ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/3099/25 Номер провадження 22-ц/814/3746/25Головуючий у 1-й інстанції Кузіна Ж. В. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С.Б.

Суддів Обідіної О. І., Пікуля В. П.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 10 липня 2025 року, ухваленого в місті Полтаві під головування судді Кузіної Ж. В., дата складення повного рішення суду - 14 липня 2025 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Полтавського університету економіки і торгівлі про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

У квітні 2025 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив про стягнення з Полтавського університету економіки і торгівлі на його користь коштів, які були сплачені за проживання в гуртожитку дитини, позбавленої батьківського піклування, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 31 005 грн.

Позов мотивовано тим, що 25.01.2019 розпорядженням голови Шишацької районної державної адміністрації Полтавської області № 16 «Про встановлення опіки над дитиною, позбавленою батьківського піклування, ОСОБА_3 » його призначено опікуном над дитиною, позбавленою батьківського піклування, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Впродовж 2021-2024 років ОСОБА_3 навчався в Полтавському фаховому кооперативному коледжі за спеціальністю «Право» та проживав у гуртожитку Полтавського університету економіки і торгівлі.

При вступі до фахового навчального закладу ним були надані усі документи на підтвердження особливого статусу дитини ОСОБА_3 , проте не роз`яснено, що останній має право на безоплатне проживання у гуртожитку, як дитина, позбавлена батьківського піклування.

Тому, за період навчання ОСОБА_3 у Полтавському фаховому кооперативному коледжі позивачем за проживання у гуртожитку Полтавського університету економіки і торгівлі сплачено кошти у розмірі 31 005 грн.

20.11.2024 він звернувся до Полтавського університету економіки і торгівлі із заявою щодо повернення сплачених коштів, проте листом № 01-10/123 від 05.12.2024 йому повідомлено про відсутність підстав для такого повернення коштів.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 10 липня 2025 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду мотивовано відсутністю правових підстав для задоволення позову.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що держава здійснює повне забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб з їх числа.

Вказує, що пунктом 13 постанови КМУ № 226 від 05.04.1994 «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» не передбачено конкретного переліку закладів на період навчання в яких діти, що позбавлені батьківського піклування забезпечуються безоплатно гуртожитком, як і не передбачено, що такі заклади мають бути державної чи комунальної власності.

Відтак, вважає помилковими висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Полтавського університету економіки і торгівлі просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення залишити без змін, вказуючи на правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права і відповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V ЦПК України.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частина четверта статті 19, стаття 274 ЦПК України).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина перша статті 369 ЦПК України).

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина тринадцята статті 7 ЦПК України).

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Повноваження суду апеляційної інстанції визначено статтею 374 ЦПК України, згідно пункту 2 частини першої якої за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення згідно пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України є невідповідність висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

По справі встановлено, що розпорядженням голови Шишацької районної державної адміністрації Полтавської області № 353 від 26 грудня 2018 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування.

Згідно розпорядження голови Шишацької районної державної адміністрації Полтавської області № 16 від 25 січня 2019 року призначено ОСОБА_1 опікуном над дитиною, позбавленою батьківського піклування, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Протягом 2021-2024 років ОСОБА_3 навчався в Полтавському фаховому кооперативному коледжі та у 2024 році отримав диплом фахового молодшого бакалавра, здобувши освітню кваліфікацію за спеціальністю Право.

26 серпня 2021 року ОСОБА_3 звернувся із заявою на ім`я ректора Полтавського університету економіки і торгівлі щодо поселення його в гуртожиток № 1 кімнату 51/1 Полтавського університету економіки і торгівлі з 01.09.2021 по 30.06.2022. Зобов`язувався виконувати Правила внутрішнього розпорядку проживання в гуртожитку ПУЕТ, здійснювати своєчасну оплату за проживання, проводити ремонтні роботи в житловому приміщенні.

Відповідно наказу № 31-0 від 10 вересня 2021 року, розпорядження № 7-0 від 15 вересня 2022 року, наказу № 23-0 від 04.09.2023 року «Про поселення студентів у гуртожитки» Полтавського університету економіки і торгівлі проводилось поселення студентів, у тому числі і ОСОБА_3 у гуртожиток № 1 кімната 51/1.

20 листопада 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського університету економіки і торгівлі із заявою щодо повернення коштів, сплачених за проживання в гуртожитку ОСОБА_3 .

На вказану заяву листом ректора Полтавського університету економіки і торгівлі № 01-10/123 від 05.12.2024 повідомлено, що при поданні заяви на проживання в гуртожитку університету заявником не надавалися документи, що підтверджують статус ОСОБА_3 як дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування, та/або заяви про надання пільги. Крім того, Полтавський університет економіки і торгівлі як заклад вищої освіти приватної форми власності, гуртожитки якого також перебувають у приватній власності, не отримував та не отримує фінансування з державного, обласного бюджетів на утримання даної категорії дітей. Відтак, відсутні підстави для повернення коштів, сплачених за проживання в гуртожитку Полтавського університету економіки і торгівлі ОСОБА_3 (а. с. 8).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Згідно статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зав`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої -шостої статті 25 Закону України «Про охорону дитинства» діти, які внаслідок смерті батьків, позбавлення батьків батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишилися без батьківського піклування, мають право на особливий захист і допомогу з боку держави. Відсутність одного або обох з батьків та батьківського піклування підтверджується відповідними документами, які є підставою для надання цим дітям матеріального забезпечення і пільг, передбачених законодавством України.

