УХВАЛА

26 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 487/3756/23

провадження № 61-16293ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідачка), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , подану адвокатом Довгалем Сергієм Володимировичем, на постанову Миколаївського апеляційного суду

від 17 листопада 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної залиттям квартири, -

ВСТАНОВИВ:

Обставини справи

1. У червні 2023 року ОСОБА_1 , у інтересах якого діє представник - адвоката Бурлаков М. О., звернувся до ОСОБА_2 з позовом про стягнення 185 827,00 грн шкоди, спричиненої залиттям квартири та 10 000,00 грн відшкодування моральної шкоди.

Позивач зазначав, що є власником квартири АДРЕСА_1 .

9-10 травня 2022 року квартира була залита з квартири АДРЕСА_2 , що знаходиться зверху та власником якої є відповідач ОСОБА_2 .

З метою виявлення причин та розміру пошкоджень 13 травня 2023 року посадовими особами ЖЕО ТОВ "Николаевдомсервис" було проведено обстеження квартири та складено відповідний акт. Провести ці дії раніше не виявлялося можливим у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та постійними обстрілами м. Миколаєва.

Згідно з актом комісії залиття квартири позивача сталося внаслідок недбалого відношення власника квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_2 до використання мережі водопостачання. Згідно з висновком будівельно-технічної експертизи № 125-062 від 08 червня 2023 року розмір матеріальної шкоди складає 185 827,00 грн.

Крім того позивач зазначав, що він є особою з інвалідністю ІІ групи, а залиттям квартири йому було заподіяно моральних страждань, які виразились у порушенні звичайного режиму життя, сильного психологічного стресу та погіршення стану здоров`я.

З огляду на це ОСОБА_1 просив також стягнути з ОСОБА_2

10 000,00 грн на відшкодування спричиненої моральної шкоди.

2. Рішенням від 12 травня 2025 року Заводський районний суд м. Миколаєва позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної залиттям квартири - задовольнив.

Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдані майнові збитки, спричинені залиттям квартири, в сумі 185 827,00 грн, спричинену моральну шкоду в розмірі 10 000,00 гривень. Вирішив питання розподілу судових витрат.

3. Постановою від 24 листопада 2025 року Миколаївський апеляційний суд апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнив.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 травня 2025 року скасував та ухвалив нове рішення, яким відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Узагальнені доводи касаційної скарги

4. 24 грудня 2025 року через підсистему «Електронний суд» ОСОБА_1 , у інтересах якого діє адвокат Довгаль С. В., звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій просив скасувати постанову Миколаївського апеляційного суду від 17 листопада 2025 року та ухвалити нове рішення, яким залишити в силі рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 травня 2025 року.

5. Заявник, як підставу касаційного оскарження, зазначає, що судом апеляційної інстанції не враховано висновки щодо застосування норми права, викладених у постановах Верховного Суду від 24 червня 2021 року у справі № 242/4773/17,

від 27 травня 2021 року у справі № 761/12945/19, від18 грудня 2019 року у справі

№ 711/7670/16-ц, від 18 грудня 2019 року у справі №761/29966/16-ц, від 03 жовтня 2018 року у справі № 344/3303/16-ц, від 03 жовтня 2018 року у справі

№ 668/7511/15-ц, від 21 лютого 2018 року у справі № 2-1974/11, від 12 листопада 2018 року у справі № 753/20314/15-ц, від 25 квітня 2018 року у справі

№ 522/8363/13-ц, від 19 березня 2018 року у справі № 398/5325/15-ц,

від 28 березня 2018 року у справі № 638/9832/15-ц, від 05 грудня 2018 року у справі № 577/4972/16-ц, від 08 травня 2018 року у справі № 638/9035/16-ц,

від 14 листопада 2018 року у справі № 487/2120/16.

6. Також заявник просив звільнити його від сплати судового збору.

Позиція Верховного Суду

7. Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

8. Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

9. Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах (справах незначної складності) та справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до

ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності й визначеності у цивільних правовідносинах, слугувати суспільним інтересам щодо забезпечення єдності судової практики й розвитку права.

10. Конституційний Суд України у Рішенні від 22 листопада 2023 року

№ 10-р(ІІ)/2023 дійшов висновку, що припис пункту 2 частини третьої

статті 389 ЦПК України, який встановлює один з «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, є зрозумілим за змістом та передбаченим за наслідками застосування. Зазначений припис ЦПК України також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 цього Кодексу містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження.

11. Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята

статті 19 ЦПК України).

12. Ціна позову у цій справі в загальному розмірі становить 195 827,00 грн (відшкодування шкоди, заподіяної залиттям квартири у розмірі 185 827,00 грн + відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн), яка станом на 01 січня 2025 року не перевищує 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн * 250 = 757 000,00 грн).

13. Отже ця справа, виходячи з ціни позову, за загальним правилом належить до категорії справ, рішення у яких відповідно до пункту 2 частини третьої

статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню.

14. Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

15. ОСОБА_1 посилається на підставу, передбачену підпунктом «б» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, що особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи.

16. Так заявник зазначив, що оскаржуваною постановою Миколаївського апеляційного суду від 17 листопада 2025 року було породжено правовий вакуум та ситуацію правової невизначеності в спірних правовідносинах, адже фактично не встановлено винної особи, яка спричинила матеріальну та моральну шкоду позивачу. Вказане в подальшому унеможливлює звернення ОСОБА_1 до суду за захистом своїх порушених прав, адже апеляційний суд фактично констатував, що визначити винну особу неможливо і вона фактично відсутня, що є недопустимим. Зазначене порушує право позивача на чіткість, конкретність, визначеність та вичерпність судового рішення, та позбавляє можливість позивача спростувати обставини, щодо відсутності визначення винної особи у виниклих правовідносинах, встановлені в оскаржуваному рішенні суду апеляційної інстанції та унеможливлює в подальшому отримати судовий захист.

17. Верховний Суд дійшов переконання, що ОСОБА_1 не зазначив у чому конкретно полягає неможливість спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи.

18. ОСОБА_1 не довів, що він був позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи, оскільки наведені доводи зводяться до незгоди з висновком суду апеляційної інстанції, що саме по собі не свідчить про існування підстави, визначеної підпунктом «б» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України .

19. Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої

статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення в справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

20. Враховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку, що в цій справі відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

21. Під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

22. Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

23. Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

24. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

25. Застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до верховного суду є правомірною та обгрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36).

26. З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судове рішення у справі з ціною позову, яка не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яке не підлягає касаційному оскарженню, а підстав, визначених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, Судом не встановлено, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

27. У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження у справі не підлягає окремому розгляду клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої

статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , подану адвокатом Довгалем Сергієм Володимировичем, на постанову Миколаївського апеляційного суду від 17 листопада 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної залиттям квартири - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак О. М. Осіян Н. Ю. Сакара