№ 207/5413/25
№ 2-др/207/20/25
04 грудня 2025 року м. Кам`янське
Південний районний суд міста Кам`янського у складі:
головуючого судді Юрченко І.М.
при секретарі Сівачук А.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське заяву представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Серебрякової Ірини Миколаївни про ухвалення додаткового рішення про вирішення питання стягнення судових витрат по оплаті професійної правничої допомоги у цивільній справі №207/5413/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
Заочним рішенням Південного районного суду міста Кам`янського від 03 листопада 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено.
12 листопада 2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Серебрякової І.М. до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі №207/5413/25 про стягнення на підставі ст. ст. 137, 141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь позивачки витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 8500,00 грн.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, в раніше поданій заяві просив розгляд справи проводити за його відсутністю та за відсутністю позивача.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, день та місце судового розгляду повідомлений належним чином, заяв, клопотань не надав.
Вивчивши подану заяву та матеріали справи, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч.3 ст.259 ЦПК України суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішення після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.
Згідно ч.1 ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Таким чином, у випадку, якщо суд при ухваленні судового рішення по суті спору з певних причин не вирішив питання про судові витрати, або відкладення вирішення цього питання було ініційовано стороною у справі, таке питання підлягає вирішенню шляхом ухвалення судом додаткового судового рішення в порядку статті 270 ЦПК України.
Частиною першою ст.15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
У відповідності доп. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК Україниоднією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).
Частиною 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати зокрема на професійну правничу допомогу та вчинення інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно доч. 3 ст. 141 ЦПК Українипри вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно зч. 3 ст. 137 ЦПК Українидля визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно доч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Із заяви про ухвалення додаткового рішення вбачається, що представник позивачки адвокат Серебрякова І.М. просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8500,00 грн.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивачки адвокатом Серебряковою І.М. надано суду копії: Договору № б/н від 21.08.2025 про надання правничої допомоги, Додаток до договору про надання правничої допомоги від 21.08.2025, квитанцію № 1 від 21.08.2025 року.
У постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п.21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.
Даний спір для кваліфікованого юриста є спором незначної складності, судова практика щодо яких є сталою і передбачуваною, великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.
У рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (п.80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (п.95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20 травня 2019 у справі №916/2102/17, від 25 червня 2019 у справі №909/371/18, у постановах від 05 червня 2019 року у справі №922/928/18, від 30 липня 2019 року у справі №911/739/15.
Суд звертає увагу, що матеріали справи не потребували і не містять великої кількості документів для підготовки позовної заяви та те, що справи про розірвання шлюбу є типовими, не є особливо складними, адвокат не брала участь у судових засіданнях, нею було тільки надано послугу для позивачки з консультації та роз`яснення суті спору, підготовки проекту позовної заяви та подачі до суду заяви про розгляд справи у відсутність сторони позивача.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що визначені представником позивачки адвокатом Серебряковою І.М. до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу є завищеними і не являються співмірними, обґрунтованими і пропорційними об`єму здійсненої роботи та наданої послуги, складності справи, а тому суд приходить до висновку про необхідність зменшення розміру відшкодування витрат на правничу допомогу до 3 000,00 грн.
Керуючись ст. ст. 10, 12, 127, 263-265,268,270,273,354 ЦПК України, суд,-
Заяву представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Серебрякової Ірини Миколаївни про ухвалення додаткового рішення про вирішення питання стягнення судових витрат по оплаті професійної правничої допомоги у цивільній справі №207/5413/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити частково.
Доповнити рішення Південного районного суду міста Кам`янського від 03 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу наступним абзацом:
Стягнути з ОСОБА_2 на користь на користь ОСОБА_1 суму судових витрат пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги адвоката у розмірі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп.
В задоволенні решти вимог заяви відмовити.
Додаткове заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд додаткового заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне додаткове заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного додаткового заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, а відповідачем - в той же строк з дня залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя І.М. Юрченко