Номер провадження по справі 2/387/622/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 грудня 2025 року селище Добровеличківка
Добровеличківський районний суд Кіровоградської області, в складі :
головуючого судді Майстер І.П.
за участю секретаря судового засідання Полюхович Т.А.
розглянувши у спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Добровеличківського районного суду Кіровоградської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК Айконс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
Стислий виклад позиції позивача та відповідача
До Добровеличківського районного суду Кіровоградської області 14.07.2025 надійшла позовна заява, в якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 13 415 гривень 10 копійок за договором №1015539 від 02.09.2020.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В позовній заяві зазначено, що просять справу слухати за їх відсутності позовні вимоги підтримують та винести заочне рішення по справі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи неодноразово повідомлявся належним чином, поштовий конверт повернувся з відміткою "Адресат відсутній за вказаною адресою".
Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.
Добровеличківський районний суд Кіровоградської області, ухвалою від 21.07.2025 відкрив провадження у справі, вирішив розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 10.12.2025 постановлено про заочний розгляд справи та винесення заочного рішення суду.
З врахуванням вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
ІІ. Мотивувальна частина
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
02.09.2020 між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1015539 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Згідно з умовами кредитного договору товариство надало відповідачу кредит в сумі 4500,00 грн, дата надання кредиту 02.09.2020, строк кредиту 20 днів, стандартна процентна ставка 1,9 % в день.
28.04.2021 між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та ТОВ «ФК Сіті фінанс груп» укладено договір факторингу №1-28/04/2021 відповідно до умов якого ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" відступило до ТОВ «ФК Сіті фінанс груп» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників в тому числі право вимоги за кредитним договором № 1015539 від 02.09.2020 укладеним з ОСОБА_1
28.04.2021 ТОВ «ФК Сіті фінанс груп», як новий кредитор, відповідно до умов договору про відступлення права вимоги №1-28/04/2021, відступив право вимоги за кредитним договором № 1015539 від 02.09.2020 укладеним з ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" , ТОВ «ФК АЙКОНС» у зв`язку з чим останній набув права грошової вимоги до ОСОБА_1 .
У вимозі про виконання зобов`язань за кредитним договором, яка адресована ОСОБА_1 , вказано на необхідність виконання зобов`язання .
Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права.
Відповідно до ст.3 Закону України «Про електронну комерцію`електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно ч. 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію`електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа.
Згідно ч. 3 ст.11 Закону України Про електронну комерцію`електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до норм статей 610,612,625,629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором та не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлений договором строк, як закріплено нормами статей 526,530 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Згідно з ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Згідно ч. 1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним. Така позиція викладена і Верховним Судом України у постанові від 23 вересня 2015 року № 6-979цс15.
Водночас суд зазначає, що умовами договору передбачено, що строк договору становить 20 днів.
Розрахунок загальної вартості кредиту зазначений у графіку платежів, що є додатком №1 до договору кредиту, з якого вбачається, що датою повернення позики та нарахованих процентів є 22 вересня 2020 року, сума кредиту - 4500,00 грн, сума нарахованих процентів - 855,00 грн, загальна сума кредиту 5355,00 гривень.
Графік платежів складений без врахування передбачених договором пролонгацій строку користування кредитом.
В свою чергу, порядок пролонгацій строку кредиту передбачений розділом 4 договору кредиту.
Зокрема, у пункті 4.1 договору зазначено, що у випадку неможливості виконання зобов`язань за договором у повному обсязі у встановлений термін та за умови, що заборгованість за кредитом складає не менше 400,00 грн клієнт може ініціювати продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення кредиту, шляхом укладення додаткової угоди до договору.
Пунктом 4.2 договору передбачено, що пропозиція клієнта щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом натискання кнопки «продлить/продовжити кредит» в особистому кабінеті або відповідної кнопки та платіжному терміналі та здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених процентів на дату платежу. Після отримання товариством коштів у розмірі нарахованих та несплачених процентів та штрафних санкцій, заява клієнта про продовження строку користування кредитом вважається поданою.
Згідно з пунктом 4.3 договору, товариство має протягом 24 годин, але не обов`язково акцептувати пропозицію клієнта про продовження строку користування кредитом шляхом направлення текстового повідомлення про продовження строку кредиту.
Окрім того, умовами договору зазначено, що новий строк розраховується із дня наступного за днем вчинення клієнтом вказаних вище дій. Протягом нового строку проценти нараховуються за стандартною процентною ставкою.
Матеріали справи не містять жодних доказів того, що ОСОБА_1 вчинялися дії щодо пролонгації строку договору, тобто те, що строк договору було продовжено.
Разом з тим вбачається, що ОСОБА_1 взяті не себе зобов`язання не виконав, у передбачений в договорі строк грошові кошти (суму позики) та нараховані проценти за користування позикою не повернув, унаслідок чого виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики - 4 390,00 грн та процентів за користування позикою в межах строку кредитування - 20 днів в сумі 855,00 гривень. Таким чином заборгованість ОСОБА_1 , за вказаним кредитним договором у загальній сумі складає 5245,00 гривень.
Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені статтями 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплати суму боргу кредитору.
Таким чином, вимога позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики та процентів за користування позикою в межах строку кредитування є доведеною та підлягає задоволенню.
Статтями 1046, 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до частини 1 статті 1048 та частини 1 статті 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.
Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного договору кредиту №996306 від 26 серпня 2020 року ТОВ «Лінеура», як фінансова установа, надало позичальнику суму кредиту строком на 20 днів, а остання зобов`язувалася повернути надану позику у повному обсязі до 15 вересня 2020 року, про що також зазначено у графіку платежів, який є додатком №1 до договору.
Судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів вчинення позичальником дій щодо пролонгації договору, як це передбачено пунктом 4 договору.
4390,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу;
1668,00 грн - залишок за відсотками;
7356,00 грн - прострочені відсотки.
Разом з тим у прохальній частині позову позивач зазначає, що заборгованістю у розмірі 1668,20 грн є заборгованість за комісією і відсотками.
Зважаючи на викладене, суд розцінює вимоги щодо стягнення коштів у розмірі 1668,20 грн (заборгованість за комісією і відсотками) і 7356,90 грн (прострочена заборгованість за відсотками), саме як заборгованість нараховану за відсотками, що і вбачається із згаданого реєстру передачі прав вимоги.
Таким чином, позивач, відповідно до статті 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти.
Відомостей про пролонгацію дії договору, передбачену розділом 4 договору кредиту, як і розрахунку заборгованості здійсненого первісним кредитором, матеріали справи не містять.
Зважаючи на викладене, та оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця були відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, заявлена вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості по процентах за користування кредитом після сплину 20 днів кредитування є безпідставною та задоволенню не підлягає.
Відповідно до статті 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи викладене, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме щодо стягнення з відповідача коштів за договором кредиту № 1015539 від 02 вересня 2020 року у загальному розмірі 5245,00 грн, з яких: 4 390,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 855,00 грн - заборгованість за відсотками.
Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені статтями 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплати суму боргу кредитору.
Таким чином, вимога позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики та процентів за користування позикою в межах строку кредитування є доведеною та підлягає задоволенню.
Таким чином, позивач, відповідно до статті 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти.
Відомостей про пролонгацію дії договору, передбачену розділом 4 договору кредиту, як і розрахунку заборгованості здійсненого первісним кредитором, матеріали справи не містять.
Зважаючи на викладене, та оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця були відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, заявлена вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості по процентах за користування кредитом після сплину 20 днів кредитування є безпідставною та задоволенню не підлягає.
Відповідно до статті 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною 2 статті 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат. Також слід зазначити, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України», «Заїченко проти України»).
Судом досліджено свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю довіреність від 16.06.2025, акт правової допомоги від 15.09.2025, платіжну інструкцію від 15.09.2025, рахунок від 15.09.2025, договір №16/06/2025 про надання правової допомоги від 16 червня 2025 року. Зміст вказаних документів не суперечить вимогам законодавства до їх оформлення.
Суд також зазначає, що відповідач взагалі не приймав участі у процесі, не висловлював позиції та не подавав доказів. Водночас вирішення справи може створити перевагу позивачу, якщо відповідач об`єктивно не був належно повідомлений або не мав можливості брати участь у слуханні справи та подавати заперечення.
З урахуванням вищевикладеного, обсягу наданої правової допомоги, розрахунку цієї правової допомоги, зважаючи на характер даної категорії справи, загальний обсяг наданих адвокатом правничих послуг за відповідний період, компенсації підлягають кошти в сумі 4000 гривень, що відповідатиме об`єктивному та співмірному обсягу наданої правової допомоги стороні позивача, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Із урахуванням наведеного, суд розраховує розмір витрат на правничу допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1 563 гривні 90 копійок.
Відповідно до ч.1 ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково, то з відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в розмірі 946 гривень 95 копійок.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.512, 514, 610, 612, 625, 629, 1049, 1054, 1077, 1082, 1081 ЦК України, ст.ст.12, 13, 81, 141, 247, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК Айконс" в рахунок оплати заборгованості за кредитним договором №№1015539 від 02.09.2020 в розмірі 5245,00 грн, з яких: 4 390,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 855,00 грн - заборгованість за відсотками.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК Айконс" судові витрати в сумі 946 ( дев`ятсот сорок шість ) гривень 95 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК Айконс" судові витрати на професійну правову допомогу у розмірі 1 563 (тисячу п`ятсот шістдесят три) гривні 90 копійок.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення ( виклику ) учасників справи.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

В порядку п.4. ч.5 ст.265 ЦПК України зазначаються такі реквізити сторін та інших учасників справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОНС» (місце знаходження: 01042, м. Київ, вул. Саперне Поле, 12, ),

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Суддя

Добровеличківського районного суду

Кіровоградської області Майстер І.П.