Законом України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» від 13 січня 2005 року № 2342-IV встановлено, що держава здійснює повне забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа. Право на повне державне забезпечення в закладах освіти мають діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, віком до вісімнадцяти років та особи з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, при продовженні навчання до 23 років або до закінчення відповідних закладів освіти (частини перша, третя статті 8).

Відповідно до абзацу першого підпункту 5 пункту 13 постанови Кабінету Міністрів України від 5 квітня 1994 р. № 226 «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування» діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, які перебувають під опікою (піклуванням), діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, особи з їх числа, а також учні та студенти, які в період навчання у віці від 18 до 23 років залишилися без батьків (батьки яких померли/оголошені померлими, загинули або пропали безвісти), які передані до прийомної сім`ї, дитячого будинку сімейного типу, проживають в малому груповому будинку, на період навчання у закладі загальної середньої освіти за рахунок закладу освіти забезпечуються безоплатно шкільною і спортивною формами, обідами, а у закладах професійної, фахової передвищої та вищої освіти - обідами і гуртожитком.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 серпня 2010 р. № 796 затверджено Перелік платних послуг, які можуть надаватися закладами освіти, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної та комунальної форми власності, згідно якого до платних послуг у сфері житлово-комунальних послуг належить надання спеціально облаштованих приміщень гуртожитків закладів освіти для проживання: осіб, які навчаються або працюють у відповідному закладі освіти; вступників до відповідного закладу освіти на час проведення вступних випробувань; осіб, які направлені у відрядження до таких закладів освіти; осіб, які навчаються в іншому закладі освіти і проживають у гуртожитках певного закладу освіти згідно з рішенням його керівника; працівників інших закладів освіти, установ та організацій (підпункт 3 пункту 7).

Пунктом 1 вказаної постанови Кабінету Міністрів України від 27 серпня 2010 р. № 796, який було доповнено абзацом третім згідно з постановою КМ № 765 від 21.07.2021 у редакції постанови КМ № 148 від 23.02.2022, установлено, що особам з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також особам, які в період навчання у віці від 18 до 23 років залишилися без батьків (батьки яких померли/оголошені померлими, загинули або пропали безвісти) на безоплатній основі надаються послуги, передбачені підпунктом 29 пункту 1 зазначеного Переліку, а саме: надання інклюзивно-ресурсними центрами послуг з проведення комплексної психолого-педагогічної оцінки розвитку особам з особливими освітніми потребами старше 18 років, які здобувають освіту.

Тлумачення наведених правових норм дає підстави для висновку, що діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, забезпечуються на безоплатній основі гуртожитком за рахунок відповідного закладу професійної, фахової передвищої та вищої освіти, у якому вони навчаються. Проживання у гуртожитку іншого закладу освіти згідно з рішенням його керівника належить до платних послуг такого закладу, до яких вимоги безоплатності послуг для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, не застосовуються.

Оскільки вимоги позивача ОСОБА_1 заявлено до Полтавського університету економіки і торгівлі, у якому ОСОБА_3 не навчався, відтак, здійснена позивачем оплата за проживання у гуртожитку його підопічного, який має статус дитини, позбавленої батьківського піклування, не підлягає відшкодуванню відповідачем.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 2 липня 2019 року у справі № 48/340, від 19 травня 2020 року у справі № 916/1608/18).

Звертаючись до суду позивач самостійно визначає в позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Своєю чергою, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, належності відповідача та обґрунтованості позову.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 300/808/19, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 грудня 2023 року в справі № 363/2300/20, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 грудня 2023 року в справі № 753/8710/21, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2025 року у справі № 760/18179/23).

Вирішуючи спір, суд залежно від характеру правовідносин зобов`язаний визначити суб`єктний склад спору і норми матеріального права, які підлягають застосуванню, та, встановивши факт пред`явлення позову до неналежного відповідача, відсутність клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем, незалучення до участі у справі співвідповідача, суд відмовляє в задоволенні позову саме із зазначених підстав (аналогічні правові висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц, від 12 грудня 2018 року у справах № 570/3439/16-ц і № 372/51/16-ц), від 22 вересня 2022 року у справі № 125/2157/19).

За наведених вище обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Полтавського університету економіки і торгівлі, проте, мотиви, якими керувався суд не відповідають змісту порушеного права, про захист якого просив позивач, тому у мотивувальній частині оскаржуване рішення підлягає зміні з викладенням мотивувальної частині у редакції цієї постанови та відмовою у задоволенні позову ОСОБА_1 , пред`явленого до неналежного відповідача.

В іншій частині підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції апеляційним судом не вбачається.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 10 липня 2025 року змінити в мотивувальні частині, виклавши мотивувальну частину у редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише у випадках, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді О. І. Обідіна

В. П. Пікуль