УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2025 р. Суддя Київського районного суду м. Харкова Муратова С.О., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 , подану її представником адвокатам Мойсюком Андрієм Миколайовичем до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, -

встановив:

22.12.2025 до Київського районного суду м. Харкова надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , в якості відшкодування моральної шкоди 50000 грн.; відшкодування судових витрат покласти на ОСОБА_2 .

В поданому до суду позові позивач зазначає, зокрема, що у провадженні Київського районного суду м. Харкова перебувала справа №953/45/24 за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, в рамках кримінального провадження №0000532, відомості про яке внесено до ЄРДР від 01.09.2023. Вироком Київського районного суду м. Харкова від 23.05.2025 по справі №953/45/24 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а заявлений цивільний позов потерпілої ОСОБА_1 задоволено частково. Проте, ухвалою Харківського апеляційного суду від 22.10.2025 по справі №953/45/24, ОСОБА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, було звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Відповідно, кримінальне провадження №0000532 від 01.09.2023 було закрито. В мотивувальній частині вказаної ухвали суд зазначив наступне: звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, та закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, не є реабілітуючою підставою, а тому потерпіла ОСОБА_1 не позбавлена процесуальної можливості звернутися до суду з цивільним позовом в порядку цивільного судочинства. Таким чином, цивільний позов ОСОБА_1 залишено без розгляду. Однак, як правильно зазначив суд апеляційної інстанції, закриття кримінального провадження на підставі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності не звільняє ОСОБА_2 від обов`язку відшкодування в порядку цивільного судочинства завданої внаслідок кримінального правопорушення шкоди.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.12.2025 розгляд даної справи визначено судді Київського районного суду м. Харкова Муратовій С.О.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно ч. 1 ст. 37 ЦПК України, суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі.

Згідно ч. 1 ст. 39 ЦПК України, за наявності підстав, зазначених у статтях 36, 37, 38 ЦПК України, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Згідно ч. 9 ст. 40 ЦПК України, питання про самовідвід судді вирішується ухвалою суду, що розглядає справу, яка оформлюється окремим документом.

Так, в провадженні Київського районного суду м. Харкова перебувало кримінальне провадження за обвинувальним актом по кримінальному провадженню № 0000532 від 01.09.2023, за обвинуваченням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.01.2024, розгляд вказаного кримінального провадження визначено судді Київського районного суду м. Харкова Муратовій С.О. (справа №953/45/24).

Вироком судді Київського районного суду м. Харкова Муратової С.О. від 23.05.2025 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначино йому покарання у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин; заявлений цивільний позов потерпілої ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням 10000 гр.; в іншій частині в задоволенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 22.10.2025 апеляційну скаргу прокурора зі зміненими доводами задоволено; апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_2 залишено без задоволення; клопотання обвинуваченого ОСОБА_2 про звільнення від кримінальної відповідальності задоволено; вирок Київського районного суду м. Харкова від 23.05.2025 відносно ОСОБА_2 скасовано; звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі ст. 49 КК України, а кримінальне провадження закрито; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу, понесені потерпілою в суді першої інстанції у розмірі 10000 грн.; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу, понесені потерпілою в суді апеляційної інстанції у розмірі 10400 грн.

В мотивувальній частині вказаної ухвали Харківського апеляційного суду від 22.10.2025 колегія суддів зазначила, зокрема, що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, та закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, не є реабілітуючою підставою, а тому потерпіла ОСОБА_1 не позбавлена процесуальної можливості звернутися до суду з цивільним позовом в порядку цивільного судочинства.

Отже, суддею Київського районного суду м. Харкова Муратовою С.О., в ході розгляду обвинувального акту відносно ОСОБА_2 , вже розглядався цивільний позов потерпілої ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, за результатами чого судом винесено вирок Київського районного суду м. Харкова від 23.05.2025, який скасовано ухвалою Харківського апеляційного суду від 22.10.2025.

Статтею 6 § 1 Конвенції про захист прав та основних свобод людини передбачається, що кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

У рішеннях «Білуха проти України», «Ветштайн проти Швейцарії» Європейський суд з прав людини наголошує, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Як встановлено Бангалорськими принципами поведінки суддів, схваленими резолюцією Економічної і Соціальної Ради ООН № 2006/23 від 27.07.2006 «об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття».

Згідно п.2.5 «Бангалорських принципів поведінки суддів», суддя заявляє самовідвід навіть в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Відповідно до п.3 Європейського статуту судді, «Суддя не тільки повинен бути неупередженим, але і повинен сприйматися будь-ким як неупереджений».

Згідно рішення Європейського Суду з Прав Людини у справі "Лауко проти Словатчини" будь який служитель Феміди, щодо якого є підстави сумніватися в неупередженості, повинен усунутися від розгляду справи, тобто заявити самовідвід.

Враховуючи викладене, оскільки в ході розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 мною розглянуто цивільний позов потерпілої ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, вказана обставина унеможливлює повторний розгляд мною позовної заяви ОСОБА_1 , поданої її представником адвокатам Мойсюком А.М. до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення

Отже, з метою уникнення жодних сумнівів в моїй об`єктивності та неупередженості, згідно вимог ст. 6 § 1 Конвенції про захист прав та основних свобод людини та відповідно до рішення Ради суддів України № 46 від 07.09.2017, вважаю за необхідне заявити по даній справі самовідвід.

Керуючись ст.ст. 36-41 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заявити самовідвід по розгляду цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 , подану її представником адвокатам Мойсюком Андрієм Миколайовичем до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення (справа №953/13760/25).

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя: С.О. Муратова