ПУЛИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 2-др/292/9/25 ДОДАТКОВЕ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2025 року селище Пулини

Пулинського районного суду Житомирської області

Головуюча суддя Гуц О.В.

секретар судового засідання Риданова Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 -адвоката Денисенко В.М. про винесення додаткового рішення по цивільній справі №760/24225/24 за позовом представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Єрьомкіна Ігора Володимировича до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей та сім"ї Солом"янської районної в м.Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, Орган опіки та піклування Житомирської міської ради про позбавлення батьківських прав.

У С Т А Н О В И В :

Рішенням Пулинського районного суду Житомирської області від 02 грудня 2025 року, у задоволенні позову представника позивача ОСОБА_2 -адвоката Єрьомкіна Ігора Володимировича до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей та сім"ї Солом"янської районної в м.Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, Орган опіки та піклування Житомирської міської ради про позбавлення батьківських прав, відмовлено повністю.

10.12.2025 від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Денисенко В.М. на адресу суду через систему "Електронний суд" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій вона просить поновити строк для подачі доказів на підтвердження понесених Ковбасюком С.А. судових витрат у справі №760/24225/24, ухвалити додаткове рішення, за яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 23 670 грн. На обґрунтування підстав для поновлення пропущеного процесуального строку представник відповідача посилається на те, що у відзиві на позовну заяву було заявлено вимогу щодо розподілу судових витрат у порядку статті 141 ЦПК України. Рішення Пулинського районного суду Житомирської області у справі №760/24225/24 було проголошено в судовому засіданні 02.12.2025, отже п`ятиденний термін на подання доказів у справі припадає на 07.12.2025, тобто на вихідний день (неділя). Згідно ч.3 ст.124 ЦПК України, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день, тобто для подання цієї заяви це 08 грудня 2025 року. Так, 08.12.2025 у зв`язку із різким погіршенням стану здоров`я, вона була вимушена звернутись за медичною допомогою до КП Лікарня ім.В.П.Павлусенка, де їй було встановлено діагноз Гіпертонічна криза. З вищевикладених причин вона була позбавлена фізичної можливості подати 08.12.2025 зазначену заяву та долучити докази на підтвердження понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, пов`язану із розглядом вказаної справи, а сам відповідач, в силу своєї юридичної необізнаності, долучити зазначені докази не спромігся б, стверджує, що причина пропуску строку на звернення до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення є поважною, а тому наявні підстави для поновлення нетривалого пропущеного строку для подання заяви про розподіл судових витрат. В обґрунтування своєї заяви представник відповідача зазначає, що рішенням Пулинського райсуду Житомирської області від 02.12.2025 по справі №760/24225/24 не вирішено питання про відшкодування відповідачу судових витрат, понесених ним на професійну правничу допомогу. Вважає, що на даний час, відповідач має право звернутися до суду який розглянув справу із заявою про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат, оскільки до справи долучені всі необхідні докази на підтвердження цих витрат у розмірі 23 670,00 грн.. Понесені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу підтверджуються копією акта приймання-передачі наданих послуг №20/1 від 02 травня 2025 року до Договору про надання правової допомоги №20 від 08.04.2025; копією прибуткового касового ордеру №9 від 10 травня 2025 року; копією акта приймання-передачі наданих послуг №20/2 від 04 червня 2025 року до Договору про надання правової допомоги №20 від 08.04.2025; копією прибуткового касового ордеру №15 від 15 червня 2025 року; копією акта приймання-передачі наданих послуг №20/3 від 04 листопада 2025 року до Договору про надання правової допомоги №20 від 08.04.2025; копією прибуткового касового ордеру №21 від 25 листопада 2025 року; копією фіскального чеку Укрпошта від 15.04.2025 на суму 55 грн.; копією фіскального чеку Укрпошта від 16.04.2025 на суму 55 грн.; копією фіскального чеку Укрпошта від 16.04.2025 на суму 60 грн.; копією посвідчення інваліда війни на ім`я ОСОБА_1 .

Сторони у судове засідання не з`явилися. Про час та місце судового розгляду справи належним чином повідомлені.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої, восьмої статті 83 ЦПК України якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до частин першої, третьої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Отже, згідно з приписами статті 126, частини восьмої статті 141 ЦПК України у випадку неподання доказів витрат протягом визначеного частиною восьмою статті 141 ЦПК України п`ятиденного строку заява про розподіл судових витрат, зроблена стороною до закінчення судових дебатів у справі, повинна залишатися судом без розгляду, якщо причини пропуску цього строку не є поважними.

