КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 361/2132/24 Головуючий у 1 інстанції: Радзівіл А.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2025року м. Київ

Київський апеляційний суд в складіколегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Кафідової О.В., Оніщука М.І.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу адвоката Рябчинського Олега Юрійовича, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 серпня 2024 року, ухвалене у м. Бровари у складі судді Радзівіл А.Г., у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в:

В березні 2025 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначало, що 21 червня 2023 року ОСОБА_1 було підписано заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та укладено договір про надання банківських послуг. У подальшому відповідачка виявила бажання отримати послугу «Оплата частинами», ознайомилася з актуальними умовами кредитування та 25 червня 2023 року за допомогою ОТР пароля підписала паспорт кредиту та графік кредиту. Посилаючись на невиконання ОСОБА_1 умов договору, АТ КБ «Приватбанк» просило стягнути з неї заборгованість, яка станом на 25 лютого 2024 року складає 59803,30 грн.,з яких: 59768,80 грн. -заборгованості за кредитом, 34,50 грн.- заборгованість за процентами за користування кредитом.

Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 серпня 2024 рокупозов АТ КБ «Приватбанк» задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТКБ «ПриватБанк» заборгованість за договором про надання банківських б/н від 25 червня 2023 року в розмірі 59803,30 грн. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн.

В грудні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2025 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду залишено без задоволення.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду, представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові АТ КБ «ПриватБанк». Посилається на порушення норм матеріального і процесуального права, неповне встановлення обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що АТ «ПриватБанк» посилалося на неповеренння ОСОБА_1 отриманих в кредит коштів, які були зняті з карткового рахунку. ОСОБА_1 не отримувала кредит. Заперечувала проти позову і зазначала, що невідомі особи відкрили на її ім`я кредитну картку та зняли з неї грошові кошти. Про ц вона одразу повідомила банк, а потім звернулася до правоохоронних органів. З 2018 року ОСОБА_1 проживає в Республіці Грузія, останній раз перебувала на території України 17 серпня 2021 року, про що свідчить інформація Державної прикордонної служби України від 10 квітня 2024 року. 20 червня 2023 року ОСОБА_1 виявила, що банківський застосунок АТ «Приватбанк» «Приват24» не ідентифікує її та вимагає заново ввести логін та пароль для входу у застосунок. Спробувавши повторно увійти у банківський застосунок, Після цього, ОСОБА_1 виявила неможливим вхід до «Приват24» за її ім`ям користувача та паролем, які вона жодного разу не змінювала і нікому не повідомляла. Фінансовий номер телефону ОСОБА_1 був за українською sim-картою. У зв`язку з тривалим перебуванням ОСОБА_1 у Грузії, вона не одразу зрозуміла, що стосовно її банківської карти проводяться шахрайські дії. 31 липня 2023 року ОСОБА_1 отримала від кредитної компанії ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» повідомлення на електронну пошту про кредит, який вона не укладала та на який не надавала згоди . ОСОБА_1 , зателефонувала на гарячу лінію кредитної компанії ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» і дізналася, що скориставшись її паспортними даними, хтось створив від її імені особистий кабінет на сайті даної компанії та взяв кредит на суму 5107,00 грн. Саме тоді ОСОБА_1 дізналася, що 21 червня 2023 року невідомою особою/особами без її відома та згоди було здійснено проникнення в її акаунт у банківському застосунку «Приват24». Після отримання вказаної вище інформації, ОСОБА_1 повторно спробувала увійти у свій додаток "Приват24" шляхом одержання коду підтвердження для входу в даний застосунок. Тоді ОСОБА_1 вставила в телефон українську sim-карту, однак повідомлення із кодом підтвердження від АТ "Приватбанк" їй не прийшло. Тобто, особа, яка незаконно проникла у акаунт ОСОБА_1 у банківському застосунку, змінила номер телефону, перевипустила SIM картку оператора "Vodafone", до якого був прив`язаний вказаний акаунт. 31 липня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до служби технічної підтримки АТ КБ «Приватбанк» з проханням змінити її фінансовий номер (українська sim-карта), який не працював в додатку «Приват24» на номер телефону, яким вона зараз користується в Республіці Грузія (грузинська sim-карта). Після чого ОСОБА_1 змогла ідентифікуватись у своєму банківському додатку «Приват24», відновила до нього доступ та дізналась, що її акаунт був зламаний. Її банківська картка була перевипущена та 26 червня 2023 року була створена ще одна банківська картка. ОСОБА_1 не надавала нікому дозволу на вчинення дій щодо свого фінансового номеру чи своєї особистої інформації із зазначенням паролю, пін-коду, даних зазначених на картці чи будь якої іншої інформації для їх вчинення. АТ КБ «ПриватБанк» не спростувало наведені доводи відповідачки у заяві про перегляд заочного рішення доводи відповідачки та не довело обставин, що саме ОСОБА_1 своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Відкриття кредитної картки та списання в дуже короткий часовий проміжок грошових коштів з карткових рахунків ОСОБА_1 відбулося не за її розпорядженням, а тому вона не повинна нести відповідальності за такі операції.

