Справа № 603/629/25
Провадження №2/603/378/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2025 року м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Галіяна І. М.,

секретар судового засідання Бішко І. М.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши в підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Монастириської міської ради про визнання права на завершення процедури приватизації земельної ділянки в порядку спадкування,

у с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Андрусенко І. Я., звернулася до суду з позовом до Монастириської міської ради про визнання права на завершення процедури приватизації земельної ділянки у порядку спадкування.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що після смерті її баби ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 0,60 га, яка була передана останній у приватну власність рішенням Криницької сільської Ради народних депутатів Монастириського району Тернопільської області згідно з рішенням 5 сесії 22 скликання від 08.05.1996 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування». Вказану спадщину прийняла дочка спадкодавця ОСОБА_3 , оскільки належала до спадкоємців за законом першої черги і вступила у фактичне управління спадковим майном.

ІНФОРМАЦІЯ_2 матір позивачки ОСОБА_3 померла і після її смерті відкрилася спадщина, зокрема, на вищевказану земельну ділянку. Позивачка прийняла зазначену спадщину, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 за життя не завершила процес приватизації та не зареєструвала право власності на зазначену земельну ділянку. З огляду на наведені обставини просить позов задовольнити. Судові витрати позивачка покладає на себе.

Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 01.12.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі. Окрім того, вказаною ухвалою задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів по справі та витребувано в Монастириської державної нотаріальної контори копії спадкових справ, заведених після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Андрусенко І. Я. в підготовче засідання не з`явилися, проте в позовній заяві представник позивача просить розглянути справу за їхньої відсутності.

Представник відповідача Монастириської міської ради в підготовче засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просить розглянути справу за відсутності представника відповідача, з обставинами, викладеними в позові, погоджується, щодо задоволення позовних вимог не заперечує.

Враховуючи наведене, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого засідання відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України.

Суд встановив такі обставини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 25.04.1989 року, батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вказано ОСОБА_5 та ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і ОСОБА_6 уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 18.07.2012 року. Після укладення шлюбу позивачка змінила прізвище « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 ».

Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 21.08.1968 року, батьками ОСОБА_9 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , вказано ОСОБА_10 і ОСОБА_2 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 6 від 20.12.2016 року 12.10.1974 року складено актовий запис № 57 про укладення шлюбу між ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , після укладення якого прізвище дружини змінено із «ОСОБА_12 » на « ОСОБА_13 ». Згідно з актовим записом № 30 від 17.11.1978 року вказаний шлюб було розірвано.

20.09.1979 року ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 . Після укладення шлюбу матір позивачки змінила прізвище « ОСОБА_13 » на « ОСОБА_7 ».

Згідно з витягом з рішення Криницької сільської Ради народних депутатів Монастириського району Тернопільської області 5 сесії 22 скликання № 20 від 08.05.1996 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування» ОСОБА_2 передано у приватну власність та постійне користування земельні ділянки загальною площею 0,98 га, з яких знаходиться в постійному користуванні 0,19 га, передано у приватну власність 0,79 га, в тому числі присадибна ділянка площею 0,12 га і для особистого підсобного господарства площею 0,60 га.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , виданим повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Монастириського районного управління юстиції у Тернопільській області від 10.07.2015 року.

За змістом акту обстеження домогосподарства, складеного комісією Криницької сільської ради 28.10.2016 року, ОСОБА_3 , 1951 р. н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не була зареєстрована, але фактично проживала з останньою в АДРЕСА_1 , і вступила у фактичне користування спадковим майном померлої матері.

Рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 20.01.2017 року у справі № 603/5/17, яке набрало законної сили 31.01.2017 року, встановлено, що ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , фактично вступивши в управління спадковим майном, оскільки проживала разом із спадкодавцем.

Згідно з відповіддю державного нотаріуса Монастириської державної нотаріальної контори № 521/01-16 від 18.12.2025 року після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкової справи не заведено.

Матір позивачки ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 від 28.09.2006 року.

За змістом довідки № 393 від 01.11.2016 року, виданої виконавчим комітетом Криницької сільської ради Монастириського району, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживала і була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею за вказаною адресою були зареєстровані та проживали ОСОБА_5 , 1957 р. н. (чоловік), ОСОБА_15 , 1980 р. н. (дочка), ОСОБА_4 , 1989 р. н. (дочка, позивачка).

Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов, складеного комісією Криницької сільської ради 21.11.2016 року, у домогосподарстві зареєстровані: ОСОБА_1 , 1989 р. н. (позивачка), ОСОБА_16 , 2007 р. н. (син), ОСОБА_17 , 2012 р. н. (дочка), ОСОБА_18 , 2015 р. н. (син), ОСОБА_5 , 1957 р. н. (батько). Водночас ОСОБА_5 , 1957 р. н., зареєстрований, але тривалий час (понад 11 років) не проживає у с. Криниця.

