Справа №351/722/24
Номер провадження №2/351/66/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Калиновського М.М.,

за участі секретаря - Равлюк М.І.,

позивача- ОСОБА_1 ,

представника позивача- Якобишеної Т.Д.,

відповідачів- ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

представника відповідачів- Поклітар Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Снятині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, розподіл майна подружжя, визнання недійсними договору про поділ спадщини та свідоцтв про право на спадщину , -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Якобишена Т.Д. в інтересах ОСОБА_1 звернулась 16 квітня 2024 року до суду із вищевказаним позовом.

Позовні вимоги мотивувала тим, що у 2010 році позивач ОСОБА_1 познайомилась з ОСОБА_4 , пізніше в них склались гарні стосунки і вони почали зустрічатись, а в кінці грудня 2014 року ОСОБА_4 переїхав до позивачки в найману, на той час в ОСОБА_5 , квартиру АДРЕСА_1 . У період спільного проживання ні ОСОБА_1 , ні ОСОБА_4 не перебували у зареєстрованому шлюбі та мали між собою стосунки, притаманні подружжю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, вели спільний бізнес, за спільні кошти купували меблі, техніку, предмети побуту та спільно виховували її дітей від першого шлюбу: доньку ОСОБА_6 , 1998 р.нар. та сина ОСОБА_7 , 2010 р.нар. В період спільного проживання, а саме 16 травня 2019 року, вони за спільні кошти придбали квартиру АДРЕСА_1 , про що було укладено договір купівлі- продажу між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , який посвідчено приватним нотаріусом Снятинського районного нотаріального округу Григорцем М.Ф., а також 10.09.2016 року придбали легковий автомобіль марки Citroen Berlingo, 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN код НОМЕР_2 , який було зареєстровано на ім`я ОСОБА_4 на підставі технічного паспорта серії НОМЕР_3 .

Крім ведення підприємницької діяльності в піцерії в с. Мигове Вижницького району Чернівецької області, позивач ОСОБА_1 разом із ОСОБА_4 також здійснювали діяльність піцерії в АДРЕСА_2 , договір оренди який було укладено на ім`я померлого. Разом планували розширити діяльність тому, в с. Мигово Вижницького району, з дозволу орендодавців у вересні-жовтні 2020 року здійснювали будівництво альтанки, що підтверджується чеками на придбання будівельних матеріалів.

Крім того, у власності ОСОБА_4 був житловий будинок по АДРЕСА_3 , де вони за спільні кошти збудували гараж, здійснили ремонтні роботи, замінили частково вікна, двері.

Після смерті ОСОБА_4 , його похованням займалася ОСОБА_1 разом із його дітьми від першого шлюбу, відповідачами по справі. Позивач замовила та встановила пам`ятник на місці поховання ОСОБА_4 вартістю 1800 євро, що підтверджується замовленням від 12.09.2022р.

Враховуючи викладені обставини, представник позивача просить встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2015 року по дату смерті ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати об`єктами спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 : квартиру АДРЕСА_4 та транспортний засіб марки Citroen Berlingo, 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN код НОМЕР_2 , чорного кольору, дизель, фургон, грузовий 2.0L; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_5 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку транспортного засобу марки Citroen Berlingo, 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN код НОМЕР_2 , чорного кольору, дизель, фургон, грузовий 2.0L; визнати недійсним договір про поділ спадщини від 11.02.2022р. в частині поділу транспортного засобу марки Citroen Berlingo, 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN код НОМЕР_2 та квартири АДРЕСА_5 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зареєстрований в реєстрі за №255; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, реєстровий номер №257 від 11.02.2022р. видане приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Курилюк Л.М. на ім`я ОСОБА_3 після померлого ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме на квартиру АДРЕСА_1 ; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, реєстровий номер №261 від 11.02.2022р. видане приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Курилюк Л.М. на ім`я ОСОБА_2 після померлого ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме на транспортний засіб марки Citroen Berlingo, 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN код НОМЕР_2 .

