Справа № 135/1730/25
Провадження № 2/135/809/25
29.12.2025 Ладижинський міський суд Вінницької області в складі: судді Корнієнка О.М.,
з участю секретаря судових засідань Кузьміних О.В,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин Вінницької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Ладижинська міська рада Гайсинського району Вінницької області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1 звернулася в суд із позовною заявою до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном, шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням. В позовній заяві зазначила, що відповідно до рішення виконавчого комітету Ладижинської міської ради від 23.06.2014 №192 їй було видано ордер на жилу площу в гуртожитку №379 від 05.08.2014 року та було надано право займати разом з членами сім`є житлове приміщення, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , розміром 17,9 кв.м. На той час до складу її сім`ї входили син ОСОБА_3 та донька ОСОБА_2 . На даний час в квартирі зареєстровані вона, її син ОСОБА_3 та донька ОСОБА_2 . Син позивача фактично не проживає у квартирі з 2018 року, а донька уже близько п`яти років, їх речі у квартирі відсутні. Будь-яких перешкод у проживанні за місцем реєстрації їм ніхто не чинить, місцезнаходження останніх їй не відомо, добровільно з реєстрації не знімаються. Реєстрація відповідачів у вказаній квартирі не дає можливості реалізувати їй право на отримання субсидії у відповідному розмірі, створює проблеми у нарахування плати за комунальні платежі та порушує її право на вільне користування житлом. Відповідачі фактично не проживають у квартирі, що підтверджується актом, їх речі у квартирі відсутні, житлом не користуються, комунальні платежі не здійснюють. Тому вона звернулася в суд та просила визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_2 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_2 .
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася. Представник позивача Рябокінь В.О. подав до суду заяву, у якій просив розглянути справу без їхньої участі, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Проти винесення судом заочного рішення не заперечують.
Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи шляхом направлення кореспонденції за зареєстрованою адресою місця проживання. Клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності чи відкладення розгляду справи за наявності поважних причин до суду не направили. Відзиву на позов до суду не подавали.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи. Клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності чи відкладення розгляду справи за наявності поважних причин до суду не направили.
За таких обставин судом, з урахуванням положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, було ухвалено розглядати справу заочно на підставі наявних у ній даних чи доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
Згідно із ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Згідно з ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного ним приміщення або обмежений у праві користуватись жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян.
Згідно роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в п. 10 постанови № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового Кодексу України) необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є наймачем у квартирі АДРЕСА_2 , що підтверджується ордером на жилу площу в гуртожитку №379 серії МР, виданого відповідно до рішення виконавчого комітету Ладижинської міської ради №192 від 23.06.2014, копією технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_2 .
З вищевказаного ордеру також вбачається, що він надавав ОСОБА_1 право зайняття з сім`єю з 3 чоловік жилої площі в гуртожитку АДРЕСА_3 розміром 17,9 кв. метрів. Склад сім`ї: ОСОБА_1 - квартиронаймач, ОСОБА_2 - донька, ОСОБА_3 - син.
Згідно акту обстеження житлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 , встановлено, що у даній квартирі зареєстрована та фактично проживає ОСОБА_1 , у квартирі зареєстровані діти ОСОБА_1 : її син ОСОБА_3 та дочка ОСОБА_2 , однак уже більше семи років у квартирі не проживають, їх речі у квартирі відсутні, житловим приміщенням не користуються, комунальні платежі не здійснюють.
У квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , що вбачається із відповіді на запит суду наданої відділом ведення реєстру Ладижинської територіальної громади Ладижинської міської ради №23-17-1188 та №23-17-1189 від 27.11.2025.
Відповідно до ч. 1 ст. 163 ЖК України у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.
Згідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом.
Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Тому суд вважає, що ОСОБА_1 , як наймач майна, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування майном шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
Такий висновок суду повністю узгоджується із правовою позицією, викладеною Верховним Судом України в постанові від 16.01.2012 року по справі № 6-57цс11.
Відповідно до вказаної постанови Верховного Суду України зазначено, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 64, 150, 156 ЖК України; ст. 391, 405 ЦК України).
Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 втратили право користування житлом, так як вони покинули зареєстроване місце проживання і були відсутні без поважних причин у квартирі більше року. А тому вони не мають права користування житловим приміщенням у даній квартирі.
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 будучи зареєстрованими в належній позивачу на праві найму квартирі, тривалий час не проживають в ньому, а тому обмежують право позивача на користування даною квартирою. При цьому судом не встановлено жодних поважних причин, які б перешкоджали відповідачам користуватись будинком, в разі наявності в них такого права.
Виходячи із наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо визнання відповідачів такими, що втратили право користування житлом, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і підлягають задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 16, ст. 319, 321, 391 ЦК України, ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 12, 81, 89, 258-259, 280-282 ЦПК суд,
Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його складення до Вінницького апеляційного суду.

Суддя