Справа № 463/6286/25
Провадження № 2/463/1934/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Нора Н.В.

при секретарі Заверуха О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Львові цивільну справу запозовом ЛЬВІВСЬКЕ КОМУНАЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО "ТРАНСПОРТНА ФІРМА "ЛЬВІВСПЕЦКОМУНТРАНС" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

Позивач з звернувся до суду з позовною заявою в якій просить суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Львівського комунального підприємства «Транспортна фірма «ЛЬВІВСПЕЦКОМУНТРАНС» заборгованість за комунальну послугу з вивезення та захоронення побутових відходів за договором № Г-11 про надання послуг з вивезення побутових відходів від 18.05.2017 р. у загальній сумі 5056 гривень 92 коп. Судові витрати покласти на відповідачів.

Позовні вимоги мотивує тим, що Львівське комунальне підприємство «Транспортна фірма «Львівспецкомунтранс» визначене рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради № 683 від 09.08.2013 р. виконавцем послуг зі збирання, зберігання і перевезення твердих побутових відходів, тобто є перевізником побутових відходів. Відповідно до рішення виконавчого комітету Львівської міської ради № 455 від 21.06.2016 р. - всі категорії споживачів послуг з вивезення побутових відходів з червня 2016 року відшкодовують перевізникам побутових відходів вартість послуг з захоронення у розмірі, передбаченому договорами, укладеними між перевізниками побутових відходів та суб`єктами господарювання, які здійснюють їх захоронення. Позивач надає комунальну послугу з вивезення побутових відходів за державною (регульованою) ціною, яку встановив виконавчий комітет Львівської міської ради рішенням № 675 від 04.08.2017 р. (Скориговано рішенням № 1034 від 06.08.2024 р.). 18.05.2017 р. між ОСОБА_3 (відповідачка), яка діяла як власниця житла в інтересах споживачів комунальної послуги, зокрема співвідповідачки, ОСОБА_2 та позивачем, як визначеним рішенням органу місцевого самоврядування виконавцем, було укладено Договір № Г-11 про надання послуг з вивезення побутових відходів. Факт надання послуг підтверджується рахунками, оформленими позивачем на підставі договору. Договір діяв з 18.05.2017 по 31.12.2017 (п. 28) з умовою автоматичної пролонгації (п. 30 договору), що відповідає типовому договору затвердженому Постановою КМ України від 10.12.2008 № 1070. Факт часткових оплат за послуги підтверджується банківськими виписками по рахунку позивача. Відповідно до Довідки № 112 з місця проживання про склад сім`ї і реєстрацію у квартирі за вказаною вище адресою зареєстровані: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Згідно з пп. 7 п. 17 договору відповідачі, як споживачі комунальної послуги, мають право на несплату вартості послуг за період тимчасової відсутності НА ПІДСТАВІ ПИСЬМОВОЇ ЗАЯВИ і ДОКУМЕНТА, що підтверджує відсутність - довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби чи відбування покарання. Відповідачі не зверталися до ЛКП «ТФ «ЛЬВІВСПЕЦКОМУНТРАНС» із заявою про тимчасову відсутність, документа не надавали, тому вони не мають право на несплату вартості послуг. 07.11.2023 р. Личаківським районним судом м.Львова у справі № 463/4531/23 видано судовий наказ про стягнення заборгованості у сумі 3233,61 грн. за надані послуги та 268,40 грн. судового збору. 24.04.2025 р. зазначений судовий наказ було скасовано ухвалою цього ж суду на підставі заяви ОСОБА_6 .

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 16.10.2025 року, прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено таку до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання за наявними у ній матеріалами. Визначено сторонам строк та черговість подання заяв по суті справи.

Разом з ухвалою про відкриття провадження суд надіслав сторонам інформаційне повідомлення про права та обов`язки.

Суд у відповідності до вимог ч.5 ст.12 ЦПК України та прецедентної практики ЄСПЛ створив для сторін рівні можливості відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що Львівське комунальне підприємство «Транспортна фірма «Львівспецкомунтранс» визначене рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради № 683 від 09.08.2013 р. виконавцем послуг зі збирання, зберігання і перевезення твердих побутових відходів, тобто є перевізником побутових відходів.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Львівської міської ради № 455 від 21.06.2016 р. - всі категорії споживачів послуг з вивезення побутових відходів з червня 2016 року відшкодовують перевізникам побутових відходів вартість послуг з захоронення у розмірі, передбаченому договорами, укладеними між перевізниками побутових відходів та суб`єктами господарювання, які здійснюють їх захоронення.

Позивач надає комунальну послугу з вивезення побутових відходів за державною (регульованою) ціною, яку встановив виконавчий комітет Львівської міської ради рішенням № 675 від 04.08.2017 р. (Скориговано рішенням № 1034 від 06.08.2024 р.).

18.05.2017 р. між ОСОБА_3 (відповідачка), яка діяла як власниця житла в інтересах споживачів комунальної послуги, зокрема співвідповідачки, ОСОБА_2 та позивачем, як визначеним рішенням органу місцевого самоврядування виконавцем, було укладено Договір № Г-11 про надання послуг з вивезення побутових відходів.

Факт надання послуг підтверджується рахунками, оформленими позивачем на підставі договору.

Договір діяв з 18.05.2017 по 31.12.2017 (п. 28) з умовою автоматичної пролонгації (п. 30 договору), що відповідає типовому договору затвердженому Постановою КМ України від 10.12.2008 № 1070.

