Справа №351/938/25
Номер провадження №2/351/728/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2025 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Калиновського М.М.,

за участі секретаря - Равлюк М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Снятині за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЙС" до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Тараненко А.І. в інтересах ТОВ ФК «ЕЙС» звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтуванні позовних вимог посилається на те, що 14.09.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачка уклали Кредитний договір № 446547700 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний за допомогою одноразового ідентифікатор MNV662VU. Зокрема, відповідачка, за допомогою мережі Інтернет, перейшов на офіційний сайт Товариства - www.moneyveo.ua, ознайомилася з Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору. Після чого заявила. про бажання отримання коштів, подавши відповідну Заявку, в якій вказала свої персональні дані.

Згідно умов Кредитного договору, первісний кредитор виконав свій обов`язок та перерахував відповідачці грошові кошти у розмірі 11 000 грн на банківську картку № НОМЕР_1 хх- хххх-8263, яку вона зазначила у заявці при укладенні договору.

28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до договору факторингу укладалися додаткові угоди у тому числі, щодо продовження терміну дії даного договору.

Первісний кредитор та ТОВ «Таліон плюс» на виконання вище зазначеного договору факторингу, підписали реєстр прав вимоги № 164 від 14.12.2021, за яким від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс» відступлено право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором.

05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, на підставі якого, ними підписано реєстр прав вимог № 9 від 30.05.2023 року до договору факторингу, за яким ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступлено право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором.

29 травня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Позивач уклали Договір факторингу № 29/05/25-Е відповідно до умов якого, Позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідачки за Кредитним договором.

Відповідно до Реєстру Боржників б/н від 29.05.2025 за Договором факторингу № 29/05/25-Е від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 47 156,52 грн.

Загальна сума заборгованості, на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором становить 47 156,52 грн., яка складається з наступного: 10 999,40 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 36 157,12 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом.

На підставі вищевикладеного, позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором в розмірі 47 156,52 грн. , судового збору у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн.

Позивач у судове засідання не з`явився, однак у прохальній частині позовної заяви, просив справу розглядати без участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та не заперечує проти винесення заочного рішення.

Представник відповідачки подав до суду письмові пояснення, з яким вбачається що відповідачка не погоджується із нарахуванням позивачем відсотків, оскільки нараховані відсотки поза межами строку дії договору.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось.

Ухвалою Снятинского районного суду від 23.06.2025 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

Згідно з ч.ч.1.2 ст.205 Цивільного кодексу України, правочин може вчинитися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до положень ч. ч. 1.2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч. 3-6, 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.1054 ЦК України а кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.2 ст.1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана)та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.

Правилами статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Судом встановлено, що 14.09.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач уклали Кредитний договір № 446547700 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний за допомогою одноразового ідентифікатор MNV662VU.

Відповідно до умов Кредитного договору, відповідачу надано кредит на наступних умовах:

Дата надання/видачі кредиту 14.09.2021;

Із п.1.3 договору Сума Кредиту: 11 000 грн., яка має бути повернута 12.10.2021;

Пунктом 1.7 договору, кредитна лінія надається строком на 28 (двадцять вісім) днів від дати отримання Кредиту Позичальником (далі «Дисконтний період»), а саме до 12.10.2021 р.. У випадку надання першого Траншу не в день укладення Договору, строк дії Кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання першого траншу за Договором.

Відповідно до п.1.9.1. договору, процентна ставка протягом дисконтного періоду становить 0,83 %.

Згідно п.1.9.2 договору, за умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах п. 1.8. Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7. Договору строку, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 430,01 (чотириста тридцять цілих одна сота) процентів річних, що становить 1,18 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним.

Із п.1.9.3. договору, якщо Позичальник користуватиметься Кредитом після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.8 Договору, умови щодо нарахування процентів за надання Кредиту і до взаємовідносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою в розмірі 722,70 (сімсот двадцять дві цілих сім десятих) процентів річних, що становить 1,98 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого Позичальник зобов`язується сплатити Кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за Базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за Дисконтною та Індивідуальною процентними ставками за весь строк користування Кредитом протягом Дисконтного періоду.

За умовами п.1.12.2. договору, з наступного дня після закінчення Дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати Кредитодавцю проценти з розрахунку 1087,70 (одна тисяча вісімдесят сім цілих сім десятих) процентів річних, що становить 2,98 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним.

28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до договору факторингу укладалися додаткові угоди у тому числі, щодо продовження терміну дії даного договору.

Первісний кредитор та ТОВ «Таліон плюс» на виконання вище зазначеного договору факторингу, підписали реєстр прав вимоги № 164 від 14.12.2021, за яким від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс» відступлено право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором.

05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, на підставі якого, ними підписано реєстр прав вимог № 9 від 30.05.2023 року до договору факторингу, за яким ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступлено право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором.

29 травня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Позивач уклали Договір факторингу № 29/05/25-Е відповідно до умов якого, Позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідачки за Кредитним договором.

Відповідно до Реєстру Боржників б/н від 29.05.2025 за Договором факторингу № 29/05/25-Е від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 47 156,52 грн.

