Провадження № 2/161/4170/25
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючої судді Плахтій І.Б.

з участю секретаря судових засідань Маєвської Х.Ю.

представника відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

16 червня 2025 року ТОВ «Кошельок» звернулось в суд із позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 20 жовтня 2021 року між ТОВ «Кошельок» та ОСОБА_2 було укладено договір № -497180 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту на умовах строковості, зворотності, платності, за яким відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов та правил, зазначених у договорі. Вказує, що кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши ОСОБА_4 кредит відповідно до умов укладеного Кредитного договору та перерахував грошові кошти в розмірі 6500 грн. на банківську картку № НОМЕР_1 , яку ОСОБА_5 вказав в особистому кабінеті, як банківську картку на яку кредитодавець повинен перерахувати кошти згідно договору № -497180 від 20 жовтня 2021 року. У свою чергу, відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконує. Просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Кошельок» суму заборгованості в загальному розмірі 21944 грн., з яких: 6500 грн. тіло кредиту; 15444 грн. відсотки за користування кредитом, а також понесені судові витрати по справі.

01 вересня 2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. В огрунтування своїх заперечнь щодо позову зазначає, що позивач не надав даних, що свідчать про належне підписання договору сторонами, а отже відсутні належні та допустимі докази виникнення між сторонами договірних правовідносин, що виключає можливість задоволення позовних вимог, у тому числі щодо стягнення відсотків та інших платежів. Умови договору передбачають нарахування процентів у розмірі 2666 грн, а в паспорті споживчого кредиту зазначена інша сума 2574 грн, існує суперечність між положеннями договору та паспортом кредиту. Таким чином, розрахунок процентів є некоректним та непослідовним, оскільки наведено дві різні суми. Згідно з договором № -497180 від 20 жовтня 2021 року встановлений строк кредитування 30 днів, отже, дата повернення кредиту 18 листопада 2021 року, що також відображено у графіку розрахунків. Детальний розрахунок заборгованості за вказаним договором також містить помилку: загальна сума заборгованості станом на 18 листопада 2021 року відповідно до графіку становить 8988,20 грн, тоді як у зведеній таблиці зазначено 9074 грн. Таким чином, наявні суперечності в умовах договору, паспорті кредиту та детальному розрахунку свідчать про недостовірність та ненадійність заявленої позивачем суми заборгованості. Окрім зазначених суперечностей, представник відповідача наголошує, що позивач не надав належних доказів, які підтверджують факт підписання договору сторонами, зокрема, наявність справжнього електронного підпису. Це додатково свідчить про недостовірність наданих доказів та неможливість визначити дійсні умови договору, а отже і суму заборгованості. Позивачем заявлено додаткове нарахування процентів у розмірі 12 870,00 грн за продовжений строк користування позикою .Згідно з договором відповідач мав повернути кредит не пізніше 19 листопада 2021 року. Відповідно до договору кредитор мав право нараховувати відсотки лише в межах строку дії договору з 20 жовтня 2021 року по 18 листопада 2021 року. Нарахування позивачем відсотків за користування кредитом за період з 19 листопада 2021 року по 18 лютого 2022 року є безпідставним, оскільки здійснено поза межами строку кредитування, встановленого Договором № -497180 від 20 жовтня 2021 року. Витрати на правничу допомогу вважає завищеними.

У судове засідання представник позивача не з`явився, у своєму позові просив розгляд справи проводити за його відсутності, позов задовольнити.

Представник відповідача просив суд у задоволенні позову відмовити з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку.

20 жовтня 2021 року ТзОВ «Кошельок» (кредитодавець) та ОСОБА_2 (позичальник) уклали електронний договір про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № -497180, за умовами якого (п. 1.1) кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у сумі 6500 грн. на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим договором.

