Справа № 158/2434/25
Провадження № 2/0158/937/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2025 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - Костюкевича О.К.

за участю секретаря - Хмілевської І.О.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - Крупінської Н.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ківерці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» про визнання кредитних договорів недійсними, -

В С Т А Н О В И В

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із цивільними позовами до ТОВ «Споживчий центр» визнання кредитних договорів недійсними.

В обгрунтування заявлених вимог вказує на те, що 21.01.2025 року о 18 год. 43 хв., між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено електронний кредитний договір № 21.01.2025-100002370, на суму 1500 грн.

В подальшому, 22.01.2025 року о 00 год. 37 хв., між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено електронний кредитний договір № 22.01.2025-100000002, на суму 26000 грн.

Вказує, що вищевказані кредитні договори ОСОБА_1 не укладала та не підписувала, з умовами договорів не ознайомлювалась, кредитних коштів не отримувала. Разом з тим, зазначає, що вказані договори містять неправдиву інформацію щодо місця її роботи та проживання.

Стверджує, що вказані кредитні договори укладені іншою особою, шахрайський способом, шляхом заволодіння її персональними даними та номером мобільного телефону, що стало підставою для звернення до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Посилаючись на вищевикладене, просить №22.01.2025-100000002 від 22.01.2025 та №21.01.2025-100002370 від 21.01.2025 недійсними.

Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області Костюкевича О.К. від 18.08.2025 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Споживчий центр» про визнання кредитного договору № 22.01.002 від 22.01.2025 недійсним та призначено підготовче засідання.

09.09.2025 року представником відповідача ТОВ «Споживчий Центр» - Шкаленком Є.В. до суду подано відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги не визнає. Вказує, що кредитний договір № 22.01.2025-100000002 від 22.01.2025 року, укладений між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» та підписаний останньою за допомогою одноразового ідентифікатора. Стверджує, що кредитні кошти за вищевказаним кредитним договором були перераховані на банківську карту, яку ОСОБА_1 додала в особистому кабінеті. Зазначає, що позивачем не зазначено жодних підстав для визнання кредитного договору недійсним або ж нікчемним. Посилаючись на викладене, в задоволені позову просить відмовити.

13.09.2025 року від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Крупінської Н.Л. до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позовні вимоги підтримує з підстав викладених в позовній заяві та просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області Сіліч Ю.Л. від 06.10.2025 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Споживчий центр» про визнання кредитного договору № 21.01.370 від 22.01.2025 недійсним та призначено підготовче засідання.

09.10.2025 року представником відповідача ТОВ «Споживчий центр» - Шкаленком Є.В. до суду подано клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

15.10.2025 року представником відповідача ТОВ «Споживчий центр» - Шкаленком Є.В. до суду подано відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги не визнає. Вказує, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту, оскільки кредитний договір № 21.01.2025-100002370 від 21.01.2025 року укладений між ТОВ «Споживчий Центр» та ОСОБА_1 виконаний; за вищевказаним договором сплачено тіло кредиту та відсотки, а тому він вважається закритим. Крім того зазначає, що вищевказаний кредитним договір укладений відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» та підписаний останньою за допомогою одноразового ідентифікатора. Стверджує, що кредитні кошти за вищевказаним кредитним договором були перераховані на банківську карту, яку ОСОБА_1 додала в особистому кабінеті. Зазначає, що позивачем не зазначено жодних підстав для визнання кредитного договору недійсним або ж нікчемним. Посилаючись на викладене, в задоволені позову просить відмовити.

15.10.2025 року від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Крупінської Н.Л. до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позовні вимоги підтримує з підстав викладених в позовній заяві та просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області Сіліч Ю.Л. від 24.10.2025 року передано цивільну справу № 158/2433/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ТОВ «Споживчий центр» про визнання кредитного договору недійсним - для об`єднання зі справою 158/2434/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ТОВ «Споживчий центр» про визнання кредитного договору недійсним.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 14.11.2025 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Споживчий центр» про визнання кредитного договору недійсним (справа №158/2434/25, провадження №2/0158/937/25) об`єднано в одне провадження із цивільною справою за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Споживчий центр» про визнання кредитного договору недійсним (№158/2433/25, провадження №2/0158/1145/25). Присвоєно об`єднаній цивільній справі №158/2434/25.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 25.11.2025 року закрито підготовче провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Споживчий центр» про визнання кредитних договорів недійсними та призначено до розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та її представник адвокат Крупінська Н.Л. позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві, просили позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «Споживчий центр» - Шкаленко Є.В., будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. В попередньому судовому засіданні пояснив, що за результатами опрацювання позовних заяв, встановлено, що ОСОБА_1 оспорюваних кредитних договорів не підписувала та не укладала. Заборгованість по сказаних кредитних договорах списана. Вказав, що вищевказані правочини є нікчемними, а тому не вимагається визнання таких правочинів в судовому порядку недійсними. Посилаючись на викладене, в задоволенні позову просить відмовити.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 24.12.2025 року, відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження по кредитному договору №22.01.2025-100000002 від 22.01.2025 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку з відсутністю предмету спору, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Споживчий центр» про визнання кредитних договорів недійсними.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що 21.01.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 21.01.2025-100002370. Відповідно до умов Договору, Позичальнику надано кредит у розмірі 1500 грн., строком на 140 днів, тобто до 09.06.2025 (т. 2, а.с.15-27).

Крім того, 22.01.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 22.01.2025-100000002. Відповідно до умов Договору, Позичальнику надано кредит у розмірі 26000 грн., строком на 140 днів, тобто до 10.06.2025 (т.1, а.с. 15-27).

