Справа № 723/2803/25
Провадження № 2/723/3893/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2025 року м. Сторожинець

Сторожинецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Дедик Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Клапійчук Б.В.,

представника позивача Бугери С.Ю. (в режимі відео конференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному провадженні в залі суду в м. Сторожинець цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВІН ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «ВІН ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 19.05.2019 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено електронний договір про надання фінансового кредиту № 888999, відповідно до якого відповідачу були переховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 7000 грн. зі строком повернення 18.06.2019 року та який підписаний одноразовим ідентифікатором.

Зазначають, що ТОВ «Авентус Україна» виконав умови договору про надання фінансового кредиту, надавши відповідачу позику у сумі 7000 грн. шляхом перерахування їх на рахунок відповідача безготівковим шляхом, а відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми позики та сплати пені і комісії, внаслідок чого у нього виникла заборгованість в розмірі 16835,44 грн., яка складається з: суми основного боргу в розмірі 6877,85 грн. та суми боргу за процентами в розмірі 1862,59 грн.

Також зазначають, що 12.04.20218 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (ТОВ «ВІН ФІНАНС») укладено договір факторингу № 1, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами.

Відповідно до п.2.2 договір факторингу № 1 від 12.04.2018 року - окрім іншого зазначено: у випадку укладення сторонами більш ніж одного реєстру прав вимоги - кожен наступний реєстр прав вимоги є самостійним додатком та не замінює попередній.

Крім того, 12.04.2018 року укладено додаткову угоду № 25 та на виконання договору факторингу підписано реєстр прав вимоги № 25 від 12.09.2019 року про те, що на умовах вищезазначеного договору право вимоги до ряду боржників в тому числі до ОСОБА_1 за договором про надання фінансового кредиту № 888999 від 19.05.2019 року перейшло до нового кредитора - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Вказують, що 25.07.2024 р. відповідно протоколу загальних зборів № 1706 ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» перейменовано на ТОВ «ВІН ФІНАНС». Наказом № 55-к від 25.07.2024 на виконання протоколу загальних зборів № 1706 внесено зміни про перейменування до облікових та інших документів товариства.

Отже, згідно договору факторингу сума боргу перед новим кредитором ТОВ «ВІН ФІНАНС» є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 16835,44 грн., яка складається з: суми основного боргу в розмірі 6877,85 грн. та суми боргу за процентами в розмірі 1862,59 грн.

Також вказують, що відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Основна сума заборгованості за договором в період з 23.02.2019 року до 23.02.2022 року становить 16835,44 грн.

Зазначають, що інфляційні витрати розраховуються за формулою: ПС = ( П1 : 100 ) x ( П2 : 100 ) x ( П3 : 100 ) x ... ( ПZ : 100 ); П1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення; ПZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення:

Індекс інфляції за останній період (23.02.2019 року 23.02.2022 року) становить: березень 2019 року - 100,90 грн., квітень 2019 року - 101,00 грн., травень 2019 року - 100,70грн., червень 2019 року - 99,50 грн., липень 2019 року - 99,40 грн., серпень 2019 року - 99,70 грн., вересень 2019 року -100,70 гнр., жовтень 2019 року- 100,70 грн., листопад 2019 року - 100,10 грн., грудень 2019 року - 99,80 грн., січень 2020 року - 100,20 грн., лютий 2020 року - 99,70 грн., березень 2020 року -100,80 грн., квітень 2020 року - 100,80 грн., травень 2020 року - 100,30 грн., червень 2020 року - 100,20 грн., липень 2020 року - 99,40 грн. серпень 2020 року - 99,80 грн., вересень 2020 року - 100,50 грн., жовтень 2020 року - 101,00 грн., листопад 2020 року - 101,30 грн., грудень 2020 року - 100,90 грн., січень 2021 року - 101,30 грн., лютий 2021 року - 101,00 грн., березень 2021 року - 101,70 грн., квітень 2021 року - 100,70 грн., травень 2021 року - 101,30 грн., червень 2021 року - 100,20 грн., липень 2021 року - 100,10 грн., серпень 2021 року - 99,80 грн., вересень 2021 року - 101,20 грн., жовтень 2021 року - 100,90 грн., листопад 2021 року - 100,80 грн., грудень 2021 року - 100,60 грн., січень 2022 року - 101,30 грн., лютий 2022 року - 101,60 грн.