Основні умови кредитування згідно цього кредитного договору:

- тип кредиту - споживчий кредит (п. 1.2);

- проценти за користування кредитом: 2666 грн., які нараховуються за ставкою 1, 32 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.3.2);

- стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом - 2,20 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.3.3);

- дисконтна процентна ставка за користування кредитом - 0,01 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом на строк лояльного періоду (п. 1.3.3.1);

- кредит надається строком на 30 днів (далі - «Лояльний період»), початком якого є дата підписання договору, а закінченням є дата зарахування на поточний рахунок кредитодавця (п. 2.1);

- проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом (п. 3.1);

- погашення кредиту та процентів за користування кредитом здіи?снюватиметься згідно графіка платежів, що є додатком до цього договору (п. 3.3);

- факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення Лояльного періоду користування кредитом є відкладальною обставиною в розумінні ст. 212 ЦК України, що має наслідком подовження строку користування кредитом на наступних умовах (п. 3.6):

- зобов`язання щодо повернення основної суми переносяться на наступний день після закінчення Лояльного періоду, але не більше ніж на 90 днів після закінчення Лояльного періоду (п. 3.7);

- з наступного дня після закінчення Лояльного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 803 % річних, що ставить 2,2 % в день від суми кредиту за кожен день користування кредитом (п. 3.8).

Як вбачається з Візуальної форми послідовності дій Клієнта ОСОБА_2 та ТОВ «Кошельок» щодо укладення електронного Договору в інформаційно-телекомунікаційній системі (далі ІТС) Товариства на сайті https://koshelok.ua/ 20 жовтня 2021 року відповідач використовуючи номер телефону НОМЕР_2 , ідентифікувався в ІТС та зайшов в особистий кабінет, позивач перевірив статус клієнта, далі відповідач надав всю необхідну інформацію для належної пропозиції, після чого відбулося погодження заявки на кредит, та позивачем сформовано пропозицію укласти Договір, далі позивач направив (розмістив) відповідачу в ІТС індивідуальну оферту (з відповідними активними посиланнями), яка містить істотні умови Договору; після цього відповідачу на номер телефону НОМЕР_2 було відправлено смс-повідомлення про успішний розгляд його заявки на кредит та необхідність ознайомитися з договором в особистому кабінеті. Позивач відправив в смс-повідомленні на номер телефону відповідача одноразовий ідентифікатор - 5012 -, відповідач ознайомився з офертою позивача та прийняв її умови. Далі відповідач надіслав позивачу акцепт та підписав Договір одноразовим ідентифікатором - 5012 -. Після цього в особистому кабінеті відповідача відобразився підписаний Договір та додатки до нього, а також Правила для цілодобового онлайн доступу. Зазначена Візуальна форма послідовності дій складена у відповідності до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» з урахуванням положень Закону України «Про електронну комерцію» та Повідомлення Нацкомфінпослуг від 13 лютого 2019 року про роз`яснення особливостей порядку укладення електронних договорів.

Отже, відповідач здійснив дії, які чітко свідчать про його свідомий вибір та волевиявлення на укладання Договору; без цих дій саме з боку відповідача - укладання договору було б неможливе. Таким чином, договір між сторонами

Згідно з листом ПАТ «МТБ БАНК» № 05/642-05/151 від 15 травня 2025 року директору ТОВ «Кошельок» Крилову С.С. надано підтвердження успішності операції через систему xPAY та зарахування на картку картодержателя 20 жовтня 2021 року суму платежу 6500 грн. ID транзакції - НОМЕР_3 , Номер картки НОМЕР_1 ; ID кредита: НОМЕР_4 ; ID заявки на кредит 497180.

Крім того, до матеріалів позовної заяви додано повідомлення про те, що 20 жовтня 2021 року через платіжну систему XPAY Group LLC було проведено успішне зарахування на карту клієнта: дата операції 20-10-2021, сума операції 6500 грн., номер картки НОМЕР_5 , Order ID транзакції 42203121, Опис замовлення Видача кредитних коштів, Договор займа № № -497180.

З відповіді АТ. «Універсал Банк» від 03 листопада 2025 року вбачається, що на ім`я ОСОБА_2 банком було емітовано картку НОМЕР_1 ; 20 жовтня 2025 року на дану картку зараховано кошти в сумі 6500 грн.

Таким чином, позивач виконав свої зобов`язання за Договором, надіславши гроші на банківську картку відповідача.

За розрахунком позивача, заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором становить 21944 грн., з них: 6500 грн. - тіло кредиту, 15444 грн. - проценти за користування кредитом (2574 грн. - проценти, нараховані в межах Лояльного періоду, та 12870 грн. - проценти, нараховані за продовжений строк користування кредитом).

Надаючи свою правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов?язків є у тому числі договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов?язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов?язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов?язкові реквізити документа.

Згідно з ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа.

Отже, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги».