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали до суду відзив на позов в якому просили відмовити у повному обсязі, оскільки у їхнього батька ОСОБА_4 та ОСОБА_1 спільного бізнесу не було ніколи. Остання набула статусу ФОП з січня 2017 року, жодних спільних витрат, як підприємці вони не несли. Поїздки за кордон із покійним ОСОБА_4 не мали характеру регулярних і ніяк не підтверджують виконання взаємних обов`язків, притаманних подружжю. То факт, що під час хвороби їхнього батька на коронавірус і до його смерті, ОСОБА_1 несла витрати на його лікування, ніяк не стосується придбання ним за два роки до цих подій нерухомого майна.

Представник позивача подала відповідь на відзив в якому вказала, що зазначене відповідачами у відзиві не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_4 в кінці грудня 2014 року переїхав до ОСОБА_1 в найману квартиру, а з січня 2015 року вони почали проживати разом однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу разом із дітьми від першого шлюбу ОСОБА_6 та ОСОБА_9 . Практично вихованням ОСОБА_7 , якому на той час було шість років, займався ОСОБА_4 . Також, покійний ОСОБА_4 разом із ОСОБА_1 або й сам відвідував ОСОБА_10 ліцей ім. В. Стефаника, в якому навчався ОСОБА_11 та брав активну участь у шкільному житті останнього, саме як батько. Тому, саме їм, як батькам ОСОБА_7 , класний керівник ОСОБА_12 вручила подяку. ОСОБА_1 та ОСОБА_4 із відповідачами підтримували тісні родинні стосунки та всі разом ходили в ресторани, святкували всі свята, їздили на відпочинок по території України та закордон. Відповідачі заперечують той факт, що позивач та їхній батько проживали однією сім`єю, вели спільний бізнес, однак не заперечують то факт, що саме ОСОБА_1 купляла ліки під час хвороби ОСОБА_4 , не пояснюючи на якій підставі остання купляла ліки для "чужої людини". Тому просила задовільнити позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали заперечення на відповідь на відзив в якому вказали, що належних та допустимих доказів спільного проживання у період з 2014 року по травень 2019 року позивач не надала. Надані представником позивача докази відсутності власних доходів позивача у період з 2014 року по 2017 рік спростовують їхні ж доводи у позові про "ведення спільного бізнесу" у цей період. ОСОБА_1 ніякої підприємницької діяльності не вела. А тому до придбання автомобіля їхнім батьком ОСОБА_4 у вересні 2016 року стосунку не мала. Присутність ОСОБА_4 у поїздках на спортивні змагання сина ОСОБА_1 та сина ОСОБА_13 , які навчались в одному класі та ввідвідували одні і ті ж спортивні секції, пояснюється тим, що ОСОБА_4 брав активну участь у вихованні своїх онуків від доньки ОСОБА_3 . Зокрема, ОСОБА_1 у межах 6-ти місячного строку на пред`явлення вимог кредиторів до спадкоємців померлого ніяких вимог до спадкоємців щодо прав на майно не пред`являла, хоча була обізнана із часом відкриття спадщини та обсягом майна. Документи на квартиру та ключі від квартири через 1-2 місяці після відкриття спадщини остання залишила у нотаріуса, який вів спадкову справу. Тобто своєю поведінкою позивач демонструвала усім, що не вважає себе причетною до придбання цього майна покійним ОСОБА_4 . Вказали, що покійний ОСОБА_4 та ОСОБА_1 не проживали однією сім`єю у період придбання спірного майна, хоча між ними і могли на той час бути інтимні стосунки. Документи про витрати, які ніс ОСОБА_4 , ОСОБА_1 самовільно забрала з архівної документації ОСОБА_4 , а пам`ятник померлому було встановлено останньою за згодою з відповідачами, які їй залишили меблі у піцерії.

У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали з підстав викладених у позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог.

Відповідачі та їх представник у судовому засіданні позов не визнали з підстав зазначених у відзиві та запереченнях. Просили відмовити у задоволенні позову.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , допитана, як свідок суду показала, що почала зустрічатись з ОСОБА_4 у 2014 році, а у 2015 році ОСОБА_4 перейшов проживати до неї та її дітей в орендовану квартиру по АДРЕСА_6 . Новий рік зустрічали разом з її дітьми та відповідачами по справі. Вели спільне господарство, їздили на відпочинки. Зокрема купили квартиру, яку орендували, придбали автомобіль марки Citroen Berlingo, 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 та за спільні кошти побудували гараж у належному ОСОБА_4 будинку по АДРЕСА_3 . Транспортний засіб було придбано у 2016 році для ведення підприємницької діяльності. Після вчинення ОСОБА_4 ДТП, ремонт даного автомобіля було зроблено за спільні кошти. Вище зазначену квартиру купили у 2019 році в ОСОБА_8 та оформляли на ОСОБА_4 у нотаріуса за спільним рішенням. У квартирі поміняли склопакети, купили кухонну побутову техніку. Обоє займались підприємницькою діяльністю, а саме закладом харчування - піцерією. ОСОБА_4 приймав активну участь у вихованні її неповнолітніх дітей. Коли він захворів, то саме вона купувала ліки. Після смерті ОСОБА_4 організацією похорону займалась спільно з його дітьми, але фінансові витрати несла вона. У квартирі в АДРЕСА_6 вона проживала ще 40 днів після смерті чоловіка, однак їй було важко там перебувати, тому вона з`їхала звідти. Документи та ключі від квартири вона залишила у нотаріуса, яка відкрила спадкову справу. На спадщину після смерті ОСОБА_4 не претендувала, однак претендує на свою частку у спільному майні.

Свідок ОСОБА_14 суду показав, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 почали проживати разом однією сім`єю з кінця 2015 року, зокрема у грудні 2016 році були хрещеними його дитини. Зазначив, що вони дружили сім`ями, відзначали разом свята. також, йому відомо, що діти ОСОБА_1 проживали разом із ними в орендованій квартирі, яку в подальшому вони з ОСОБА_4 викупили. Протягом 2018-2019 року у дану квартиру він на замовлення робив меблі. Всі друзі та знайомі вважали ОСОБА_4 та ОСОБА_1 однією сім`єю.

Свідок ОСОБА_15 зазначила, що являється донькою позивачки. Показала, що мама з померлим ОСОБА_4 почала проживати в кінці 2014 року в орендованій квартирі по АДРЕСА_6 , яку пізніше у травні 2019 року купили. До них вона приїджала на вихідні, оскільки навчалась у місті Києві. Кошти за її навчання оплачувала мама та ОСОБА_4 . Також вони вели спільний бізнес, тому вона часто їм допомагала. ОСОБА_4 дуже добре ставився до неї та її меншого брата, брав активну участь у його вихованні, досить часто вони відпочивали разом сім`ями з його дітьми. Коли мама з ОСОБА_4 придбали автомобіль, то він навчав її керувати даним автомобілем.

Свідок ОСОБА_16 суду показала, що її діти та діти сторін по справі навчаються разом в одному навчальному закладі. Коли вона приходила на батьківські збори, то ОСОБА_4 не бачила, однак вона не може стверджувати, що була присутня на всіх батьківських зборах. Їй відомо, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 проживали разом і їх сприймали як чоловіка та дружину.

Свідок ОСОБА_17 зазначила, що була сусідкою батька ОСОБА_4 та неодноразово бачила, як ОСОБА_4 разом зі своїми дітьми та ОСОБА_1 приїджали до нього. Їй відомо, що померлий та ОСОБА_1 проживали разом з 2017 року.

Свідок ОСОБА_18 , яка є дружиною відповідача, суду показала, що її свекор, будучи розлученим чоловіком мав відносини з багатьма жінками. На момент купівлі квартири він проживав сам. У 2017 році на святкування День народження її сина, ОСОБА_4 прийшов разом із ОСОБА_1 . Підтвердила, що разом з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 їхали відпочивати на море в Єгипет.

