ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткова)

30 грудня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 672/91/25

Провадження № 22-з/820/211/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 адвоката Іваницького Андрія Мироновича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційними скаргами ОСОБА_2 на рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 09 вересня 2025 року та ОСОБА_1 , яка подана її представником ОСОБА_3 , на ухвалу Городоцького районного суду Хмельницької області від 25 вересня 2025 року про відмову в ухваленні додаткового рішення,

в с т а н о в и в:

Рішенням Городоцького районного суду від 09.09.2025 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоду в сумі 231714 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1853,65 грн судового збору.

Ухвалою Городоцького районного суду Хмельницької області від 25 вересня 2025 року заяву про ухвалення додаткового рішення залишено без задоволення.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 17 грудня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 09 вересня 2025 року залишено без змін. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником адвокатом Іваницьким А.М., задоволено частково. Ухвалу Городоцького районного суду Хмельницької області від 25 вересня 2025 року скасовано, ухвалено нове судове рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 16000 грн.

17 грудня 2025 року представником ОСОБА_1 адвокатом Іваницьким А.М. через підсистему «Електронний суд» подано до Хмельницького апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового рішення., в якій просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10000 грн витрат, понесених позивачкою на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

У запереченні на заяву про ухвалення додаткового рішення ОСОБА_2 вказує, що заява не містить жодного посилання на поважність причин неподання до суду доказів разом з заявою по суті справи, як і не містить прохання поновлення пропущеного строку на подання доказів. Посилається на зловживання стороною позивача процесуальними правами та невиконання процесуальних обов`язків.

Колегія суддів вважає, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 3 ст. 259 ЦПК України, суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

На підставі ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У розумінні положень частин п`ятої-шостої статті 137 ЦПК України, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

За нормами частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України також визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційний суд констатує, що при подачі відзиву на апеляційну скаргу представник позивачки зазначав, що орієнтовний розмір судових витрат позивачки на професійну правничу допомогу на стадії апеляційного провадження становить 10000 грн, вказував, що докази понесених витрат, у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, сторона позивача надасть протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу до заяви про ухвалення додаткового рішення надав апеляційному суду витяг з договору про надання правничої допомоги від 10 грудня 2025 року та квитанцію до прибуткового касового ордера від 10.12.2025.

Пунктом 4.2. договору про надання правничої допомоги від 10 грудня 2025 року визначено, що розмір гонорару адвоката встановлюється на основі фіксованого розміру та становить 10000 грн. Вказаний розмір гонорару адвоката враховує час, який буде витрачений адвокатом на надання правничої допомоги згідно з цим договором. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера № 10122025 від 10.12.2025 адвокатом Іваницьким А.М. прийнято від ОСОБА_1 оплату гонорару у розмірі 10000 грн на підставі договору про надання правничої допомоги.

Надані представником позивачки ОСОБА_3 документи підтверджують, що ОСОБА_1 у зв`язку з розглядом справи на стадії апеляційного провадження понесла витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн.

Водночас, з врахуванням заперечень відповідача, стягненню із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають понесені на стадії апеляційного провадження витрати на правничу допомогу у розмірі 7000 грн, які є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру.

Керуючись ст. ст. 270, 382 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , яку подано її представником Іваницьким Андрієм Мироновичем, про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7000 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді апеляційної інстанції.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 грудня 2025 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай