Справа № 183/2418/25
№ 2/183/2885/25
17 грудня 2025 року м.Самар
Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - Оладенко О.С.
за участю секретаря судового засідання Павлюк А.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадженняу у приміщенні Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
14 березня 2025 року ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (далі ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР») через систему «Електронний суд» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування заявлених вимог представник позивача вказує, що 22.09.2017 року між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» (далі АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 014/0133/82/0192856, за умовами якого банк надав позичальнику грошові кошти відповідно до умов передбачених цим договором, а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 22.09.2019 та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 49,9 %.
Крім того, 27.12.2017 року між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 014/0133/82/0200004, відповідно до умов якого банк надав позичальнику грошові кошти відповідно до умов передбачених цим договором, а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 27.12.2023 та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 39,9 %.
АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» належним чином виконало свої зобов`язання перед відповідачем ОСОБА_1 за вищевказаними кредитними договорами, надавши останньому кредитні кошти, в порядку та розмірі, передбаченому умовами цих договорів.
20.09.2019 року АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (далі ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ») уклали договір відступлення права вимоги № 114/2-19-F, відповідно до якого АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за кредитними договорами № 014/0133/82/0192856 та № 014/0133/82/0200004, боржником у яких є ОСОБА_1
10.01.2023 року ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» уклали договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за кредитними договорами № 014/0133/82/0192856та № 014/0133/82/0200004, боржником у яких є ОСОБА_1 .
Таким чином, до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» перейшло право вимоги за зобов`язаннями ОСОБА_1 по кредитним договорам № 014/0133/82/0192856 та № 014/0133/82/0200004, укладеним між ним та первісним кредитором АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК».
Оскільки відповідач в добровільному порядку не виконав своїх зобов`язань за вищевказаними кредитними договорами, тому ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулося до суду за захистом своїх прав та просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість:
Ухвалою судді 17.03.2025 відкрито провадження у даній справі та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
У судове засідання сторони не з`явилися.
У позовній заяві представник позивача Ткаченко М.М. просила розглянути справу у відсутності сторони позивача. Проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку шляхом здійснення виклику через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, причини неявки суду невідомі, у визначений судом строк відзив на позов не подав.
У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Згідно ч. 6 ст. 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як на десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як на п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.
Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Судом установлено, що 22.09.2017 ОСОБА_1 власноручно підписав договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0133/82/0192856, за умовами якого кредитор АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» зобов`язується надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується використати кредит за цільовим призначенням, повернути кредитору основну суму кредиту, сплатити проценти за користуванням кредитом, а також виконати інші обов`язки, визначені Договором.
Підписанням кредитного договору № 014/0133/82/0192856 позичальник підтвердив, що перед укладенням цього договору він повідомлений в письмовій формі про всі умови споживчого кредитування в АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та орієнтовну загальну вартість кредиту, а також засвідчив факт ознайомлення на момент підписання ним договору з усіма умовами страхування (п. п. 6.4, 6.5 Договору).
Відповідно до п. 8.1 Договору кредитор у встановленому законодавством України порядку має право без згоди позичальника відступити свої права вимоги за Договором будь-якій іншій особі або обтяжити ці права будь-яким чином.
Згідно п. 10.3 Договору, за прострочення виконання будь-яких грошових зобов`язань за договором кредитор має право, а позичальник зобов`язаний на вимогу кредитора сплатити останньому пеню в розмірі 1 % від суми простроченого платежу за кожен календарний день прострочення.
Кредитодавець належним чином виконав свої зобов`язання за вищевказаним договором та надав позичальнику кредитні кошти в порядку, передбаченому договором, що підтверджується виписками по рахунку ОСОБА_1 за кредитним договором № 014/0133/82/0192856.
Разом з тим, ОСОБА_1 , в порушення умов кредитного договору № 014/0133/82/0192856 від 22.09.2017, не повернув отримані кредитні кошти у встановлений строк, не сплатив проценти за користування ними, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість.
Судом також установлено, що 27.12.2017 ОСОБА_1 власноручно підписав договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0133/82/0200004, за умовами якого кредитор АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» зобов`язується надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується використати кредит за цільовим призначенням, повернути кредитору основну суму кредиту, сплатити проценти за користуванням кредитом, а також виконати інші обов`язки, визначені Договором.
Підписанням кредитного договору № 014/0133/82/0200004 позичальник підтвердив, що перед укладенням цього договору він повідомлений в письмовій формі про всі умови споживчого кредитування в АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та орієнтовну загальну вартість кредиту, а також засвідчив факт ознайомлення на момент підписання ним договору з усіма умовами страхування (п. п. 6.4, 6.5 Договору).
Відповідно до п. 8.1 Договору кредитор у встановленому законодавством України порядку має право без згоди позичальника відступити свої права вимоги за Договором будь-якій іншій особі або обтяжити ці права будь-яким чином.
Згідно п. 10.3 Договору, за прострочення виконання будь-яких грошових зобов`язань за договором кредитор має право, а позичальник зобов`язаний на вимогу кредитора сплатити останньому пеню в розмірі 1 % від суми простроченого платежу за кожен календарний день прострочення.
Кредитодавець належним чином виконав свої зобов`язання за вищевказаним договором та надав позичальнику кредитні кошти в порядку, передбаченому договором, що підтверджується виписками по рахунку ОСОБА_1 за кредитним договором № 014/0133/82/0200004.
Разом з тим, ОСОБА_1 , в порушення умов кредитного договору № 014/0133/82/0200004 від 22.09.2017, не повернув отримані кредитні кошти у встановлений строк, не сплатив проценти за користування ними, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість.
20 вересня 2019 року між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір відступлення прав вимоги № 114/2-19-F, за умовами якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» прийняло належні АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників.
Згідно абзацу 2 пункту 2.4 Договору, до нового кредитора переходять в повному обсязі права вимоги, безвідзивно та без можливості зворотного викупу. Зокрема, але не виключно, до нового кредитора переходить: право здійснювати нарахування та стягнення процентів за кредитним договором з дати відступлення права вимоги за умови дотримання вимог чинного законодавства України, право нарахування та стягнення штрафних санкцій за порушення боржником грошових зобов`язань, нарахування будь-яких платежів і комісій, а також право вимагати у боржників відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням грошових зобов`язань, відповідно до законодавства та умов кредитного договору.
Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 17 лютого 2020 року до Договору відступлення прав вимоги № 114/2-19-F від 20 вересня 2019 року ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитними договорами № 014/0133/82/0192856 та № 014/0133/82/0200004.
10 січня 2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за умовами якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» прийняло належні ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників.
Відповідно до Реєстру боржників від 10 січня 2023 року до договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитними договорами № 014/0133/82/0192856 та № 014/0133/82/0200004.
Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
В силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України, норми якої в силу частини другої статті 1054 ЦК України поширюються на кредитні відносини, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Із положень пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України слідує, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
В силу статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до статті 610 ЦК України слідує, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами.
Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.
Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.
Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором.
Як зазначив Верховний Суд України у постанові від 5 липня 2017 року (справа № 6-459цс17), згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. Відтак суди мають з`ясувати належним чином обсяг і зміст прав, які перейшли до нового кредитора та чи існували вони на момент їх переходу.
У постанові Верховного Суду від 24.12.2019 у справі № 668/7544/15-ц зазначено, що за приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).
Тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним (постанова Верховного Суду від 07.02.2018 року у справі № 2-2035/11, постанова Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15).
Враховуючи факт підписання відповідачем власноручним підписом 22 вересня 2017 року договору про надання банківських послуг та послуг страхування № 014/0133/82/0192856 та 27 грудня 2017 року договору про надання банківських послуг та послуг страхування № 014/0133/82/0200004, суд вважає, що укладення кредитних договорів відбулося і відповідач мав можливість розпоряджатися грошовими коштами на умовах, передбачених цими договорами.
Досліджені судом докази свідчать про укладеність вищевказаних кредитних договорів між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та відповідачем ОСОБА_1 , невиконання останнім своїх зобов`язань щодо повернення отриманих в борг коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами, відтак наявності в нього боргових зобов`язань.
Надані позивачем письмові докази, зокрема, договір відступлення прав вимоги № 114/2-19-F від 20 вересня 2019 року, договір відступлення прав вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року, Реєстри боржників, які є додатками до цих договорів, а також платіжні документи свідчать про те, що ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло у встановленому законом порядку право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитними договорами № 014/0133/82/0192856 та № 014/0133/82/0200004.
Суд враховує, що право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12) та від 31 жовтня 2018 року (справа № 202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року (справа № 910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
При відступлені 20 вересня 2019 року права вимоги за кредитним договором № 014/0133/82/0200004 від 27 грудня 2017 року від АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», останній в межах переданих йому прав мав повноваження щодо нарахування відсотків за користування кредитними коштами в період строку дії кредитного договору.
В подальшому позивачем нараховані відсотки за користування кредитними коштами в межах строку кредитування, на який були надані кредитні кошти.
Суд погоджується із наданим позивачем розрахунком заборгованості щодо тіла кредиту та нарахованих відсотків та визнає його таким, що відповідає умовам кредитних договорів та строку кредитування.
Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість:
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зважає на наступне.
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При поданні позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у зв`язку із задоволенням позовних вимог.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування (частина п`ята статті 135 ЦПК України).
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до статті 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Незалежність адвокатури гарантується. Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом.
Поняття «надання професійної правничої допомоги» не тотожне поняттю «представництво особи в суді». Надання професійної правничої допомоги здійснюють лише адвокати, натомість представництво особи у суді може бути здійснене за вибором особи адвокатом або іншим суб`єктом (абзац другий підпункту 2.2.1 підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини висновку Конституційного Суду України (Велика палата) у справі за конституційним зверненням Верховної Ради України про надання висновку щодо відповідності законопроекту про внесення змін до Конституції України (щодо скасування адвокатської монополії) (реєстр. № 1013) вимогам статей 157 і 158 Конституції України від 31 жовтня 2019 року № 4-в/2019).
Таким чином, витрати на юридичні послуги, надані стороні у справі іншою, ніж адвокат, особою, не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані у порядку частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 ЦПК України.
Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Підстави стягнення витрат на професійну правничу допомогу представника позивача директор ТОВ «Коллект центр» М. М. Ткаченко обґрунтовує наданими суду документами: договір № 02-09/2024-3 від 02.09.2024 про надання позивачу правової допомоги фізичною особою-підприємцем Суборою Надією Сергіївною, тарифи на послуги, платіжна інструкція, заявка на надання юридичної допомоги, витяг з Акту про надання юридичної допомоги.
Проте, з наданих суду документів не вбачається, що особа, яка надавала правничу допомогу позивачу у справі за позовом ТОВ «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, а саме фізична особа-підприємець Субора Надія Сергіївна є адвокатом.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 280-282 ЦПК України, суд -
Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість:
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» 2422,40 грн. (судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», місцезнаходження: м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306, .

відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено і підписано 17 грудня 2025 року .

Суддя Оладенко О.С.