Народицький районний суд Житомирської області
Справа № 284/695/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

24 грудня 2025 року селище Народичі

Народицький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Діброви О.В.,

з секретарем Ніконенко О.І.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Гелексі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Гелексі» звернулось з позовом до ОСОБА_1 та просить стягнути з останньої заборгованість за договором позики в сумі 22239 гривень 50 копійок, яка складається із заборгованістю за позикою в сумі 5000 гривень, відсотків та комісії за користування позикою в сумі 17239 гривень 50 копійок, а також 2422 гривні 40 копійок витрат, що пов`язані за сплатою судового збору, й 5000 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Свої вимоги мотивує тим, що 22 липня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Гелексі», яке 23 червня 2025 року було перейменовано на Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Гелексі», та відповідачем було укладено договір позики, який був підписаний шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позивач зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, натомість відповідач обов`язок щодо погашення заборгованості за кредитом належним чином не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість у вищезазначеній сумі.

Сторони про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, ухвалою суду від 17 листопада 2025 року постановлено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, представник позивача не заперечує щодо заочного розгляду справи й за його відсутності, відповідач про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, але в судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила та відзив на позовну заяву не подала.

Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що 22 липня 2018 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансовою компанією «Гелексі» та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено договір позики №18029 (далі - Договір), згідно з яким останній було надано у позику грошові кошти в сумі 5000 гривень, строк повернення позики 31 липня 2018 року (пункти 1.1.1., 1.1.5 Договору).

Пунктом 1.1. Договору передбачено, за цим договором позикодавець надає позичальнику позику, а позичальник зобов`язується повернути позику, проценти та комісійну винагороду за користування позикою відповідно до умов договору в національній грошовій одиниці України в гривні.

Плата за користування позикою згідно з пунктом 1.1.2 Договору здійснюється у вигляді: процентів - 0,01% в день від поточного залишку позики; комісії - 1,5 % в день від початкового розміру позики, відповідно до п.п.1.1.1. договору.

Відповідно до пункту 1.2 Договору позика надається позичальнику в безготівковій формі (шляхом зарахування відповідної суми на банківський рахунок позичальника).

Сторони домовились, що повернення позики та сплата процентів і комісійна винагорода за користування позикою здійснюватиметься згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною договору та розміщується в особистому кабінеті (п.4.2. Договору).

Зазначене підтверджується договором позики №18029 від 22 липня 2018 року (а.с. 6-9), графіком платежів до договору позики №18029 від 22 липня 2018 року (а.с. 9) та паспортом позики (а.с. 10-12), підписаними відповідачем шляхом використання одноразового ідентифікатора 01176929.

22 липня 2018 року позивач перерахував відповідачу на вказаний ним картковий рахунок № НОМЕР_1 кошти у сумі 5000 гривень, що підтверджується копією довідки №18029 від 01 вересня 2025 року (а.с.17).

З копії розрахунку заборгованості з 22 липня 208 року по 02 серпня 2025 року за договором позики №18029 від 22 липня 2018 року, укладеним з ОСОБА_1 (а.с.13-16), вбачається, що заборгованість відповідача за кредитним договором становить 22239 гривень 50 копійок, у тому числі: 5000 гривень сума простроченої позики, 64 гривні 50 копійок сума прострочених відсотків й 17175 гривень 00 копійок сума прострочених комісій.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з статями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з частиною 1 статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і обов`язки відповідно до договору. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

В абзаці другому частини другої статті 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Частиною 1 статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особi, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дiй чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, i це роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За правилами статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Нормами статті 1047 ЦК України передбачена форма договору позики. Так, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач порушила договірні зобов`язання по сплаті заборгованості за договором позики й має сплатити заборгованість позивачу, а тому позовні вимоги слід задовольнити в межах позовних вимог позивача.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь витрат на правову допомогу в сумі 5000 гривень, суд зважає на таке.

На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу представником позивача були надані суду копії договору про надання правничої допомоги від 09 липня 2025 року (а.с. 19) та акту №1809 наданих послуг правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги від 09 липня 2025 року (а.с.20).

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за частиною 3 статті 133 ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу.

Статтею 141 ЦПК визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

За змістом статті 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Обмірковуючи питання щодо відшкодування витрат позивача на професійну правничу допомогу, суд зважає на правову позицію, викладену Касаційним цивільним судом Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22, відповідно до якої зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт.

Відповідачем клопотання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу не заявлялись.

З огляду на зазначене, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу сумі 5000 гривень.

Позивач сплатив судовий збір в сумі 2423 гривні.

Враховуючи ставку судового збору для категорії цивільної справи, що розглядається судом, а також те, що застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, оскільки процесуальні документи у справі було подано до суду в електронній формі, суд дійшов висновку, що в порядку статті 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачений останнім судовий збір в сумі 2422 гривні 40 копійок.

При цьому, суд роз`яснює позивачу, що суму надмірно сплаченого судового збору в сумі 60 копійок може бути повернуто за його клопотанням за ухвалою суду.

Керуючись статтями 205, 207, 514, 525-526, 530, 610-612, 625, 626, 628 638, 639, 1048, 1050, 1054, 1077, 1082 ЦК України, статтями 3, 10, 141, 206, 263, 265, 273, 294 ЦПК України, статтями 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Гелексі» заборгованість за договором позики №18029 від 22 липня 2018 року у сумі 22239 гривень 50 копійок, у тому числі: 5000 гривень сума простроченої позики, 64 гривні 50 копійок сума прострочених відсотків й 17175 гривень 50 копійок сума прострочених комісій.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Гелексі» витрати на сплату судового збору у сумі 2422 гривні 40 копійок та витрати на правову допомогу у сумі 5000 гривень.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Про перегляд заочного рішення відповідачем до Народицького районного суду Житомирської області може бути подана заява протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду до Житомирського апеляційного суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Гелексі», місцезнаходження: вул. В`ячеслава Лимпинського, 10/1, м. Київ, 01054, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 41229318.

Представник позивача: Рудзей Юрій Володимирович, місце перебування: м. Житомир-30, а/с 25, 10030, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_1 місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повне рішення суду складено 19 грудня 2025 року.

Суддя: Олександр ДІБРОВА