Справа № 214/8369/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 грудня 2025 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Гриня Н.Г.,

за участю:секретаря судового засідання Гайдученко С.О.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі в порядку загального позовного провадження цивільну справу №214/8369/25 за позовом Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

22 серпня 2025 року до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу надійшла вищевказана позовна заява, відповідно до якої представник позивача просить суд постановити рішення про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у відношенні малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів громадянина, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на користь державного закладу, в якому буде перебувати дитина, або опікуна; стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів громадянина, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на користь державного закладу, в якому буде перебувати дитина, або опікуна.

В обґрунтування позову представник вказує, що відповідачі перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають на вихованні малолітню дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та мешкають за адресою: АДРЕСА_1 . 13.08.2025 до служби у справах дітей виконкому районної у місті ради звернулася ОСОБА_5 , мати відповідачки ОСОБА_2 щодо неблагополуччя у сім`ї її доньки. У той же день комісійно відвідано сім`ю ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , про що було складено відповідний акт. Під час відвідування було встановлено, що батько дитини перебував у стані алкогольного сп`яніння, поводив себе агресивно. Мати дитини вся в синцях та гематомах, які, з її слів їй наніс чоловік під час систематичного побиття. Квартира потребує генерального прибирання. Відповідач ОСОБА_3 неодноразово притягувався до відповідальності передбаченої ч.ч.1,2 ст.173-2 КУпАП за домашнє насильство. Мати дитини ОСОБА_2 у категоричній формі відмовилася від направлення до центру для жінок і дітей, які потерпають від домашнього насильства. Малолітню дитину тимчасово влаштовано до комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська лікарня №4» Криворізької міської ради для обстеження, а у разі необхідності лікування. З моменту вилучення дитини з родини батьки жодного разу не цікавилися життям, здоров`ям, розвитком сина, зі спеціалістами служби у справах дітей та суб`єктами взаємодії не контактували. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, розцінюється як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Враховуючи, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, керуючись інтересами дитини, представник позивача звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою від 25 серпня 2025 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

30 вересня 2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду по суті.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні з підстав, викладених у позові. Зауважила, що матеріали справи містять усі докази неналежного виховання дитини відповідачами. Доповнила, що коли дитина була вилучена, батьки нею жодного разу не поцікавилися.

Відповідач ОСОБА_2 судовому засіданні заперечувала щодо позбавлення її батьківських прав. Пояснила, що дитину відвідувала у лікарні, де зараз перебуває дитина їй невідомо. Вказала, що вона не працює, чоловік зловживає алкоголем.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання, призначене на 18.12.2025 року не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином. За повідомленням працівників Служби судової охорони з`явився до приміщення суду в стані алкогольного сп`яніння, через що був недопущений до залу судових засідань. Однак будучи присутнім у попередньому судовому засіданні ОСОБА_3 заперечував проти задоволення позову, зазначивши, що працює неофіційно, готовий до змін у житті.

Заслухавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких виснновків.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виховують малолітню дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстрація актового запису про народження якого вчинена Криворізьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №12 (а.с.9).

13.08.2025 службою у справах дітей комісійно було відвідано сім`ю відповідачів, про що складено відповідний акт. Під час відвідування встановлено, що що батько дитини перебував у стані алкогольного сп`яніння, поводив себе агресивно. На тілі відповідачки малися синці та гематоми, які, з її слів їй наніс чоловік під час систематичного побиття. Квартира потребує генерального прибирання (а.с.15-16).

Відповідно до акту проведення оцінки ризиків безпеки дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вбачається, що дитина залишена під наглядом осіб з наявними ознаками алкогольного чи наркотичного сп`яніння, перебування під дією психоактиних речовин, вираженого психічного розладу (а.с.10-14).

Рішенням виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради від 15.08.2025 дитина відібрано у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.25).

Відповідно до акту КНП «Криворізької міської дитячої лікарні №4» КМР, вбачається, що строк перебування дитини ОСОБА_4 . В закладі охорони здоров`я складає 57 днів, стан здоров`я дитини відносно задовільний (а.с.33).

У подальшому 10.10.2025 рішенням виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради малолітньому ОСОБА_4 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.32).

Постановами Саксаганського суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_3 систематично (три рази) притягувався до відповідальності, передбаченої ч.ч.1,2 ст.173-2 КУпАП за домашнє насильство щодо дружини в присутності малолітнього сина (а.с.34- 37).

Постановами Саксаганського суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 та 25 вересня 2025 року ОСОБА_3 притягувався до відповідальності передбаченої ч.1 ст.184 КУпАП за ухилення від виконання батьківських обов`язків (а.с.52-53, 56).

Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 25.09.2025 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП за ухилення від батьківських обовязків (а.с. 54)

Виконкомом Саксаганської районної в місті ради (як органом опіки та піклування) надано висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 . ОСОБА_3 , щодо їх малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.5-6).

