Справа № 456/4281/25
Провадження № 2/456/1921/2025
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

30 грудня 2025 року місто Стрий

Суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Писарев О. Ю., розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» (, адреса: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

Представник позивача Шабатин Наталія Анатоліївна звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» заборгованість за кредитним договором №17.11.2024-100002139 від 17.11.2024 у розмірі 24080,00 грн.; стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» суму сплаченого позивачем судового збору у розмірі 2 422,40 грн.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.08.2025 справу розподілено судді О. Ю. Писареву.

Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12 грудня 2025 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без руху, повідомлено позивача про необхідність усунути недоліки позовної заяви, вказані в мотивувальній частині ухвали суду у десятиденний строк з дня отримання ним цієї ухвали.

Вищевказану копію ухвали суду доставлено до електронного кабінету позивача та його представника 12 грудня 2025 року о 23:50:06 год. та 23:54:34 год. відповідно.

30.12.2025 представник позивача Шабатин Наталія Анатоліївна подала на адресу суду заяву про усунення недоліків.

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Європейський суд з прав людини зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись із легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, § 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

Слід розмежовувати матеріальну та процесуальну добру совість як за сферою застосування, так і наслідками. Матеріальна добра совість регулюється, зокрема, пунктом 6 статті 3 ЦК України, а процесуальна, зокрема, статтею 44 ЦПК України (див. постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 04 листопада 2024 року в справі № 532/1550/23 (провадження № 61-4145сво24)).

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

Процесуальному праву притаманний принцип процесуальної доброї совісті (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2024 року в справі № 229/7156/19 (провадження № 61-4283св24)).

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 126 ЦПК України).

Як встановлено судом вище, представник позивача звернувся із заявою про усунення недоліків поза межами строку, встановленого судом в ухвалі від 12.12.2025.

Згідно з ч. 2 ст. 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Таким чином, строк на усунення недоліків поданої позовної заяви, Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» було пропущено. Заяви про продовження чи поновлення процесуального строку представником позивача не подано.

Чинне процесуальне законодавство чітко визначає наслідки пропуску строку на усунення недоліків поданої заяви. Таким наслідком за приписами ч. 3 ст. 185 ЦПК України є повернення заяви. Одночасно закон гарантує, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Відповідно до частини 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Зважаючи на викладені обставини та з огляду на те, що представником позивача подано заяву про усунення недоліків поза межами строку, встановленого судом в ухвалі від 12.12.2025, позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - слід вважати неподаною та повернути заявнику, а заяву, подану представником позивача Шабатин Наталією Анатоліївною 30.12.2025 - залишити без розгляду згідно ч. 2 ст. 126 ЦПК України.

Керуючись частиною 2 статті 126, частиною 3 статті 185, статтями 260, 261 ЦПК України,

постановив :

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр», подану представником позивача Шабатин Наталією Анатоліївною 30.12.2025 про усунення недоліків заяви залишити без розгляду.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її підписання.

Суддя О. Ю. Писарев