Останній період ПС: (100,90 : 100) x (101,00 : 100) x (100,70 : 100) x (99,50 : 100) x (99,40 : 100) x (99,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (100,20 : 100) x (99,70 : 100) x (100,80 : 100) x (100,80 : 100) x (100,30 : 100) x (100,20 : 100) x (99,40 : 100) x (99,80 : 100) x (100,50 : 100) x (101,00 : 100) x (101,30 : 100) x (100,90 : 100) x (101,30 : 100) x (101,00 : 100) x (101,70 : 100) x (100,70 : 100) x (101,30 : 100) x (100,20 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x (100,80 : 100) x (100,60 : 100) x (101,30 : 100) x (101,60 : 100) = 1,21866444

Тобто, інфляційне збільшення становить: 16835,44 x 1,21866444 - 16835,44 = 3681,31 грн.

Розрахунок 3% річних здійснюється за формулою: Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення.

Період прострочення грошового зобов`язання:

- за період з 23.02.2019 року до 31.12.2019 року: 16835,44 x 3 % x 312 : 365 : 100 312 = 431,73 грн.;

- за період з 01.01.2020 року до 31.12.2020 року: 16835,44 x 3 % x 366 : 366 : 100 366 = 505,06 грн.

- за період з 01.01.2021 року до 23.02.2022 року: 16835,44 x 3 % x 419 : 365 : 100 419 = 579,78 грн.

Всього штрафних санкцій: 1516,57 грн.

Загальна заборгованість: період прострочення грошового зобов`язання 1097 днів

16835,44 (сума боргу) + 3681,31 (інфляційне збільшення) + 1516,57 (штрафні санкціі) = 22033,32 грн.

Отже, сума збитків з урахуванням 3% річних становить 1516,57 грн., сума збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань становить 3681,31 грн.

Просять стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 22033,32 грн., яка складається з: заборгованості за кредитним договором - 16835,44 грн., 3% річних - 1516,57 грн., інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань - 3681,31 грн., а також стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Представник позивача Бугера С.Ю. з`явилась в судове засідання після визнання обов`язковою явки представника позивача, пояснила, що вірною є сума заборгованості, яка підлягає стягненню та, що зазначена в розрахунку заборгованості, який додано до додаткових пояснень і становить 16835,44 грн., яку складають: заборгованість за тілом кредиту 6877,85 грн., заборгованість за відсотками, нарахована за період з 19.06.2019 по 12.09.2019 (дату відступлення прав вимоги), в сумі 7801,59 грн., пеня 2156 грн. Після передачі прав вимоги за даним кредитним договором було виявлено, що сума відсотків 1862,59 грн. є помилковою. ТОВ Авентус Україна здійснив уточнення, відповідно до якого станом на 12.09.2019 р. заборгованість за несплаченими відсотками складає 7801,59 грн. Інфляційні та 3% річних нараховані на суму 16835,44 грн. за період з 23.02.2019 р. Однак нарахування їх з цієї дати є помилковим, їх слід нараховувати з дати укладення договору.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, будучи належно повідомленим про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив. Відзиву на позов не подано.

У відповідності ч. 1 ст. 280 ЦПК України проведено заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 19.05.2019 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено електронний договір про надання фінансового кредиту № 888999, відповідно до якого відповідачу були переховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 7000 грн. строком на 30 днів до 18.06.2019 року, знижена процентна ставка 1,53 % від суми позики за кожен день користування позикою (558,45 % річних) у межах строку надання позики, зазначеного в пункті 1.2 цього Договору та стандартна процента ставка 1,80 % від суми позики за кожний день користування позикою (657,00 % річних), що підтверджується копією договору та графіком платежів. Договір підписаний електронним підписом за допомогою одноразовимого ідентифікатора.

Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону).

Згідно із частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Перерахування грошових коштів ОСОБА_1 в розмірі 7000 грн. 19.05.2019 року (маска картки НОМЕР_1 , код авторизації 933991) підтверджується копією довідки, виданої ТОВ «Авентус Україна» № 5590-ВП від 07.05.2025 року.

12.04.2018 року між ТОВ АВЕНТУС Україна та ТОВ Фінансова компанія Довіра та Гарантія укладено договір факторингу. 12.09.2019 р. укладено додаткову угоду №25 до вказаного договору факторингу, на підставі якої відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №888999 від 19.05.209 р. на суму 8740,44 грн., що складається з основного боргу 6877,85 грн. та боргу за процентами 1862,59 грн., підтвердженням чого є реєстр прав вимог №25 від 12.09.2019 р., в якому визначено суму фінансування відповідно до зазначених прав вимоги.