Наведені вище факти, як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати, як ухилення відповідачів від виховання малолітнього сина, свідомої зневаги своїми обов`язками, тому враховуючи викладене суд вважає встановленим, що відповідачі належним чином не займаються вихованням дитини, не забезпечують її матеріально, не виявляють щодо неї батьківського піклування, що підтверджується письмовими матеріалами справи.

За час розгляду справи суд зазначає, що поведінка відповідачів суттєво не змінилась, ОСОБА_3 продовжує зловживати спиртними напоями, офіційно не працює, доказів поліпшення побутових умов до суду не надано. Таким чином, виходячи з інтересів дитини, суд вважає за необхідне позбавити відповідачів батьківських прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (ратифікована Україною 27.02.1991), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 та рішенні у справі «Олссон проти Швеції» від 27.02.1992 зазначив, що «…між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків».

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Частинами 1-3 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини , піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

У відповідності до ст.ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

У силу вимог ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 164 СК України, у випадку ухилення матері, батька дитини від виконання своїх обов`язків по її вихованню, відмови забрати дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявлення щодо неї батьківського піклування, вони можуть бути позбавленні судом батьківських прав.

В розумінні п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 №3, який узгоджується з нормами ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування обов`язками.

Позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей, про що зазначено в п. 15 вказаної постанови.

Таким чином, з аналізу зазначених вище положень закону та роз`яснень Пленуму Верховного Суду України слідує, що позбавлення батьківських прав можливе лише у разі винної поведінки відповідача, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, при цьому докази, які б свідчили про ухилення відповідача від виконання обов`язків щодо виховання дитини мають бути безспірними.

При вирішенні справи суд також приймає до уваги положення принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй від 20.11.1959, відповідно до якого малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своїми батьками.

Таким чином, у ході судового розгляду знайшов підтвердження факт неналежного виконання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батьківських обов`язків, яке виражається у їх пасивній поведінці по відношенню до дитини, відсутності з їх боку піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, не прийняття участі в житті та вихованні дитини. При цьому така поведінка ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , на переконання суду, є свідомою.

Однак, суд вважає за необхідне звернути увагу відповідачів на передбачене ст. 169 СК України їх право на поновлення батьківських прав в судовому порядку після зміни їх поведінки як особи, позбавленої батьківських прав, обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав з переосмисленням їх ставлення до дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Кожній дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, що зобов`язані забезпечувати обоє батьків.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Окрім того згідно з ч. 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

При цьому, з урахуванням положень ст. 182 СК України та обставин, встановлених в ході розгляду справи, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 є фізично здоровою особою в працездатному віці, зобов`язана утримувати свою дитину, не дивлячись на фактичну відмову від неї, доказів протилежного суду не надано, тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення зі ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 у розмірі - 1/ 4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

Крім того, відповідач ОСОБА_3 є фізично здоровою особою в працездатному віці, зобов`язаний утримувати свою дитину, не дивлячись на фактичну відмову від неї, доказів протилежного суду не надано, тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення зі ОСОБА_3 аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 у розмірі - 1/ 4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

Підстав, які б дозволяли прийти до висновку про необхідність стягувати аліменти в іншому розмірі чи взагалі відмовити в їх стягненні, в ході судового розгляду не встановлено.

За таких обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та необхідність стягнення з відповідачів аліментів на утримання малолітньої дитини.

В порядку п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до п. 7 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач не сплачує судовий збір за подання позову до суду, оскільки позов подано на захист прав та інтересів малолітньої особи, а тому суд, керуючись ст. 141 ЦПК України, враховуючи задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав, вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн в рівних частинах по 605,60 грн.

Окрім того, підлягає стягненню з відповідачів на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн щодо вимоги про стягнення аліментів з кожного.

Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 136, 141, 247 ч.2, 258-259, 263-265, 274 ч.4, ст.ст. 354, 355, 430 ч.1 п.1 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у відношенні малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Стягувати зі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання малолітньої сина, у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% гарантованого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.08.2025 року і до досягнення дитиною повноліття на користь державного закладу, у якому буде перебувати дитина, або опікуна.

Стягувати зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на утримання малолітньої сина, у розмірі 1/4 частини від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% гарантованого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.08.2025 року і до досягнення дитиною повноліття на користь державного закладу, у якому буде перебувати дитина, або опікуна.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 1816,80 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1816,80грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини, для внесення відомостей про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , громадянина України, до актового запису №12 про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , складений 10.01.2025 року Криворізьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини, для внесення відомостей про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , громадянина України, до актового запису №12 про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , складений 10.01.2025 року Криворізьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Роз`яснити відповідачу у справі зміст статті 169 СК України, що мати, батько позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів після проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

Позивач Виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради, , адреса: вул. Володимира Великого, буд. 32, м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області.

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлений 22.12.2025 року.

Суддя Н.Г. Гринь