Справа № 545/3197/25
"19" грудня 2025 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого - судді Стрюк Л.І.,
з участю секретаря: Гаврися В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтаві питання про винесення додаткового рішення у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Виробничого сільськогосподарського кооперативу «Злагода» про розірвання договору оренди землі та стягнення орендної плати,-
Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 02.12.2025 позов ОСОБА_1 до Виробничого сільськогосподарського кооперативу «Злагода» про розірвання договору оренди та стягнення орендної плати за користування земельною ділянкою задоволено частково.

Розірвано договір оренди землі від 31.03.2015, укладений між ОСОБА_1 як орендодавцем, з однієї сторони, та Виробничим Сільськогосподарським кооперативом Злагода як орендарем, з іншої сторони, разом з додатковими угодами від 26.07.2017, від 23.10.2019 та від 15.11.2022, що зареєстрований в Державному реєстрі речових прав за записом про інше речове право 10078376, об`єктом оренди за яким є земельна ділянки площею 5,7466 га, кадастровий номер :00:037:0020 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Стягнуто з Виробничого сільськогосподарського кооперативу «Злагода», на користь ОСОБА_1 , інфляційні витрати за договором оренди землі від 31.03.2015 року по сплаті орендної плати за 2022, 2023, 2024 роки у розмірі 5747,96 грн.

Стягнуто з Виробничого сільськогосподарського кооперативу «Злагода», на користь ОСОБА_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ) 3% річних за договором оренди землі від 31.03.2015 року по сплаті орендної плати за 2022, 2023, 2024 роки у розмірі 1520,25 грн.

Стягнуто з Виробничого сільськогосподарського кооперативу «Злагода», () на користь ОСОБА_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ): пеню за договором оренди землі від 31.03.2015 року по сплаті орендної плати за 2024 рік у розмірі 18350,05 грн.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Питання щодо судових витрат судом не вирішувалось.

Відповідно до ч.3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до п. 1 ч. 3ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 4ст.137 ЦПК України розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Вбачається, що згідно з розрахунком витрат на надання професійної правничої допомоги адвоката від 24.01.2025 в рамках підготовки цивільного позову про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості включено: ведення справи клієнта в суді першої інстанції витрати на правничу допомогу складають 13000 грн (зворот а.с. 31-а.с. 32) та після розгляду справи, згідно з актом приймання-передачі наданої правової допомоги № 1 до договору № 8 від 04.12.2025 3000 грн. Разом сума наданої правової допомоги становить 16000 грн.

Натомість по розрахункам відповідача ВСК «Злагода» судові витрати, понесені товариством під час розгляду справи, складають 12000 грн.

Положеннями статті 137 ЦПК України встановлено, що до складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ч. 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

При визначенні розміру витрат на правничу допомогу суд бере до уваги і те, що справа носить типовий характер і не є складною.

Саме сторона, яка зацікавлена у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, повинна вжити необхідних заходів для їх стягнення з іншої сторони. Водночас інша сторона має право висловлювати заперечення проти таких вимог, що включає можливість ініціативи суду щодо відшкодування витрат без відповідних дій з боку зацікавленої сторони.

На це вказав Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13.03.2025 по справі №275/150/22.

Разом з тим, суд враховує критерії, які застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Велика Палата Верховного Суду від 07 липня 2021 року в справі №910/12876/19.

Стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

Аналогічні висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 04.10.2021 № 640/8316/20, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19, від 17.01.2024 у справі №910/2158/23.

Враховуючи особливості предмета спору, ціну позову, складність справи, яка є незначної складності, в даній категорії справ, наявна узгоджена та усталена судова практика, час, який був необхідний для вчинення дій та надання послуг, зазначених в акті про отримання правової допомоги, виходячи з критеріїв їх виправданості, розумності їх розміру та співмірності з позовом та складністю справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені витрати обома сторонами слід зменшити до 5000 грн, що відповідатиме критеріям виправданості, розумності та справедливості.

Враховуючи наведене та те, що позовні вимоги задоволені на 88,36%, суд приходить до висновку про стягнення з ВСК «Злагода» на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в розмірі 4418 грн та сплачений судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1207,88 грн.

Відповідно, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 582 грн, пропорційно до позовних вимог в яких судом відмовлено (11,64 %).

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 206, 258-260, 270 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Ухвалити додаткове рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Виробничого сільськогосподарського кооперативу «Злагода» про розірвання договору оренди землі та стягнення орендної плати.

Стягнути з Виробничого сільськогосподарського кооперативу «Злагода», на користь ОСОБА_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 4418 грн та судовий збір у розмірі 1207,88 грн, а всього 5625,88 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Виробничого сільськогосподарського кооперативу «Злагода», витрати на правничу допомогу у розмірі 582 грн.

Додаткове рішення може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: Л. І. Стрюк