Провадження № 2/522/8737/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Сафтюк-Панько Б.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ДЕБТ КОЛЛЕКШН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «ДЕБТ КОЛЛЕКШН» 03.09.2025 року звернулося до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 6699,60 грн., а також судового збору.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 02.03.2020 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір №/255774, за умовами якого останній отримав кредит у сумі 2000,00 грн. Договір був укладений в електронному вигляді та підписано відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно доЗакону України «Про електронну комерцію».

31.05.2021 між ТОВ «ГОУФІНГОУ» і ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» був укладений договір факторингу №1-31/05/21, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №/255774 від 02.03.2020.

03.06.2021 між ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» і ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» був укладений договір факторингу №1-03/06/2021, відповідно до умов якого ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №/255774 від 02.03.2020 у загальній сумі 6699,60 гривень, з яких: 2000,00 грн.сума заборгованості за основною сумою боргу; 4699,60 грн. сума заборгованості за відсотками.

Отже, ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договором кредиту №/216937 від 22.01.2020 у сумі 6699,60 гривень та судові витрати.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, дана справа була передана на розгляд судді Шенцевій О.П.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19 вересня 2025 року цивільну справу прийнято до провадження та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

11 грудня 2025 року до суду від відповідача надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, в яких вважав розмір правничої допомоги у сумі 10500 гривень завищеним та необгрунтованим. Також вказав, що представник позивача не надав доказів отримання гонорару за надану правничу допомогу.

В судове засідання представник позивача не з`явився, в позові зазначив про те, що не заперечує щодо розгляду справи без його участі, та проти постановлення заочного рішення.

11 грудня 2025 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просив провести судове засідання згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Водночас, відповідач правом на подачу відзиву не скористався.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Судом встановлено, що 02.03.2020 між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір №/255774 на суму кретину 2000,00 грн. з процентною ставкою 1,85% на добу, строком кредитування 30 днів. Того ж дня йому була видана вказана сума коштів, про що свідчить наявний у справі роздрукований електронний перелік транзакцій з авторизаційними даними.

31.05.2021 між ТОВ «ГОУФІНГОУ» і ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» був укладений договір факторингу №1-31/05/21, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №/255774 від 02.03.2020.

03.06.2021 між ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» і ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» був укладений договір факторингу №1-03/06/2021, відповідно до умов якого ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №/255774 від 02.03.2020 у загальній сумі 6699,60 гривень.

Так, у наданому позивачем розрахунку заборгованості зазначено, що у відповідача наявний борг на суму 6699,60 гривень, з яких: 2000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 4699,60 грн. сума заборгованості за відсотками.

Вирішуючи спір суд виходить із наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 207ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 1054ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Між відповідачем та первісним кредитором ТОВ «ГОУФІНГОУ» укладено кредитний договір, умови якого кредитором виконано, а позичальником прострочено виконання взятих на себе зобов`язань.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України( положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Таким чином, первісний кредитор набув права вимоги до відповідача з приводу не сплачених добровільно сум боргу за кредитним договором.

За змістом пункту 1 частини першої статті 512ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

В силу частини першої статті 1077ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Первісний кредитор передав своє право вимоги до відповідача, внаслідок чого його кінцевим набувачем наразі є позивач.

Частиною першою статті 526ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зістаттею 610ЦКУкраїни порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням вищевикладеного та беручи до уваги, що відповідач за кредитним договором №/255774 від 02.03.2020 отримав кредит у сумі 2000,00 грн. з процентною ставкою 1,85% на день, та не повернув ані первісному, ані новому кредиторові ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН», суд доходить висновку, що заборгованість в сумі 6699,60 гривень, з яких: 2000,00 грн. сума заборгованості за тілом кредиту; 4699,60 грн. сума заборгованості за комісіями та відсотками підлягають до стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН».

При цьому, відповідач не заперечує отримання ним кредитних коштів та існування заборгованості на даний час.

Жодних доказів погашення заборгованості, або неотримання відповідачем грошових коштів, чи отримання не в повному обсязі матеріали справи не містять та судом не встановлено.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

За таких обставин, з огляду на зазначене,оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючисуд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Разом з тим, позивачем у позові вказано про понесення витрат на правову допомогу у розмірі 10 500,00 грн.

Відповідно до ч.ч. 1,3ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою ( п. 1 ч. 2ст. 137 ЦПК України).

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3ст. 137 ЦПК України).

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем було долучено лише копію договору № 11/07/2025 про надання правової допомоги від 11.07.2025, укладеного між ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» та адвокатом Пархомчук С.В.

При цьому, позивачем ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» не було надано платіжну інструкцію на підтвердження здійснення оплат наданих адвокатом Пархомчуком С.В. юридичних послуг на суму 10500 гривень.

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Відповідно до висновків Верховного Суду у постанові від 19 січня 2023 року у справі №345/136/18,від 22 березня 2023 року у справі № 758/6113/19 суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд вважає, що висновки судів про часткову відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав непов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання відповідачів про зменшення розміру витратна професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Заявлена позивачем сума не може бути безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», заява №19336/04).

Враховуючи викладене, виходячи із критеріїв розумності та пропорційності оплати послуг адвоката, оцінивши рівень витрат представника позивача на правничу допомогу, а також співмірність витрат зі складністю предмета спору, типовість даних правовідносин, з огляду на ціну позову яка складає 6699,60 гривень, в той час як витрати на правову допомогу заявлені у розмірі 10500 гривень, з урахуванням клопотання відповідача та відсутність спроб для досудового врегулювання спору за даних обставин справи, й відсутність доказів понесення позивачем витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10500 грн.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підтвердження сплати позивачем судового збору у розмірі 2422,40 гривень було надано платіжну інструкцію.

З огляду на зазначене, враховуючи, що суд дійшов висновку про задоволення позову, отже з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позовної заяви у вказаному розмірі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,4,10,11-13,19,43,49,76-82,258-259,263-264,265,268,354 ЦПК України; ст.ст.1,3,16,509,512,526,530,610-612,625,626,628,629,638,639,1054 ЦК України, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ДЕБТ КОЛЛЕКШН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» (адреса місцезнаходження: 01042, м. Київ, вул. Саперне Поле, 12, інше нежитлове приміщення 1008, ) заборгованість за кредитним договором № /255774 від 02.03.2020 року в загальному розмірі 6699,60 (шість тисяч шістсот дев`яносно дев`ять) гривень 60 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» (адреса місцезнаходження: 01042, м. Київ, вул. Саперне Поле, 12, інше нежитлове приміщення 1008, ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 гривень.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 30.12.2025 року.

Суддя: