ВІТОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2694/24
Провадження №6/477/92/25
УХВАЛА

09 грудня 2025 року Вітовський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Козаченка Р.В.,

із секретарем судового засідання Клюсевич-Шараповою Н.М.,

за участю: представниці відповідача Смоляк О.А.,

позивачки ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 (не з`явилися),

розглянувши заяву представниці відповідача про розстрочення виконання рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства фірми «СІДКОРН» про стягнення боргу за оренду земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В :

14 листопада 2025 року представниця відповідача звернулася до суду із заявою, в якій просила розстрочити виконання рішення суду в цій справі про стягнення з відповідача коштів у сумі 44685 грн 40 коп на дванадцять місяці по 3723 грн 78 коп щомісяця.

Вказувала, що відповідач ППФ «СІДКОРН» не має можливості відразу сплатити одночасно всю суму боргу через тяжке матеріальне становище, пов`язане з військовим вторгненням збройних формувань російської федерації на територію України. Через це орендовані ним земельні ділянки сільськогосподарського призначення перебували в зоні бойових дій з березня по листопад 2022 року, а потім через проведення заходів з протимінної діяльності на полях лише в 2024 році, підприємство було позбавлено можливості обробляти ділянки та вирощувати сільгоспродукцію і, як наслідок, виконувати обов`язок зі сплати орендної плати. Крім того, через відмову більшості власників земель від продовження договорів оренди, сукупна площа земель, які підприємство орендувало, зменшилася із 207,22 га до 63,88 га.

Також, з лютого 2022 року по вересень 2023 року м. Миколаїв зазнавало обстрілів збройними формуваннями російської федерації, унаслідок чого було пошкоджено техніку та посівний матеріал відповідача.

При цьому ППФ «СІДКОРН» листом № 132502 від 25 вересня 2024 року включено до переліку суб`єктів, що постраждали внаслідок збройної агресії РФ проти України.

Всі наведені обставини в своїй сукупності призвели до фінансових труднощів у підприємства, тому, через недостатність коштів для одночасного розрахунку з позивачкою та іншими особами, які позиваються до відповідача і цивільні справи за аналогічними правовідносинами знаходяться, як на виконання, так і на розгляді в суді, посилаючись на положення ст. 435 ЦПК України, просило про розстрочення судового рішення.

Позивачкою було подано письмове заперечення проти розстрочки, в якому вона вказала, що всі заявлені представницею відповідача обставини як підстава для розстрочки є вигадані. Вони були предметом дослідження судом під час розгляду справи по суті і суд надав їм належну оцінку. Тому, вказуючи на неприпустимість безпідставного невиконання рішення суду, просила відмовити в задоволенні заяви.

В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, про час та місце розгляду заяви були повідомлені належним чином, їх неявка не є перешкодою в проведенні судового розгляду.

Представниця відповідача заяву підтримала та просила задовольнити.

Суд, заслухавши доводи та пояснення представниці відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.

В жовтні 2024 року позивачка звернулася до суду із позовом до ППФ «СІДКОРН», в якому, з врахуванням збільшених під час розгляду справи позовних вимог, просила стягнути з нього заборгованість за договором від 01 серпня 2017 року оренди її земельної ділянки, кадастровий номер :07:000:0713 площею 10,85 га, яка розташована в межах Коларівської сільської ради Жовтневого району (нині територія Мішково-Погорілівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, в розмірі 158622 грн 43 коп., яка утворилася за період 2023-2024 років, з яких заборгованість з орендної плати 133947 грн 64 коп. без врахування податків та обов`язкових платежів, інфляційні втрати у розмірі 21975 грн 05 коп (тільки заборгованість із орендної плати), 3% річних у розмірі 2699 грн 74 коп, та стягнути 8000 грн відшкодування моральної шкоди.

Рішенням суду від 24 червня 2025 року позов був задоволений.