Свідок ОСОБА_19 у судовому засіданні зазначила, що з 2016 по 2021 рік працювала барменом у піцерії "Царевіца", що в м. Снятині, яка належала ОСОБА_1 та померлому ОСОБА_4 . Їй відомо, що вони мешкали разом в квартирі по АДРЕСА_7 , вели спільне господарство, разом відпочивали на морі. Досить часто відпочивали разом із відповідачами.

Свідок ОСОБА_20 суду показав, що він тривалий час був знайомий з ОСОБА_4 та у 2016 році продав йому автомобіль марки Citroen Berlingo, 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 . При укладенні договору купівлі-продажу були присутні ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . Кошти у сумі 4000 доларів США оплачував ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні показала, що є її кумою ОСОБА_1 та перебуває з останньою у приязних відносинах. Їй відомо, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали разом як подружжя, вели спільне господарство та спільний бізнес, разом займались вихованням сина ОСОБА_21 від першого шлюбу. Спільно проводили сімейні свята, також разом із ними святкували і відповідачі по справі, показала фотографії про святкування Днів народжень її дітей та з Дня народження ОСОБА_4 на яких померлий знаходиться разом із ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_22 вказав, що являється двоюрідним братом померлого ОСОБА_4 , який після розлучення з дружиною перебував у відносинах з різними жінками та яких привозив у с. Мигово. На замовлення ОСОБА_4 він виконував ремонтні роботи, за які розраховувася останній. ОСОБА_1 декілька раз бачив у с. Мигове та у піцерії "Царевіца" в м. Снятині.

Свідок ОСОБА_8 суду показав, що був власником квартири АДРЕСА_1 . На момент купівлі квартири у ній проживали ОСОБА_4 та ОСОБА_1 . В подальшому вони у 2019 році викупили квартиру шляхом виплати коштів платежами, які давали і ОСОБА_4 і ОСОБА_1 . Кошти за квартиру отримував у піцерії. Вважав, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 проживають у цивільному шлюбі.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, відповідачів та їх представника, свідків, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно ч.3 ст.12 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст.76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які, за законом, повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_4 .

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина.

ОСОБА_2 , який є його сином 06 травня 2021 року звернувся до приватного нотаріуса Снятинського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини.

ОСОБА_3 , яка є його донькою 11 лютого 2022 року звернулася до приватного нотаріуса Снятинського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до Договору про поділ спадщини від 11.02.2022р., ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали цей договір про поділ спадкового майна, належного їм відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України в рамках спадкової справи №26/2021, відкритої 06 травня 2021р. Курилюк Л.М., приватним нотаріусом Снятинського районного нотаріального округу, після смерті батька ОСОБА_4 .

Зі змісту Договору купівлі-продажу від 16.05.2019р., слідує, що покупець ОСОБА_4 повідомив продавця ОСОБА_8 , що являється розлученим, і грошові кошти, що витрачаються ним на придбання квартири за цим договором не є спільною власністю та є його особистою приватною власністю, і особи, які б могли поставити питання про визнання за ними права власності на грошові кошти чи придбане нерухоме майно відсутні.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно Акту технічного стану транспортного засобу від 04.08.2017р., власником автомобіля марки Citroen Berlingo, 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 вказано ОСОБА_4 .

Згідно договорів оренди нерухомого майна, укладених між СПВКФ "Саторі" та ОСОБА_4 слідує, що останній орендував протягом 2017-2020 років частину нежитлового приміщення кафе-бару, загальною площею 141,9 кв.м. (Піцерія), яке розташоване за адресою: АДРЕСА_8 . Орендну плату здійснював ОСОБА_4 .

З 01.05.2021р. до 31.12.2022р. орендарем даного приміщення була ОСОБА_1 .