Представник АТ КБ «ПриватБанк» подав відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 . Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого додаткового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Звертаючись до суду з позовом, АТ КБ «ПриватБанк» посилалося на те, що 21 червня 2023 року ОСОБА_1 підписала заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та укладено договір про надання банківських послуг. У подальшому вона виявила бажання отримати послугу «Оплата частинами», ознайомилася з актуальними умовами кредитування та 25 червня 2023 року за допомогою ОТР пароля підписала паспорт кредиту та графік кредиту.

Відповідно до наданого АТ КБ «ПриватБанк» розрахунку ОСОБА_1 станом на 25 лютого 2024 року має заборгованість у розмірі 59803,30 грн., з яких: 59 768,80 грн. - заборгованості за кредитом, 34,50 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, які АТ КБ «ПриватБанк» і просило стягнути з відповідачки.

Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів не може погодитися з рішенням суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтовуючи вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, АТ КБ «ПриватБанк» надало копію її заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 21 червня 2023 року, копію заяви про надання кредиту від 21 червня 2023 року, копію графіку кредиту і копію паспорта кредиту від 21 червня 2023 року, розрахунок заборгованості, виписку по рахунку та довідку про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

У заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, копії заяви про надання кредиту, копії графіку кредиту і копії паспорта кредиту було зазначено, що вони підписані користувачем ОСОБА_1 електронним підписом 21 червня 2023 року.

Разом з тим, зазначення у заявах про їх підписання ОСОБА_1 електронним підписом 21 червня 2023 року не можна вважати безумовним підтвердженням таких обставин. Текст роздрукованих АТ КБ «ПриватБанк» заяв був сформований самим АТ «ПриватБанк». АТ «ПриватБанк» не було надано суду належних і допустимих доказів проведення ідентифікації ОСОБА_1 та підписання нею заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, заяви про надання кредиту, графіку і паспорта кредиту електронним підписом. А тому у суду першої інстанції були відсутні підстави для висновку про погодження між сторонами умов кредитування.

Як встановлено апеляційним судом з матеріалів справи, заявлена до стягнення з ОСОБА_1 заборгованість була нарахована в результаті оформлення кредиту «Оплата частинами» в інтернет магазині « Comfy » після оформлення в електронній формі вказаних документів від 21 червня 2023 року та перевипуску віртуальної картки на ім`я ОСОБА_1 .

