Справа № 450/769/25 Провадження № 2-др/450/47/25
"09" грудня 2025 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого - судді Мельничук І. І.
при секретарі Дикій О. Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Підбірного Миколи Ярославовича про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі № 450/769/25 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Підбірний Микола Ярославович до Сокільницької сільської ради Львівського району Львівської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним та скасування рішення, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, -
06.11.2025 року Пустомитівським районним судом Львівської області ухвалено рішення у цивільній справі № 450/769/25 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Підбірний Микола Ярославович до Сокільницької сільської ради Львівського району Львівської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним та скасування рішення, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, яким позов задоволено.
18.11.2025 року на адресу Пустомитівського районного суду Львівської області представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Підбірним М. Я. скеровано заяву про винесення додаткового рішення, в якій він просить суд ухвалити додаткове рішення суду, яким стягнути з відповідачів Сокільницької сільської ради Львівської області, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь позивача позивача 30 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Заяву обґрунтовує тим, що у ході розгляду справи позивач поніс фактичні та необхідні судові витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторонами відповідно до положень статей 133, 137, 141 ЦПК України. У судовому засіданні 29.10.2025 року представником позивача було заявлено клопотання про покладення на відповідачів судових витрат на професійну правничу допомогу, із зазначенням відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, що детальний розрахунок таких витрат буде подано додатково. Раніше у позовній заяві позивачем було повідомлено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат у розмірі 20 000,00 грн. Фактично ж у ході судового розгляду позивачем понесено витрати на правничу допомогу у загальному розмірі 30 000,00 грн, що було доведено до відома суду у судовому засіданні 29.10.2025 року та підтверджено належними і допустимими доказами. Відповідач Сокільницька сільська рада Львівського району Львівської області не подала відзиву на позовну заяву та не надала заперечень щодо попереднього розрахунку судових витрат позивача. У відзиві представників інших відповідачів від 16.05.2025 року також відсутні будь-які заперечення щодо розміру, обґрунтованості чи співмірності заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу. Водночас самі відповідачі заявили про понесення витрат на правничу допомогу у значно більшому розмірі, що свідчить про визнання ними ринкової обґрунтованості вартості таких послуг у цій категорії справ. Перелік наданої правничої допомоги, її обсяг та вартість визначені Договором про надання правничої (правової) допомоги № 17-10/24 від 17.10.2024 року, укладеним між Адвокатським бюро «Миколи Підбірного» та ОСОБА_1 , а також Додатковими угодами № 2 від 14.02.2025 року та № 3 від 01.05.2025 року. Вказаними додатковими угодами сторони погодили фіксований розмір гонорару за конкретні види правничої допомоги: підготовку та подання позовної заяви, а також представництво інтересів позивача у суді першої інстанції та участь у судових засіданнях. Надання правничої допомоги підтверджується актами приймання-передачі наданих послуг, ордерами адвоката, рахунками на оплату та платіжними документами. Частина витрат фактично оплачена позивачем, інша частина підлягає оплаті відповідно до умов договору. При цьому чинне процесуальне законодавство не ставить відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у залежність від факту їх повної оплати на момент подання заяви, що узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду. Заявлений до відшкодування розмір витрат на правничу допомогу є реальним, обґрунтованим, співмірним складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт, кількості судових засідань, тривалості розгляду справи, а також відповідає критеріям розумності та пропорційності, визначеним ч. 4 ст. 137 ЦПК України. З огляду на викладене, позивач просить суд покласти витрати на професійну правничу допомогу у сумі 30 000,00 грн на відповідачів відповідно до результатів розгляду справи.
02.12.2025 року на адресу суду подано заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення у справі № 450/769/25 представником відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 адвокатом Задорожним І. Б., які він мотивує тим, що заявлена позивачем сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000,00 грн не відповідає критеріям реальності, необхідності, розумності та співмірності, визначеним положеннями ЦПК України, практикою Верховного Суду та Європейського суду з прав людини. Зокрема, представник відповідачів зазначає, що подана адвокатом позивача заява про ухвалення додаткового рішення не містить належного та детального опису фактично виконаних робіт і наданих правничих послуг, як того вимагає ч. 3 ст. 137 ЦПК України. На думку відповідачів, акти приймання-передачі правничої допомоги носять загальний характер, не містять відомостей про обсяг виконаних робіт, витрачений адвокатом час, а також окрему вартість кожної з наданих послуг, що унеможливлює перевірку їх дійсності та необхідності. Крім того, відповідачі звертають увагу суду на те, що фактично адвокатом позивача було підготовлено лише одну процесуальну заяву по суті спору позовну заяву, а відомості щодо складання інших процесуальних документів або виконання значного обсягу додаткових правових дій у матеріалах справи та в актах наданих послуг відсутні. У зв`язку з цим відповідачі вважають, що заявлений розмір витрат не відповідає обсягу наданої правничої допомоги. Також зазначено, що позивачем документально підтверджено оплату лише 10 000,00 грн витрат на правничу допомогу, тоді як інша частина заявленої до стягнення суми фактично не сплачена. На думку відповідачів, за відсутності належних доказів понесення або неминучості таких витрат, їх компенсація у повному обсязі є безпідставною, що узгоджується з правовими висновками Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду. Окрім цього, представник відповідачів посилається на те, що дана категорія справ не є складною, судова практика з відповідних правовідносин є сталою та усталеною, справа не потребувала значного аналізу законодавства, розроблення складної правової позиції чи значних витрат часу адвоката. Відтак, на переконання відповідачів, загальна сума витрат на правничу допомогу у розмірі 30 000,00 грн є завищеною та такою, що не відповідає принципам справедливості, пропорційності та розумності. У підсумку відповідачі ОСОБА_2 та Телюк М. Р. вважають, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі покладе на них надмірний фінансовий тягар та суперечитиме засадам розподілу судових витрат, у зв`язку з чим просять суд зменшити розмір витрат на правничу допомогу, що підлягають стягненню на користь позивача.
Відповідно до статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Підбірний М. Я. в судове засідання не з`явився, однак подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача.
Представник відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 адвокат Задорожний І. Б. у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання.
Уповноважений представник відповідача Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до таких висновків.
При ухваленні рішення, судом не вирішувалось питання щодо судових витрат на професійну правничу допомогу, які були понесені позивачем при розгляді даної справи. 18.11.2025 року представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Підбірним М. Я. на адресу суду була подана заява про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу. У позові, поданому на адресу суду 19.02.2025 року зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які очікуються понести позивачем у зв?язку із розглядом справи складає орієнтовно 20 000,00 грн. У судовому засіданні 29.10.2025 року представником позивача було зроблено заяву про покладення на відповідачів судових витрат пов`язаних із наданням професійної правничої (правової) допомоги у суді та у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України зазначено про те, що детальний розрахунок витрат буде надано додатково.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Згідно ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ЦПК України).
Відповідно до ч.1 п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до положень статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі N 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: "На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат".
Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч.2 ст.141 ЦПК України. Разом із тим, у частині 3 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям, суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч.2 ст.141 ЦПК України, визначені також положеннями частин 4, 5, 9 ст. 141 ЦПК України.
При визначенні суми відшкодування вказаних витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
В обґрунтування розміру понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 30 000,00 грн. до матеріалів справи надано копії наступних документів: Договору про надання правової допомоги № 17-10/24 від 17.10.2024 року; Додаткової угоди № 2 від 14.02.2025 року до Договору про надання правової допомоги № 17-10/24 від 17.10.2025 року; Додаткової угоди № 3 від 01.05.2025 року до Договору про надання правової допомоги № 17-10/24 від 17.10.2025 року; акта № 2 від 19.02.2025 року приймання-передачі наданої правничої (правової) допомоги за Договором № 17-10/24 від 17.10.2024 року про надання правничої (правової) допомоги та Додаткової угоди № 2 від 14.02.2025 року; рахунку № 2 від 19.02.2025 року; акта № 3 від 29.10.2025 року приймання-передачі наданої правничої (правової) допомоги за Договором № 17-10/24 від 17.10.2024 року про надання правничої (правової) допомоги та Додаткової угоди № 3 від 01.05.2025 року; рахунку № 3 від 29.10.2025 року; ордера на надання правничої (правової) допомоги серії ВС № 1347695 від 18.02.2025 року; свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 1514 від 13.05.2009 року; витягу з Єдиного реєстру адвокатів України серії ІІ № 1068227, сформований 23.09.2025 року.
Відповідно до п.1. Додаткової угоди № 2 від 14.02.2025 року сторони погодили, що розмір (сума) гонорару за надання правничої (правової) допомоги за Договором №17-10/24 від 17.10.2024 року в частині виконання доручення клієнта щодо: «підготовки та подання до Пустомитівського районного суду Львівської області позовної заяви про визнання недійсним та скасування рішення, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку», буде становити 10 000,00 грн., вказана сума була сплачена позивачем, що випливає із долученого рахунку № 2 від 19.02.2025 року та квитанції про оплату № 315880901 від 21.02.2025 року.
Також, згідно п.1. Додаткової угоди № 3 від 01.05.2025 року сторони погодили, що розмір (сума) гонорару за надання правничої (правової) допомоги за Договором №17-10/24 від 17.10.2024 року в частині виконання доручення клієнта щодо: «захисту інтересів клієнта та представництво у Пустомитівському районному суді Львівської області у справі №450/769/25 за позовом ОСОБА_1 до Сокільницької сільської ради Львівського району Львівської області, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання недійсним та скасування рішення, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку» буде становити 20 000,00 грн.
Відповідно до умов п.2. вказаних Додаткових угод № 2 від 14.02.2025 та № 3 від 01.05.2025 року Сторони погодили, що розмір (сума) гонорару за такими додатковими угодами є фіксованою та узгодженою (договірною) ціною Договору про надання правової допомоги №17-10/24 від 17.10.2024 року за виконання Бюро відповідного доручення Клієнта, та яка підлягає оплаті Клієнтом на рахунок Бюро за виконання зобов`язань (надання послуг) визначених вказаним Договором.
Актом приймання-передачі наданої правничої (правової) допомоги №2 від 19.02.2025 року на підтвердження виконання предмету Додаткової угоди № 2 від 14.02.2025 року. Відповідно до вказаного Акту та виставленого Адвокатським бюро «Миколи Підбірного» рахунку від 19.02.2025 року, загальна вартість наданої правової допомоги, яка підлягає до оплати за Додатковою угодою № 2 від 14.02.2025 року до Договору про надання правничої (правової) допомоги №17-10/24 від 17.10.2024 року становить 10 000,00 грн.
Актом приймання-передачі наданої правничої (правової) допомоги №3 від 29.10.2025 року на підтвердження виконання предмету Додаткової угоди № 3 від 01.05.2025 року. Відповідно до вказаного Акту та виставленого Адвокатським бюро «Миколи Підбірного» рахунку від 29.10.2025 року, загальна вартість наданої правової допомоги, яка підлягає до оплати за Додатковою угодою № 3 від 01.05.2025 року до Договору про надання правничої (правової) допомоги №17-10/24 від 17.10.2024 року становить 20 000,00 грн.
Судом встановлено, що підписанням вказаних вище актів сторони підтвердили, що послуги надані в повному та належному обсязі, якісно та вчасно. Клієнт не має жодних претензій або зауважень щодо отриманих послуг за цим Актом. Даний Акт є підставою для проведення клієнтом оплати суми правової допомоги (гонорару) згідно наданого Бюро рахунку на оплату (п.3 Акту).
Суд вважає за необхідне зазначити, що надання доказів про факт та розмір витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
У постанові Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №905/1795/18 визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (п. 61 постанови).
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Суд враховує критерії, які застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
Стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Аналогічні висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 04.10.2021 № 640/8316/20, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19, від 17.01.2024 у cправі №910/2158/23.
Враховуючи особливості предмета спору, який стосується визнання недійсним та скасування рішення, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, задоволення позову у повному обсязі, складність справи, кількість досліджених доказів, тривалість розгляду, а саме з 19.02.2025 року, характер правових послуг, найменування робіт, зазначених в акті № 2 від 19.02.2025 року приймання-передачі наданої правничої (правової) допомоги за Договором № 17-10/24 від 17.10.2024 року про надання правничої (правової) допомоги та Додаткової угоди № 2 від 14.02.2025 року; акті № 3 від 29.10.2025 року приймання-передачі наданої правничої (правової) допомоги за Договором № 17-10/24 від 17.10.2024 року про надання правничої (правової) допомоги та Додаткової угоди № 3 від 01.05.2025 року, заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, а також оцінюючи заявлену суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 30 000,00 грн. через призму її виправданості, обґрунтованості та відповідності засадам справедливості, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення відповідної заяви.
Суд відхиляє доводи представника відповідачів адвоката Задорожного І. Б. про те, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу є завищеним та не підтвердженим належними доказами, оскільки надані позивачем договір про надання правничої допомоги, додаткові угоди до нього, акти приймання-передачі наданих послуг та рахунки свідчать про реальність, обґрунтованість і співмірність понесених витрат з урахуванням складності справи, обсягу наданих адвокатом послуг та тривалості судового розгляду.
Відповідно до частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає обґрунтованим і справедливим визначити розмір витрат на правничу допомогу в сумі 30 000,00 грн, як таку, що відповідає критеріям розумності, виправданості та співмірності зі складністю справи та обсягом наданих послуг.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 133-141, 259, 268, 270 ЦПК України, суд
заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Підбірного Миколи Ярославовича про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі № 450/769/25 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Підбірний Микола Ярославович до Сокільницької сільської ради Львівського району Львівської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним та скасування рішення, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку задоволити.
Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ), на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ) понесені витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ), на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ) понесені витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.
Додаткове рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Повний текст судового рішення складено 09.12.2025 року.
СуддяІ. І. Мельничук