Постановою Миколаївського апеляційного суду Миколаївської області від 03 листопада 2025 року рішення суду змінено і з відповідача ППФ «Сідкорн» стягнуто на користь позивачки заборгованість з орендної плати в розмірі 44685 грн 40 коп, а в іншій частині позов залишений без змін.

Згідно з статтею 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 124 Конституції України, статті 18 ЦПК України судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для виконання для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Порядок виконання судового рішення визначено Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно із частиною першою статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Відповідно до частини першої статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (ч. 3 ст. 435 ЦПК України).

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (ч. 4 ст. 435 ЦПК України).

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч. 5 ст. 435 ЦПК України).

Отже, за змістом вказаних норм права відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення можливе лише у виключних випадках за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та не може перевищувати одного року з дня його ухвалення.

Системний аналіз зазначених норм законодавства свідчить, що закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Під час вирішення питання про розстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто стягувача.

Надання розстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України №5-пр/2013 від 26 червня 2013 року, розстрочка (відстрочка) виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на суд, захищення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року).

Згідно з поданою представницею ППФ «СІДКОРН» заявою підприємство не має можливості відразу сплатити борг через тяжкий матеріальний, в тому числі пов`язаний із військовими діями на території Миколаївської області.

Дійсно, 24 лютого 2022 року відбулося повномасштабне військове вторгнення збройних формувань російської федерації на територію України з частковою окупацією Сумської, Київської, Миколаївської та інших областей. В зв`язку з цим Законом України №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року було затверджено Указ Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, яким в період з 05:30 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан, який потім був продовжений відповідними Законами України і триває до тепер.

З 24 лютого і по листопад 2022 року на території Миколаївської області відбувалися активні бойові дії, а населені пункти перебували під постійними артилерійськими та ракетними обстрілами, що потягло припинення роботи багатьох підприємств, скорочення робочих місць, евакуацію населення. Ці факти загальновідомі та не потребують доказування.

В той же час, ці обставини були предметом дослідження під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій і судами не було встановлена достовірних обставин, за яких відповідачем не здійснювалася господарська діяльність та не відбувалося отримання прибутків. Тому за наслідком розгляду були встановлені підстави для стягнення боргу з орендної плати. В зв`язку з цим, обставини, які заявлялися відповідачем як підстава для відмови в задоволенні позову, не можуть слугувати обґрунтованими обставинами для здійснення розстрочення судового рішення.

Судами було встановлено, що відповідачем на орендованій земельній ділянці здійснювалося вирощування сільськогосподарських культур, тобто отримувався прибуток, тому суд не приймає посилання про скрутне матеріальне становище. Підприємством повинно розраховувати та належним чином здійснювати свою комерційну діяльність, в тому числі й виконання свого обов`язку зі сплати орендної плати.

Наявність виписки по банківському рахунку підприємства, відповідно до якого на рахунку відсутні кошти, також не підтверджує його скрутне матеріальне становище, оскільки виписка з рахунку надана тільки за один день 06 листопада 2025 року і не відображає повну інформацію про весь рух коштів боржника за 2025 рік, а також і за період, за яким була стягнута заборгованість. До того ж, достовірно не відомо чи є у ППФ «СІДКОРН» інші рахунки, і можливо в різних банківських установах. Тобто суду не надана повна інформація щодо наявності/відсутності коштів у підприємства та достовірних, повних і достатніх даних про його господарську діяльність.

За таких встановлених обставин суд не знаходить підстав для задоволення заяви.

Керуючись ст.ст. 258-260, 435 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні заяви представниці відповідача приватного підприємства фірми «СІДКОРН» про розстрочення на 12 місяців виконання постанови Миколаївського апеляційного суду від 03 листопада 2025 року щодо стягнення боргу за оренду земельної ділянки в сумі 44685 грн 40 коп.

Ухвала може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Вітовський районний суд Миколаївської області протягом 15 днів з дня складання її повного тексту.

Суддя Р.В. Козаченко