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_1 зазначала, що вона є клієнтом АТ КБ «Приватбанк», але не ініціювала перевипуск віртуальної картки та не отримувала кредиту. Транзакції, внаслідок яких утворилася заявлена до стягнення заборгованість, були проведені шахрайським шляхом. З 2018 року вона знаходиться та проживає в Республіці Грузія, останній раз перебувала на території України 17 серпня 2021 року. 20 червня 2023 року вона виявила, що банківський застосунок АТ КБ «Приватбанк» «Приват24» не ідентифікує її та вимагає заново ввести логін та пароль для входу у застосунок. Спробувавши повторно увійти у банківський застосунок, вона виявила неможливим вхід у «Приват24» за своїм ім`ям користувача та паролем, які вона жодного разу не змінювала і нікому не повідомляла. У зв`язку із тривалим перебуванням у Грузії, вона не одразу зрозуміла, що стосовно її банківської карти проводяться шахрайські дії. І лише 31 липня 2023 року вона дізналася, що 21 червня 2023 року невідома особа без її відома та згоди здійснила перевипуск SIM картки оператора «Vodafone», до якого був прив`язаний її акаунт, та проникнула в її акаунт у банківському застосунку «Приват24». Також вона дізналася, що невідомою особою було перевипущено віртуальну картку АТ «Приватбанк». Вона жодних дій задля цього не вчиняла та не надавала нікому дозволу на вчинення таких дій чи своєї особистої інформації із зазначенням паролю, пін-коду, даних зазначених на картці чи будь якої іншої інформації для їх вчинення.

На підтвердження наведених обставин ОСОБА_1 надала копію листа Державної прикордонної служби України від 10 квітня 2024 року, з якого вбачається, що останній раз вона перебувала на території України 17 серпня 2021 року.

Як вбачається з матеріалів справи, 02 серпня 2023 року Броварським РУП ГУ НП в Київській області за заявою ОСОБА_1 було внесено до ЄРДРвідомості про вчинення злочину, кримінальне провадження № 0002664, правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 3 ст. 190 ККУ.

З відповіді на адвокатський запит Броварським РУП ГУ НП в Київській області вбачається, що в рамках вказаного кримінального провадження встановлюються обставини, при яких в період часу з 15 год 00 хв 20 червня 2023 року по 21 липня 2023 року невстановлена особа, перебуваючи у невстановленому місці, шляхом незаконних операцій з використанням електроннообчислювальної техніки, перевипустила SIM картку оператора «Vodafone», з абонентським номером мобільного телефона НОМЕР_1 , без відома та згоди власника, якою є ОСОБА_2 , яка на момент вчинення правопорушення перебувала на території Грузії тривалий час. Після чого, скориставшись вищевказаною SIM карткою, шахрайським шляхом заволоділа аккаунтом у застосунку "Приват 24" та отримала кредитні кошти «Приват банку», кредитні кошти на оплату частинами техніки в магазині в магазині «Comfy».

Також ОСОБА_1 зверталася до АТ «Приватбанк» щодо несанкціонованого доступу до її облікового запису в застосунку «Приват24» та здійснення несанкціонованих транзакцій

Наполягаючи на стягненні заборгованості, АТ КБ «ПриватБанк» посилалося лише на те, що під час проведення оспорюваних ОСОБА_1 операцій, банком здійснено автентифікацію клієнта в додатку «Приват 24», а саме вхід до платіжного застосунку «Приват 24» було здійснено за логіном і паролем відповідачки з авторизованого типового пристрою, покладення на банк обов`язку доведення вини відповідачки є безпідставним.

Не зважаючи на це, до позовної заяви, заперечень на заяву про перегляд заочного рішення чи апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» не надало жодних доказів проведення та результатів проведення службової перевірки по оспорюваним ОСОБА_1 операціям.

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ КБ «ПриватБанк» зазначив, що перевіркою авторизацій у Приват24 під обліковим записом клієнта ОСОБА_1 встановлено, що напередодні та під час проведення оспорюваних нею фінансових операцій відбулася авторизація під її обліковим записом Приват24 з декількох пристроїв за різними локаціями:, а саме: IPHONE12,1, з ідентифікатором банку imei 3544F3A8-A0F1-46A7-AB78- D73F28A9EC8E, ip-адреса: 212.58.114.204, провайдер: ТОВ "Кавкасус Онлайн" (Грузія, м.Кобулеті), авторизація напередодні проведення видаткових операцій проведена о 00:24:54 21.06.2023р.; та PIXEL 5|GOOGLE, з ідентифікатором банку imei 0AE6BD7BF344D357, ip-адреса: 46.98.128.22, провайдер: ІСП "Фрегат" (Україна, м.Дніпро), авторизація напередодні проведення видаткових операцій проведена о 01:15:12 21.06.2023р. О 01:38:21 того ж дня авторизація з цього пристрою відбулася із геопозиціонуванням з координатами 48.4759587, 35.0358123, що відповідає м.Дніпро, а також фактично підтвердив перевипуск на ім`я ОСОБА_1 віртуальної картки.

