Провадження № 22-ц/4808/1756/25
Головуючий у 1 інстанції Домбровська Г. В.
Суддя-доповідач Барков В. М.
У Х В А Л А

24 грудня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Баркова В. М.,

суддів: Василишин Л. В.,

Максюти І. О.,

розглянувши клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Саюк Назар Володимирович про долучення доказів у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Саюк Назар Володимирович на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 жовтня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 жовтня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , у розмірі по 7 500 грн на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 01 вересня 2025 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , витрати на переклад документів у розмірі 1 275 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави в спеціальний фонд Державного бюджету України судовий збір в розмірі 1 000 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Саюк Н. В. подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 17 листопада 2025 року та від 03 грудня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та призначено справу до розгляду на 16 грудня 2025 року.

15 грудня 2025 року представник ОСОБА_1 адвокат Саюк Н. В. подав клопотання про долучення доказів: довідки Повітового центру зайнятості від 08 грудня 2025 року. Зазначив, що долучити вказаний документ під час подання апеляційної скарги не було можливості, оскільки він був отриманий лише 15 грудня 2025 року.

За правилом ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За змістом ч. 2-3 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Частина 8 ст. 83 ЦПК України визначає, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Частинами 1-3 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Таким чином, суд апеляційної інстанції наділений відповідними повноваженнями, які дозволяють йому усунути порушення, допущені судом першої інстанції при розгляді справи, зокрема щодо реалізації принципу змагальності у цивільному процесі, доказування сторонами тих обставин, на які вони посилаються в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Дослідження нових доказів провадиться, зокрема, у таких випадках: якщо докази існували на час розгляду справи судом першої інстанції, але особа, яка їх подає до апеляційного суду, з поважних причин не знала й не могла знати про їх існування; докази існували на час розгляду справи в суді першої інстанції і учасник процесу знав про них, однак з об`єктивних причин не міг подати їх до суду; додаткові докази, які витребовувалися раніше, з`явилися після ухвалення рішення судом першої інстанції; суд першої інстанції неправомірно виключив із судового розгляду подані учасником процесу докази, що могли мати значення для вирішення справи; суд першої інстанції необґрунтовано відмовив учаснику процесу в дослідженні доказів, що могли мати значення для вирішення справи (необґрунтовано відмовив у призначенні експертизи, витребуванні доказів, якщо їх подання до суду для нього становило певні труднощі тощо); наявні інші поважні причини для їх неподання до суду першої інстанції у випадку відсутності умислу чи недбалості особи, яка їх подає, або вони не досліджені судом унаслідок інших процесуальних порушень.

Аналогічні за змістом висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 145/474/17.

У постанові Верховного Суду від 27 березня 2023 року у справі № 686/9366/20 (провадження № 61-8136св22) зазначено, що тлумачення п. 6 ч. 2 ст. 356, ч. ч. 1-3 ст. 367 ЦПК України свідчить, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею. У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Установлено, що матеріали справи містять належні, допустимі та достатні докази, що в своїй сукупності надають суду можливість встановити обставини справи для перевірки доводів апеляційної скарги, з метою ухвалення правильного і законного рішення. При цьому, ОСОБА_5 у встановленому порядку не довів виключну необхідність у долучені нового доказу яким є довідка Повітового центру зайнятості від 08 грудня 2025 року, оскільки такий доказ створено після ухвалення оскаржуваного судового рішення.

Із огляду на викладене та враховуючи позицію Верховного Суду у справах № 909/507/23, № 932/541/23, №913/703/20, відповідно до якої така обставина як відсутність доказів як таких на момент розгляду справи судом першої інстанції взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку статті 367 ЦПК України, незалежно від причин неподання учасником справи таких доказів, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання про долучення нових доказів.

Керуючись ст. 81, 84, 367 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Саюк Назар Володимирович про долучення доказів у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали складено 24 грудня 2025 року.

Судді В. М. Барков

Л. В. Василишин

І. О. Максюта