Бєлілос проти Швейцарії», «Очолан проти Туреччини») і застерігає, що навіть самі лише сумніви «розсудливого спостерігача» в тому, що суд незалежний та неупереджений, можуть мати певне значення в розумінні забезпечення громадянами права на справедливий суд («Ферантелі та Сантанджело проти Італії», «Хаусчілд проти Данії», «Веттстейн проти Швейцарії»).

Згідно п. 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» - незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. Так, при винесенні судових рішень у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від любих зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що можуть впливати на здатність судді приймати незалежне рішення.

Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватись довірою не тільки з боку сторін в конкретному розгляді, але й з боку суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах «розсудливого спостерігача». В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

В зв`язку з даними обставинами, з метою виключення всіх обставин, які можуть викликати сумнів в об`єктивності та неупередженості судді при розгляді даної справи, на підставі п. 5 ч. 1ст.36 ЦПК України заявлений по справі самовідвід підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.36,39,40,41 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву судді Вовченка А.В. про самовідвід у розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України про стягнення збитку в сумі 37 030,00 грн. та моральної шкоди в розмірі 50 000,00 грн. - задовольнити.

Передати дану справу для повторного розподілу між суддями Ічнянського районного суду Чернігівської області в порядку, передбаченому ст. 14 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. В. Вовченко