Розрахунки заборгованості за договором № 446547700 від 14.09.2021, надані первісним кредитором та фактором за Договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 підтверджує наявність заборгованості у ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «Ейс», адже містить детальний опис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів боржником, кількість днів, за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), дати нарахування складових зазначеної заборгованості за кредитом.

Отже судом встановлено, що ОСОБА_1 , не виконала взяті на себе договірні зобов`язання, а саме у встановлений договором термін, не повернула тіло кредиту, відсотки за його користування. Однак, суд вважає що, нарахування відсотків позивачем за користування кредитом є несправедливим у розумінні до ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів", оскільки суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг.

Вимога про нарахування та сплату відсотків, не відповідає передбаченим у частині 3 статті 509 та частинах 1, 2 статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права та є явно завищена. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Відповідно до вимог даного закону несправедливими є, зокрема, нарахування компенсаційних витрат, які понад 50% перевищують суму отриманої споживчої продукції та послуг.

Слід зауважити, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема, щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками - фізичними особами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №902/417/18 викладено, що якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що виходячи з принципі розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов, може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу так і процентів річних, як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.

Заявлена позивачем до стягнення заборгованість за нарахованими відсотками в розмірі 36 157,12 грн не є співрозмірною сумі кредиту у 11 000 грн за кредитним договором № 446547700 від 14.09.2021, суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми відсотків у разі невиконання нею зобов`язань за кредитним договором, суд приходить до висновку про зменшення розміру відсотків за вказаним договором до розміру 11 000 грн.

Письмові пояснення представника відповідачки, щодо нарахування відсотків первісним кредитором поза межами строку дії договору, не знайшли свого підтвердження, оскільки відповідно до розрахунку заборгованості первісного кредитора, відповідачкою частково здійснювались оплати у погашення заборгованості за відсотками нарахованими за користування кредиту.

Щодо компенсації позивачу витрат на правничу допомогу адвоката, яка була заявлена ним в сумі 7 000,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 4 ст.137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно із п. 2 ч.3ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Зважаючи на наведені норми процесуального закону, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», «Данілов проти України»).

Аналогічні висновки містяться у додатковій постанові Верховного Суду від 24.01.2019 року по справі № 910/15944/17.

З матеріалів справи вбачається, що правнича допомога надавалась позивачу адвокатським бюро «Тараненко та Партнери» на підставі договору № 29/05/25-01 про надання правової допомоги від 29.05.2025р.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем було подано до суду Акт № Б/Н від 05.06.2025р. прийому передачі виконаних робіт згідно Договору № 29/05/25-01 від 29.05.2025 (детальний опис робіт).

Суд, вирішуючи питання про розмір витрат на правову допомогу виходить з того, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Суд враховує, що дана категорія справ є поширеною, сама по собі позовна заява є нескладною та не потребує особливих затрат часу на її складання, відсутні посилання на судову практику, що потребувало б додаткового часу на її вивчення. Пакет документів, що доданий до позовної заяви, також є наперед визначеним та не потребує великих зусиль для його зібрання.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на необхідності дотримання принципу співмірності при розрахунку судових витрат.

Відтак, суд вважає, що обґрунтованим та співмірним в даному випадку є витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000,00 грн.

Із врахуванням указаних обставин справи, суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, а також сталу судову практику із розгляду однотипних правовідносин, вважає, що поданий ТОВ ФК «ЕЙС» до ОСОБА_1 , позов підлягає до часткового задоволення та з відповідачки на користь позивача належить стягнути заборгованість за кредитним договором № 446547700 від 14.09.2021 у сумі 21 999,40 грн.., та складається із заборгованості по тілу кредиту в сумі 10 999,40 грн., заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом в сумі 11 000 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При поданні позовної заяви до суду ТОВ ФК «ЕЙС» сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 16681 від 16.06.2025 р. про сплату судового збору.

Оскільки позов ТОВ ФК «ЕЙС» до відповідачки., задоволено частково, з останньої на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір пропорційно задоволеним вимогам, а саме у розмірі 1 130,09 грн.із розрахунку 21999,40*2422,40/47156,52

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 524, 526, 527 ч.1, 530, 546 ч.1, 611, 612, 1054 ч. 2, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст.ст.12, 13, 141, 259, 263-265, 268, ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), накористь ТОВ Фінансова компанія «ЕЙС»( місце знаходження: вул.Алматинська,8, оф.310а, м. Київ) заборгованість за кредитним договором № № 446547700 від 14.09.2021 у сумі 21 999,40 грн. що складається із заборгованості по тілу кредиту в сумі 10 999,40 грн., та заборгованості по несплаченим відсотків за користування кредитом в сумі 11 000 грн.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), накористь ТОВ Фінансова компанія «ЕЙС»( місце знаходження: вул.Алматинська,8, оф.310а, м. Київ) судовий збір у сумі 1 130,09 грн. та судові витрати у вигляді отримання професійної правничої (правової) допомоги у сумі 4 000 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Михайло КАЛИНОВСЬКИЙ