Враховуючи, що п"ятиденний термін на подання доказів у справі припав на 07.12.2025, тобто на вихідний день (неділя), а 08.12.2025 у зв"язку із різким погіршення стану здоров"я представника відповідача (на підтвердження надано довідку КП "Лікарня №2 ім.В.П.Павлусенка" Житомирської міської ради від 08.12.2025), остання була позбавлена фізичної можливості подати зазначену заяву та долучити докази, тому заява про ухвалення додаткового рішення у справі з доказами їх понесення подана через підсистему "Електронний суд" 09.12.2025, суд вважає, що наявні правові підстави для поновлення представнику відповідача встановленого частиною восьмою статті 141 ЦПК України процесуального строку.

Пунктом 3 частини 1 статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно ч. 2 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення. Відповідно до ч.1,3 статті 133 та частини 1-3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов"язаних з розглядом справи. До витрат, пов"язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов"язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягать розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частини 1-2 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і очікує понести у зв"язку з розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають поділу між сторонами за результатами розгляду справи. Таким чином, суд вважає, що застосування відповідних положень статті 134 Цивільного процесуального кодексу України належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин кожної справи, а також інших чинників, зокрема, дій або бездіяльності сторони або її представника під час розгляду справи. У разі відмови у позові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача (пункт 2 частина 2 статті 141 ЦПК України). Згідно з ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Згідно матеріалів справи, на підтвердження понесених судових витрат - витрат на професійну правничу допомогу стороною відповідача було подано: договір про надання правової допомоги №20 від 08.04.2025 адвокатом Денисенко В.М., ордер на надання правничої допомоги ОСОБА_1 на підставі договору про надання правничої допомоги №20 від 08.04.2025 у Пулинському (Червоноармійському) районному суду Житомирської області адвокатом Денисенко В.М. від 15.04.2025 та 09.06.2025, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЖТ №001174 від 13.11.2024, копію акту приймання-передачі наданих послуг №20/1 від 02 травня 2025 року до Договору про надання правової допомоги №20 від 08.04.2025; копію прибуткового касового ордеру №9 від 10 травня 2025 року; копію акту приймання-передачі наданих послуг №20/2 від 04 червня 2025 року до Договору про надання правової допомоги №20 від 08.04.2025; копію прибуткового касового ордеру №15 від 15 червня 2025 року; копію акту приймання-передачі наданих послуг №20/3 від 04 листопада 2025 року до Договору про надання правової допомоги №20 від 08.04.2025; копію прибуткового касового ордеру №21 від 25 листопада 2025 року; копію фіскального чеку Укрпошта від 15.04.2025 на суму 55 грн.; копію фіскального чеку Укрпошта від 16.04.2025 на суму 55 грн.; копію фіскального чеку Укрпошта від 16.04.2025 на суму 60 грн.; копію посвідчення інваліда війни на ім`я ОСОБА_1 . Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Як вбачається із рішення Пулинського районного суду Житомирської області від 02 грудня 2025 року, у задоволенні позову представника позивача ОСОБА_2 -адвоката Єрьомкіна Ігора Володимировича до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей та сім"ї Солом"янської районної в м.Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, Орган опіки та піклування Житомирської міської ради про позбавлення батьківських прав, відмовлено повністю. Враховуючи вище викладене та вимоги п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, згідно якого, витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача, суд вважає, що на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу представником відповідача надано належні та допустимі докази щодо витрат на правову допомогу в розмірі 20 670 грн. Водночас у заяві вона просить стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 23 670 грн, однак документального підтвердження даних витрат на суму 3000 грн не надала, а тому суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви представника відповідача та стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 20 670 грн, оскільки саме така сума підтверджується наданими суду доказами. На підставі викладеного, керуючись ст.134,141, 258,259,263-270 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Поновити пропущений з поважних причин встановлений законом процесуальний строк звернення до суду представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Денисенко Вікторії Миколаївни для подачі доказів на підтвердження понесених ОСОБА_1 судових витрат.

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Денисенко Вікторії Миколаївни про винесення додаткового рішення у цивільній справі №760/24225/24 за позовом представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Єрьомкіна Ігора Володимировича до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей та сім"ї Солом"янської районної в м.Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, Орган опіки та піклування Житомирської міської ради про позбавлення батьківських прав задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення по цивільній справі №760/24225/24за позовом представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Єрьомкіна Ігора Володимировича до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей та сім"ї Солом"янської районної в м.Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, Орган опіки та піклування Житомирської міської ради про позбавлення батьківських прав.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 накористь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , реєстраційнийномер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 витрати на правову допомогу в розмірі 20 670 (двадцять тисяч шістсот сімдесят) гривень.

Додаткове рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О. В. Гуц