Факт часткових оплат за послуги підтверджується банківськими виписками по рахунку позивача. Відповідно до Довідки № 112 з місця проживання про склад сім`ї і реєстрацію у квартирі за вказаною вище адресою зареєстровані: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Згідно з пп. 7 п. 17 договору відповідачі, як споживачі комунальної послуги, мають право на несплату вартості послуг за період тимчасової відсутності на підставі письмової заяви і документа, що підтверджує відсутність - довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби чи відбування покарання. Відповідачі не зверталися до ЛКП «ТФ «ЛЬВІВСПЕЦКОМУНТРАНС» із заявою про тимчасову відсутність, документа не надавали, тому вони не мають право на несплату вартості послуг.

07.11.2023 р. Личаківським районним судом м.Львова у справі № 463/4531/23 видано судовий наказ про стягнення заборгованості у сумі 3233,61 грн. за надані послуги та 268,40 грн. судового збору.

24.04.2025 р. зазначений судовий наказ було скасовано ухвалою цього ж суду на підставі заяви ОСОБА_6 .

За положеннями ч.1 ст.13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Так згідно зі ст.13 Конституції України власність зобов`язує.

Вказана норма кореспондується зі статтею 322 ЦК України, відповідно до якої власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Питання надання послуг з вивезення побутових відходів регулюються спеціальним законодавством, а саме, Житловим кодексом України,Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про управління відходами».

Відповідно до ст.1 Закону № 1875-IV, житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Такі послуги надаються споживачу - фізичній чи юридичній особі, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Приписами п.2 ч.1 ст.5Закону України «Про житлово-комунальніпослуги» визначено, що до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

Відповідно до вимог п.1, 5 ч.2 ст.7Закону України «Про житлово-комунальніпослуги» індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Нормою ч.1 ст.9Закону України«Про житлово-комунальніпослуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Хоч у частині першій статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні» обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Наведеними положеннями закону передбачено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Враховуючи наведене, обов`язок по укладанню договору про надання житлово-комунальних послуг покладено законодавцем як на споживача, так і на виконавця.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду (справа № 210/5796/16-ц) від 18 березня 2019 року, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15 та підтверджено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц.

Згідно з приписами ч.1, 3, 4 ст.25 Закону України «Про житлово-комунальніпослуги» споживачі зобов`язані укласти договір про управління побутовими відходами з виконавцем послуги з управління побутовими відходами, визначеним у встановленому законодавством порядку. Критеріями якості надання послуг з управління побутовими відходами є дотримання графіка збирання та перевезення побутових відходів, дотримання правил надання послуг з управління побутовими відходами та інших вимог законодавства. Послуга з управління побутовими відходами надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, Законом України «Про управління відходами» та вимогами правил надання послуг з управління побутовими відходами, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.2 ст.15 Закону України «Про управління відходами» громадяни України, іноземці та особи без громадянства зобов`язані дотримуватися вимог цього Закону та інших нормативно-правових актів у сфері управління відходами, запобігати забрудненню відходами навколишнього природного середовища.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорам.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На підставі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до вимог ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Аналізуючи встановлені дійсні обставини справи, досліджені судом докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача щодо доведеності факту укладення договору позивача з відповідачами, та факту надання позивачем послуг із вивезення побутових відходів.

Водночас, відповідачі не представили суду доказів того, що послуги їм не надавались, а також те, що вони не користувались наданими послугами і потреби в таких послугах не мали.

Матеріали справи не містять доказів надходження до ЛКП «ТФ «Львівспецкомунтранс» від відповідачів будь-яких претензій в частині недотримання графіку вивезення або ненадання послуг з вивезення побутових відходів. Відсутні у матеріалах справи і докази щодо будь-яких заперечень відповідачів до умов договору, факту його укладення чи відмови від отримання послуг, що надає позивач.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність між сторонами договірних відносин, за якими відповідачі користувалися житлово-комунальними послугами за спірний період, які надавав їм позивач, та позивач має право на стягнення за них відповідної плати по затверджених тарифах.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спорупо суті, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованості у розмірі 5056,92 грн. за послуги з вивезення та захоронення побутових відходів.

У відповідності до вимог статті 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2422,40 гривень, сплата якого підтверджується відповідною квитанцією.

Керуючись ст.ст.10, 12, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 274 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

позов Львівського комунального підприємства "ТРАНСПОРТНА ФІРМА "ЛЬВІВСПЕЦКОМУНТРАНС" до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про стягнення заборгованості, - задоволити повністю.

Стягнути солідарно з ОСОБА_7 (адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_8 (адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Львівського комунального підприємства «Транспортна фірма «ЛЬВІВСПЕЦКОМУНТРАНС» (місцезнаходження: 79019, Львівська обл., місто Львів, ВУЛИЦЯ ЖОВКІВСЬКА, будинок 18 ) заборгованість за комунальну послугу з вивезення та захоронення побутових відходів за договором № Г-11 про надання послуг з вивезення побутових відходів від 18.05.2017 р. у загальній сумі 5056,92 грн.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_7 (адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_8 (адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Львівського комунального підприємства «Транспортна фірма «ЛЬВІВСПЕЦКОМУНТРАНС» (місцезнаходження: 79019, Львівська обл., місто Львів, ВУЛИЦЯ ЖОВКІВСЬКА, будинок 18 ) сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Нор Н.В.