Відповідно до заяви ОСОБА_5 від 16.01.2017 року, поданої Монастириському районному суду Тернопільської області у справі № 603/5/17, останній не прийняв спадщину, яка залишилась після смерті його дружини ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем.

Згідно із заявою ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , поданої Монастириському районному суду Тернопільської області 15.12.2016 року, остання не прийняла спадщину, яка залишилась після смерті її матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , від свого права на спадщину відмовилась на користь ОСОБА_1 .

Рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 20.01.2017 року у справі № 603/5/17, яке набрало законної сили 31.01.2017 року, встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_3 , оскільки є її дочкою. Спадщину після смерті ОСОБА_3 позивач ОСОБА_1 прийняла, оскільки проживала разом із нею на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою № 393 від 01.11.2016 року, виданою Криницькою сільською радою Монастириського району Тернопільської області. Інших спадкоємців, які претендували б на спадкове майно, немає. ОСОБА_20 , спадкоємець за законом першої черги, відмовилась від прийняття спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_3 , що підтверджується заявою, поданою до приватного нотаріуса Монастириського районного нотаріального округу 15.12.2006 року, яка зареєстрована в реєстрі за № 1226.

Згідно з відповіддю державного нотаріуса Монастириської державної нотаріальної контори № 521/01-16 від 18.12.2025 року після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкової справи не заведено.

Відповідно до листа завідувача Монастириської державної нотаріальної контори Войташека В. І. № 518/01-16 від 21.11.2025 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті її матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на земельну ділянку площею 0,60 га, яка була передана у приватну власність ОСОБА_2 рішенням Криницької сільської Ради народних депутатів від 08.05.1996 року, у зв`язку із тим, що ОСОБА_2 за життя не розробила технічну документацію на цю земельну ділянку та не зареєстрували речове право на неї.

Інформаційним листом № Г-1297/05-01 від 02.12.2025 року Монастириської міської ради позивачці відмовлено в завершені процедури приватизації, зокрема, в наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянку, призначену для ведення особистого селянського господарства, площею 0,60 га, розташовану в с. Криниця. Так, за результатом розгляду заяви позивачки встановлено, що поданими нею документами не підтверджується, що вона є спадкоємцем вказаних земельних ділянок після смерті ОСОБА_2 . У зв`язку з наведеним позивачці рекомендовано звернутись з відповідною позовною заявою до суду.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (далі ЦК України) Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року).

Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК (2003 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК (2003 року) і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР (1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Згідно зі ст. 548 ЦК Української РСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК Української РСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У силу ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

За змістом ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

В постанові від 20.03.2019 року в справі № 350/67/15-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації.

Про те, що до складу спадщини входить право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому порядку та не завершив у зв`язку зі смертю, Верховний Суд також вказав, зокрема, в постанові від 23.11.2022 року в справі № 752/1229/21.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України).

Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені (ч. ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладене, дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 є підставним і таким, що підлягає задоволенню. Встановлено, що бабі позивачки ОСОБА_2 рішенням Криницької сільської Ради народних депутатів Монастириського району Тернопільської області № 20 від 08.05.1996 року передано у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,60 га. Разом з тим, ОСОБА_2 за життя не завершила процес приватизації та не зареєструвала право власності на зазначену земельну ділянку. Після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину, до складу якої входить вищевказана земельна ділянка, прийняла її дочка ОСОБА_3 , яка за життя не оформила своїх спадкових прав. Позивачка ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщину прийняла. Дані про інших спадкоємців, які прийняли спадщину, відсутні.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити та визнати за нею право на завершення приватизації вищевказаної земельної ділянки у порядку спадкування.

Керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 82, 200, 206, 259, 263, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст. ст. 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР (1963 року), ст. ст. 1216-1218, 1223, 1258, 1261, 1268, 1296 ЦК України, ст. ст. 116, 125 ЗК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Монастириської міської ради про визнання права на завершення процедури приватизації земельної ділянки у порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на завершення процедури приватизації в порядку спадкування та право на реєстрацію за нею права власності (речового права) на земельну ділянку площею 0,60 га, призначену для ведення особистого селянського (підсобного) господарства, передану в приватну власність ОСОБА_2 згідно з рішенням 5 сесії 22 скликання Криницької сільської Ради народних депутатів Монастириського району Тернопільської області № 20 від 08.05.1996 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .

Відповідач: Монастириська міська рада, місцезнаходження: вул. Шевченка, 19, м. Монастириська Чортківського району Тернопільської області, .

Головуючий суддя І. М. Галіян