Пунктом 3.1. договорів передбачено, що Кредитодавець зобов`язується надати Кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити Проценти.

Пунктом 3.2. встановлено, що Кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до п. 4.1 Договорів, Кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання Позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4149-51ХХ-ХХХХ-5759.

Вищевказані кредитні договори підписані одноразовим ідентифікатором Е575 та Е769, які було відправлено за допомогою смс на фінансовий номер .

Також у вищевказаних кредитних договорах зазначено про місце роботи позичальника КНП обласна лікарня; м.Ківерці, Пасхальна, 11.

Відповідно до довідки Ківерцівської міської ради № 1416/02-03/2-25 від 11.08.2025 року вулиці Пасхальна в м. Ківерці не існує (т.1, а.с. 97).

Згідно довідки № 200/01-42 від 11.08.2025, ОСОБА_1 працює на посаді логопеда Ківерцівського ліцею № 4 Луцького району (т.1, а.с.98).

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що номер мобільного телефону НОМЕР_1 , за допомогою якого були укладені оспорювані кредитні договори, ОСОБА_1 не належить.

Разом з цим, за фактом шахрайських дій невідомими особами, ОСОБА_1 звернулась до ВП № 1 (Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, за результатами розгляду якої 22.01.2025 року розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000054 від 22.01.2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України (т.1, а.с. 102).

Згідно повідомлення № 2187 від 07.10.2025 року, ТОВ «Споживчий центр» повідомило ОСОБА_1 про те, що кредитний договір № 22.01.2025-100000002 від 22.01.2025 року ОСОБА_1 не укладався та нею не підписувався, тому є нікчемним (неукладеним) (т. 2 а.с. 155).

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, (стаття 628 ЦК України).

Згідно зі статтями 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статей 638, 640, 642 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документа, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину, втілюється в електронному документі.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувань електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину; а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

В силу ч.ч. 1, 2, 3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частиною 1 ст. 202, ч. 3 ст. 203 ЦК України встановлено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, що є одним із головних елементів угоди (правочину).

Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, беручи до уваги вказані обставини та досліджені в судовому засіданні письмові докази, які свідчать про те, що ОСОБА_1 не укладала оспорювані кредитні договори із ТОВ «Споживчий центр», не підписувала їх, кредитних коштів за вказаними кредитними договорами не отримувала, що свідчить нікчемність вказаних правочинів.

Щодо обраного позивачем ОСОБА_1 способу захисту порушеного права, шляхом визнання кредитних договорів недійсними, суд зазначає наступне.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так i від характеру його порушення, невизнання або оспорення.

Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144 цс 18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187 гс 18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15 (провадження № 14-338 цс 18), від 01 жовтня 2019 року у справі № 910/3907/18 (провадження № 12-46 гс 19).

Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду (пункт 98 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (провадження № 12-140 гс 19)).

Згідно з ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Відповідно до законодавства за ступенем недійсності всі правочини поділяються на абсолютно недійсні з моменту їх вчинення (нікчемні), недійсність яких прямо передбачена законом, та відносно недійсні, які можуть бути визнані судом недійсними за певних умов (оспорювані).

Нікчемний правочин є недійсним в момент його вчинення у зв`язку з прямою вказівкою правової норми, а тому судового рішення про визнання його недійсним не вимагається (quae contra ius fiunt debent utique pro infectis haberi - зроблене проти закону повинне вважатися нікчемним). Нікчемний правочин не підлягає виконанню, на нікчемність правочину мають право посилатися та вимагати в судовому порядку застосування наслідків його недійсності заінтересовані особи.

Нікчемний правочин є недійсним тільки у випадках, передбачених законом. Відповідно до частини другої статті 215 ЦК України правочин є нікчемним, якщо його недійсність встановлена законом. У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається, тому сторони не вправі вимагати одна від одної його виконання.

Правочин є нікчемним з моменту його вчинення незалежно від пред`явлення позову про визнання його недійсним і бажання сторін. Бажання сторін про визнання його дійсним до уваги не беруться, оскільки такий правочин суперечить нормам закону. Суд допускає визнання такого правочину дійсним лише у випадках, визначених законом. Наприклад, при недотриманні нотаріальної форми договору за умови його повного або часткового виконання, якщо одна зі сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним (частина друга статті 220 ЦК України).

Нікчемний правочин не породжує правових наслідків, притаманних правочинам даного виду, а породжує лише правові наслідки, пов`язані з його недійсністю. Відповідно до статті 216 ЦК України такими наслідками є поновлення сторін у їх початковому становищі (двостороння реституція) та відшкодування збитків або моральної шкоди, завданих другій стороні або третій особі внаслідок його вчинення.

Отже, визнання нікчемного правочину недійсним не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин недійсний у силу закону. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та в мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

Подібні за змістом правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304 гс 18).

Цивільне право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абзац перший частини другої статті 215 ЦК України). Якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

Відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 10 березня 2021 року у справі № 688/3874/18.

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовними вимогами про визнання нікчемних правочинів недійсними, спір щодо застосування наслідків недійсного правочину відсутній, відтак заявлені позовні вимоги не є належним способом захисту прав, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 89, 95, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 6, 15, 16, 205, 207, 215, 216 526, 626, 628, 638-639 ЦК України, суд-

У Х В А Л И В

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» про визнання кредитних договорів №22.01.2025-100000002 від 22.01.2025 та №21.01.2025-100002370 від 21.01.2025 недійсними відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Представник позивача ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», , юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А.

Повний текст рішення складений 29.12.2025 року.

Суддя Ківерцівського районного суду О.К. Костюкевич