Згідно Договорів оренди нежитлового приміщення, укладених між СПД ОСОБА_23 та СПД ОСОБА_4 вбачається, що останній орендував протягом 2016-2018р. нежитлове приміщення загальною площею 100 метрів квадратних, яке знаходиться в АДРЕСА_2 . Цільове призначення використання вказаного приміщення: піццерія. Орендну плату здійснював ОСОБА_4 .

З матеріалів справи слідує, що померлий ОСОБА_4 та позивач ОСОБА_1 являлися фізичними особами-підприємцями та вели окремо господарську діяльність.

У матеріалах справи також містяться квитанції про придбання ОСОБА_1 у 2016-2017р. дивану та крісел, замовлень ОСОБА_1 на виготовлення склопакетів та вхідних дверей, на виготовлення пам`ятника, місце установки с. Микулинці, час установки листопад 2022 рік, спільні фото ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , її дітей та дітей померлого, друзів, копії віаквитків спільних поїздок на відпочинок ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

З Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, складеного 22.04.2021р., слідує, що по АДРЕСА_6 проживав ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства

За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Норми СК України у статтях 57, 60, 61, на підставі частини першої статті 7 цього Кодексу встановлюють принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя з приводу належного їм майна, згідно з якими:

1) майно набуте подружжям за час шлюбу належить їм на праві спільної сумісної власності;

2) майно, набуте кожним із подружжя до шлюбу є особистою приватною власністю кожного з них.

Згідно з частиною другою статті 60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За змістом даної норми належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час спільного проживання, але і результатом спільної праці та спільних грошових коштів.

Відповідно ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11, при застосуванні ст. 74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Пунктом 6 Рішення Конституційного суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 25 грудня 2013 року ухвалив постанову у справі № 6-135цс13, згідно правового висновку якої вбачається що, під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише обставини щодо факту спільного проживання сторін у справі, а й ті обставини, що спірне майно було придбане сторонами внаслідок спільної праці.

Відповідно правових висновків висловлених у Постановах Верховного Суду від 12.12.2019р. у справі №490/4949/17, від 12.12.2019р. у справі №466/3769/16, від 15.08.2019р. у справі №588/350/15, від 05.02.2020р. у справі №712/7830/16-ц, сам собою факт спільного проживання та перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки не є достатнім для визнання їх сім`єю без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та витрат, а також взаємних прав і обов`язків та не може свідчити про те, що між ними склалися та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю.

Показання свідків, спільні фотографії, спільня присутність на святкуванні урочистих подій, спільний відпочинок, самі по собі не можуть бути визначальною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці (постанова Верховного Суду від 17.10.2018 у справі №587/302/16).

Відповідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, відсутні і підстави вважати спірне майно таким, що належить на праві спільної сумісної власності сторонам, як чоловікові та жінці, які проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою.

В ході допиту свідків судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зустрічались, потім почали проживати разом, мали близькі стосунки, разом відпочивали.

Проте, сам собою факт перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між ними склалися та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю. Дана позиція узгоджується з постановою Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 490/4949/17 (провадження № 61-46210св18).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено у судовому засіданні наявність між нею та померлим ОСОБА_4 усталених відносин притаманних подружжю у період придбання спірного майна.

Суд не вбачає правових підстав для задоволення позову щодо встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, та похідних вимог щодо визнання спірного майна.

Факти придбання позивачкою меблів, дверей та вікон, купівля останньою у 2021 році ліків для ОСОБА_4 , встановлення пам`ятника на його могилі, самі по собі не підтверджують факт усталених сімейних відносин у 2015-2019 роках між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

При цьому, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки в задоволенні позову відмовляється, то судові витрати, понесені позивачем по справі, покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2-5, 10, 12, 19, 76-81, 95, 258-259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, розподіл майна подружжя, визнання недійсними договору про поділ спадщини та свідоцтв про право на спадщину - відмовити .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Михайло КАЛИНОВСЬКИЙ