25.07.2024 року відповідно протоколу загальних зборів № 1706 ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» перейменовано на ТОВ «ВІН ФІНАНС». Наказом № 55-к від 25.07.2024 на виконання протоколу загальних зборів № 1706 внесено зміни про перейменування до облікових та інших документів товариства.

У силу статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Відповідно до ст. 1048-1052, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Частиною 1 ст. 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до п. 1.3 Договору факторингу №1 від 12.04.2018 р., укладеного між ТОВ Фінансова компанія Довіра та гарантія (Фактор) та ТОВ Авентус Україна (Клієнт) право вимоги означає всі права Клінта за Кредитними договорами, у тому числа права грошових вимог до Боржників по сплаті суми боргу за Кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Згідно п. 1.5 зазначеного договору факторингу Реєстр прав вимог означає перелік прав вимог до Боржників, що відступається за цим договором. Форма реєстру прав вимог наведена в Додатку №1 до цього договору.

Пунктом 2.1 передбачено, що згідно умов цього договору Клінт зобовязується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобовязується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором.

Судом встановлено, що відповідач умови кредитного договору належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню за даним позовом.

При вирішенні питання щодо розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд виходить з наступного.

Суд знаходить доведеною письмовими доказами заборгованість відповідача за основним боргом в розмірі 6877,85 грн., яку слід стягнути на користь позивача.

Щодо заборгованості за процентами, то з матеріалів справи встановлено, що згідно Реєстру прав вимоги №25 від 12.09.2019 р. до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором №888999 від 19.05.2019 р. у сумі 8740,44 грн., в тому числі за процентами 1862,59 грн.

Позивач просить стягнути заборгованість за відсотками в сумі 7801,59 грн., яку підтверджує розрахунками заборгованості ТОВ Авентус Україна.

Суд вважає, що на користь позивача підлягає стягненню з відповідача заборгованість за процентами в розмірі 1862,59 грн., так як саме така сума була зазначена в реєстрі прав вимог, підписаному сторонами договору факторингу. Позивачем не надано доказів набуття права вимоги за процентами в сумі 7801,59 грн., у порядку визначеному для відступлення права вимоги.

Крім того, суд вважає, що з таких же підстав не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення пені в розмірі 2156 грн., яка, як зазначає позивач, нарахована до дати відступлення прав вимоги, разом з тим не включена до загальної суми заборгованості за кредитним договором до реєстру прав вимог.

Щодо вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 інфляційних втрат та 3% річних суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 р. у справі №910/1238/17 роз`яснено правовий зміст терміну «користування чужими грошовими коштами», який може використовуватися у двох значеннях: перше значення це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (правомірне користування чужими грошовими коштами); а друге значення прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх (неправомірне користування чужими грошовими коштами).

Умовами договору кредиту № 888999 від 19.05.2019 року року не встановлена відповідальність позичальника за прострочення виконання грошового зобов`язання у виді сплати певного розміру процентів за неправомірне користування кредитними коштами.

Таким чином, позивач набув право на отримання від боржника ОСОБА_1 інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми зобов`язання.

Однак, оскільки за ст. 625 ЦК України відповідальність у боржника перед кредитором настає за невиконання грошового зобов`язання, то її слід застосовувати з часу, коли до позивача перейшло право вимоги, тобто з 12.09.2019 року.

Таким чином, інфляційні втрати внаслідок не виконання відповідачем зобовязань за кредитним договором нараховані на суму заборгованості 8540,44 грн. за період з 12.09.2019 р. по 23.02.2022 р. становлять 1744,88 грн., а 3% річних 628,25 грн., і підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі наведеного суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню: заборгованість за договором кредиту в розмірі 8540,44 грн., компенсація інфляційних втрат в розмірі 1744,88 грн., а також 3% річних в розмірі 628,25 грн.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задовлених позовних вимог.

На підставі ст. 207, 525, 526, 530, 611, 625, 627, 638, 1048-1052, 1054, 1077 ЦК України, керуючись ст. 3, 4, 5, 12, 13, 76, 81, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВІН ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВІН ФІНАНС», (місцезнаходження: 04112, м. Київ вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, ), заборгованість за кредитним договором № 888999 від 19.05.2019 року в розмірі 8540,44 грн (вісім тисяч п`ятсот сорок грн. 44 коп.), яка складається з: суми основного боргу в розмірі 6877,85 грн., суми боргу за процентами в розмірі 1862,59 грн., а також інфляційні втрати за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань в розмірі 1744,88 грн. та 3% річних в розмірі 628,25 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВІН ФІНАНС», (місцезнаходження: 04112, м. Київ вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1199,87 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя