Справа № 159/3179/25
Провадження № 2-сз/159/14/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Денисюк Т.В.

з участю секретаря судових засідань Пустової А.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Омельянової Єлизавети Юріївни про повернення судового збору,

у с т а н о в и в :

У заяві від 18.12.2025 представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТзОВ «ФК «ЄАПБ») Омельянова Є.Ю. просила зобов`язати Головне управління Державної Казначейської служби України в Харківській області повернути ТзОВ «ФК «ЄАПБ» судовий збір в розмірі 3028 грн, сплачений платіжним дорученням №110652 від 18.04.2025 за подання позовної заяви до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики (справа №159/3179/25, провадження 2/159/1247/25).

Заяву мотивувала тим, що ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 13.08.2025 провадження у справі закрите, тому відповідно до положень п.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» позивачу повинен бути повернутий з державного бюджету сплачений судовий збір в повному обсязі.

Питання повернення судового збору представник позивача просила вирішити у її відсутності.

Керуючись ч.6 ст.142, ч.3 ст.270, ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглянув заяву позивача без виклику учасників справи та фіксування судового процесу технічними засобами.

Заява задоволенню не підлягає з таких мотивів.

Суд встановив, що у травні 2025 року ТзОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором позики №2636532 від 12.06.2024 в розмірі 16067,00 грн, з яких 5000 грн основного боргу, 1125 грн заборгованість за відсотками, 9942 грн пеня.

Після усунення позивачем недоліків позовної заяви суд ухвалою від 23.05.2025 відкрив провадження у справі, визначив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання призначив на 18.06.2025.

18.06.2025 представник позивача Миколаєнко В.М. скерувала письмове клопотання, в якому просила закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмета спору, мотивуючи тим, що відповідач добровільно сплатив заборгованість за договором позики.

Ухвалою від 18.06.2025 суд відклав судове засідання та витребував у позивача докази на підтвердження факту сплати відповідачем заборгованості за договором позики,із зазначенням суми і дати перерахування коштів.

У зв`язку з невиконання ухвали суд повторно 29.07.2025 витребував запитувані документи.

01.08.2025 представник позивача Омельянова Є.Ю. скерувала до суду копію квитанції від 03.06.2025 про сплату відповідачем ОСОБА_1 коштів в розмірі 6000 грн.

Також представник позивача у письмовому клопотанні від 01.08.2025 просила вважати правовідносини між сторонами врегульованими, оскільки з огляду на спеціальний статус відповідача, який є військовослужбовцем, товариство перерахувало заявлену до стягнення заборгованість з урахуванням приписів Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», остаточна сума заборгованості 6000 грн погашена одним платежем від 03.06.2025, у зв`язку з цим провадження у справі просила закрити і повернути сплачений судовий збір.

Ухвалою від 13.08.2025 суд закрив провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України і роз`яснив позивачу порядок розподілу судових витрат, зокрема вказав на відсутність підстав для повернення судового збору з державного бюджету і право позивача клопотати про стягнення судового збору з відповідача.

Верховний Суд у постанові від 02.04.2025 у справі №369/7441/24 виснував, що закриття провадження у справі це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору (п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Предмет спору це об`єкт спірних правовідносин, з приводу якого виник спір (правовий конфлікт) між позивачем і відповідачем (постанови Верховного Суду від 12 червня 2019 у справі № 916/542/18, від 01 серпня 2019 року у справі № 916/1743/18, від 14 вересня 2021 року у cправі № 909/243/18).

Закриття провадження в справі в зв`язку з відсутністю предмета спору можливе також у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року в справі № 13/51-04 (провадження № 12-67гс19)).

Як встановив суд спір між ТзОВ «ФК «ЄАПБ» та ОСОБА_1 виник у зв`язку із невиконанням відповідачем зобов`язань за договором позики №2636532 від 12.06.2024 із заявленою сумою боргу 16067 грн.

Після відкриття провадження у справі (23.05.2025) до першого судового засідання (18.06.2025) відповідач сплатив кошти в розмірі 6000 грн (03.06.2025), які прийняті позивачем як повне повернення заборгованості.

Припинення існування предмета спору на стадії судового розгляду зумовило подання позивачем заяви про закриття провадження у справі.

Отже позивач не підтримав своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову.

Відповідно до ч.3 ст.142 ЦПК України у такому випадку суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Подання позивачем заяви про закриття провадження за відсутністю предмета позову, а не за відмовою від позову не зумовлює автоматичного повернення сплаченого судового збору з державного бюджету, оскільки не відповідає загальним засадам цивільного судочинства і призводить до некомпенсованих витрат держави на розгляд справи за відсутності у позивача відповідної пільги.

Ураховуючи наведене суд відмовляє у задоволенні заяви про повернення судового збору з державного бюджету.

Керуючись статтями 44, 133, 141, 142, 247, 255, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в :

Відмовити у задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Омельянової Єлизавети Юріївни про повернення судового збору.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали складений 25.12.2025.

Головуючий Т. В. Денисюк