Частиною 1 ст. 1066 ЦК України визначено, що за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка.

Статтею 1071 ЦК України передбачено, що банк може списати грошові кошти з рахунку клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Відповідно до ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

01 серпня 2021 року набрав чинності Закон України «Про платіжні послуги».

Відповідно до ст. 29 Закону надання платіжних послуг (у тому числі виконання окремих або разових платіжних операцій, відкриття та обслуговування рахунків тощо) здійснюється на підставі договору, що укладається між надавачем платіжних послуг та користувачем відповідно до вимог законодавства, на узгоджених сторонами умовах.

Згідно з ст. 66 Закону банки та небанківські надавачі платіжних послуг зобов`язані затвердити та дотримуватися внутрішніх правил щодо ефективного зниження та контролю за операційними ризиками, кіберризиками та ризиками безпеки, пов`язаними з наданням платіжних послуг (виконанням платіжних операцій).

Згідно з ст. 68 Закону електронна взаємодія надавача платіжних послуг із користувачем здійснюється лише після автентифікації користувача, який є фізичною особою, або уповноваженого представника користувача, який є юридичною особою.

Під час виконання автентифікації надавачі платіжних послуг зобов`язані виконувати вимоги Національного банку України щодо захисту конфіденційності та цілісності індивідуальної облікової інформації користувачів.

Надавачі платіжних послуг зобов`язані застосовувати посилену автентифікацію користувача під час: 1) отримання користувачем доступу до рахунку за допомогою засобів дистанційної комунікації; 2) ініціювання дистанційної платіжної операції; 3) будь-яких інших дій у разі підозри вчинення шахрайства (або існування ризику шахрайства) чи інших неправомірних дій (або існування ризику вчинення інших неправомірних дій).

Надавачі платіжних послуг зобов`язані розробити та застосовувати елементи посиленої автентифікації, які мають бути незалежними, щоб виявлення факту несанкціонованого доступу до одного захищеного елемента або його розголошення не загрожувало надійності інших елементів, а також запровадити заходи із забезпечення захисту конфіденційності даних автентифікації.

Для проведення дистанційних платіжних операцій надавачі платіжних послуг зобов`язані застосовувати посилену автентифікацію платника, що включає використання унікальних для кожної окремої операції даних, які дають змогу пов`язувати (в результаті виконання алгоритму співставляти контрольний показник з даними операції) операцію на певну суму і конкретного отримувача.

Відповідно до положень п. 146 Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого Постановою ПравлінняНаціонального банку України від 29 липня 2022 року № 164, власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Наведені вище нормативні положення вказують на те, що лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення його до цивільно-правової відповідальності.

Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності.

Тобто, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 202/10128/14, від 13 вересня 2019 року у справі № 501/4443/14, від 20 листопада 2019 року у справі № 577/4224/16, від 17 червня 2021 року у справі № 759/4025/19, від 16 серпня 2023 року у справі № 176/1445/22 та інших.

АТ КБ «Приватбанк» не надало належних і допустимих доказів на підтвердження того, що користувач ОСОБА_1 своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дала змогу отримати несанкціонований доступ до її кабінету в «Приват 24» та ініціювати платіжні операції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.

Відповідно, заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 серпня 2024 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в позові АТ КБ «ПриватБанк».

Згідно з ст. 141 ЦПК України з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 605,60 грн. судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення та 3633,60 грн. судового збору за подання апеляційної скарги, а всього 4239,20 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Рябчинського Олега Юрійовича, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 серпня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити в задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 4239,20 грн. судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Кафідова О.В.

Оніщук М.І.