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. ч. 3, 4, 7, 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно приписів ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

ТзОВ «Кошельок» (кредитодавець) та ОСОБА_2 (позичальник) уклали в електронному вигляді договір про надання коштів у позику № -497180 від 20 жовтня 2021 року, який за своєю правовою природою є кредитним договором. Спірні правовідносини виникли у сфері споживчого кредитування.

На підставі цього договору відповідач отримав кредит, взяв на себе зобов`язання повернути кредит та сплатити проценти за користуванням ним, однак не виконав їх.

Заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 21944 грн., з них: 6500 грн. - тіло кредиту, 15444 грн. - проценти за користування кредитом (2574 грн. - проценти, нараховані в межах Лояльного періоду, та 12870 грн. - проценти, нараховані за продовжений строк користування кредитом). Суд перевірив наданий позивачем розрахунок та погоджується з ним. Розмір заявленої до стягнення заборгованості є обґрунтованим, оскільки підтверджується матеріалами справи.

Щодо посилання відповідача на неправомірне нарахування процентів поза межами Лояльного строку кредитування суд зазначає наступне.

Відповідно до п.2.1. Договору кредит надавався строком на 30 днів, початком якого є дата підписання Договору, а закінченням є дата зарахування на поточний рахунок кредитодавця грошових коштів. В Договорі цей період визначений як Лояльний.

У пункті 3.6. Договору сторони погодили, що факт користування Позичальником сумою наданого кредиту після закінчення Лояльного періоду користування кредитом є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 ЦК України, що має наслідком подовження строку користування Кредитом. При цьому зобов`язання щодо повернення основної суми переносяться на наступний день після закінчення Лояльного періоду, але не більше ніж на 90 днів після закінчення Лояльного Періоду. (п.3.7 Договору). З наступного дня після закінчення Лояльного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти з розрахунку 803 ( вісімсот три ) процента річних, що становить 2.2 проценти в день від суми Кредиту за кожен день користування ним. (п.3.8. Договору).

Таким чином, сторони Договору погодили продовження строку користування кредитом до 120 днів з моменту укладення Договору (30 днів плюс 90 днів), по закінченню якого у відповідача виникає обов`язок повернути суму кредиту та нарахованих відповідно до умов Договору процентів за користування кредитом, а у позивача виникає право отримати виконання обов`язку боржником, тобто право вимоги щодо повернення кредиту та нарахованих процентів. Умовою такого продовження є користування кредитом після закінчення Лояльного періоду.

Як вбачається з матеріалів справи, до спливу Лояльного періоду у 30 днів ОСОБА_2 не виконав свій обов`язок за Договором та не повернув всю суму по тілу кредиту та нараховані відсотки за користування кредитом, що підтверджується доданим до позовної заяви детальним розрахунком заборгованості. Тобто він продовжив користуватися кредитом після закінчення Лояльного періоду, що за Договором є відкладальною обставиною, внаслідок настання якої строк користування кредитом продовжився до 120 днів з моменту укладення Договору. Відповідно нарахування процентів за користування кредитом у цей період, розмір яких обумовлений пунктом 3.8. Договору, є законним.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, про задоволення позову, а саме, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № -497180 від 20 жовтня 2021 року у розмірі 21944 грн., з яких: 6500 грн. тіло кредиту; 15444 грн. відсотки за користування кредитом.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, суд враховує наступне.

Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частинами 3 та 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Так, зокрема, представник позивача просить стягнути з відповідача понесені позивачем витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 10000 грн., на підтвердження яких надає копії договору про надання правничої (правової) допомоги від 12 лютого 2025 року та додатку до нього.

Суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15.

При цьому, суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором. Справа є малозначною в силу вимог закону та не є складною.

За таких обставин, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 10000 грн. є завищеними, належним чином не обґрунтованими, не підтвердженими належними та допустимими доказами та становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат.

Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути із відповідача на корить позивача понесені у даній справі витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

Крім того, на підставі ч. 1ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме по сплаті судового збору в розмірі 2422, 40 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 81, 141, 263-265, 354 ЦПК України, на підставі ст.ст.11, 526, 527, 611, 1049 ЦК України суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» заборгованість за кредитним договором №-497180 від 20 жовтня 2021 року в розмірі 21944 (двадцять одна тисяча дев`ятсот сорок чотири) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» судові витрати по справі, а саме: 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. судового збору та 3000 (три тисячі) грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кошельок», адреса: 08135, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Чайки, вул. Антонова, 8А; код в .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Рішення у повному олбсязі складено 26 грудня 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Плахтій І.Б.