Справа №: 398/3114/25
провадження №: 2/398/2148/25
РІШЕННЯ

Іменем України

"05" грудня 2025 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Стручкової Л.І.,

з участі секретаря судового засідання Дудченко О.Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Ковальової Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Олександрійської міської ради Кіровоградської області про визнання права власності у порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно та майнові права. 18.04.2025 року ОСОБА_1 звернулась із заявою до Першої олександрійської державної нотаріальної контори щодо оформлення спадщини після смерті її батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 на майно, яке він успадкував після смерті свого батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . З відповіді № 594/01-16 від 18.04.2025 року від Першої олександрійської державної нотаріальної контори вбачається, що ОСОБА_1 не надано документів, що підтверджують вступ в управління або володіння спадковим майном ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 , крім того відсутні відомості в Спадковому реєстрі про заведені спадкові справи після смерті спадкодавців. Отже ОСОБА_2 (батько позивачки) за життя не оформив належним чином своїх спадкових прав після смерті свого батька ОСОБА_3 (дідусь позивачки), який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , не отримав свідоцтва про право на спадщину, не здійснив державну реєстрацію права власності на вказане нерухоме майно. Проте, відповідно до довідки квартального комітету № 262 від 01.05.2025 року ОСОБА_2 з 1959 року і до дня смерті батька ОСОБА_3 (дідуся позивачки), який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 постійно проживали разом за однією адресою: АДРЕСА_1 та вели спільне господарство. Отже в розумінні ст.548, 549 ЦК УРСР ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті свого батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , зокрема продовжував далі проживати в будинку свого батька (дідуся позивачки), оплачував комунальні послуги. Згідно довідки квартального комітету №261 від 01.05.2025 року ОСОБА_1 з 1961 року і до дня смерті свого батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживали разом за однією адресою: АДРЕСА_1 , вели спільне господарство. Після смерті батька ОСОБА_2 , ОСОБА_1 прийняла спадщину, зокрема далі проживає в будинку АДРЕСА_1 . До нотаріуса з заявою про прийняття спадщини у передбачений законом шестимісячний строк позивачка не зверталася, оскільки вважала, що для прийняття спадщини достатньо проживати разом зі спадкодавцем на день його смерті та не знала на той момент, що її батько ОСОБА_2 не оформив належним чином право власності на нерухоме майно, яке залишилось після смерті дідуся позивачки ОСОБА_3 . Вона є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті батька. Від спадщини вона не відмовлялася. Посилаючись на викладене просить визнати за нею право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті її батька - ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 28.05.2025 року справу прийнято до провадження та в порядку загального позовного провадження призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 26.08.2025 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Ковальова Т.Ю. в судовому засіданні позов підтримали, посилаючись на обставини викладені в ньому просять вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач Олександрійська міська рада Кіровоградської областів судове засідання надала заяву про розгляд справи у відсутність їх представника з огляду на те, що у них відсутні будь-які додаткові пояснення, докази тощо, які можуть буті подані в судовому засіданні. Відзив на позов не подала.

Суд на підставі ст.223 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутність зазначених осіб на підставі наявних у ній доказів.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи та надані докази, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ч. 1 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 76 82 ЦПК.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України).

Статтею 83 ЦПК України встановлено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

Судом встановлено наступне.

Згідно довідки Олександрійського міжміського бюро технічної інвентаризації №368 від 26.07.2000 року право власності на жилий будинок в АДРЕСА_1 , по обліку бюро зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі Договору забудови від 08.12.1956 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану про державну реєстрацію смерті №0.

Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно та майнові права до складу якого входить право власності на житловий будинок у АДРЕСА_1 .

З довідки №262 яка видана квартальним комітетом 01.05.2025 року вбачається, що ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , до дня своєї смерті постійно мешкав за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним, з 1959 року і до дня смерті, тобто до 1966 року, проживав і вів спільне господарство ОСОБА_2 .

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_2 .

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_6 .

З довідки №219 виданої Відділом РАЦС по м. Олександрія 10.10.2005 року ОСОБА_6 зареєструвала шлюб (актовий запис №467 від 09.08.1980 року) в наслідок чого її прізвище змінилося на « ОСОБА_7 ». В подальшому шлюб було розірвано (актовий запис №361 від 02.11.1982 року).

З світлокопії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_8 зареєструвала шлюб (актовий запис №231 від 08.04.1987 року) в наслідок чого її прізвище змінилося на « ОСОБА_9 ».

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується світлокопією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 .

Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно та майнові права.

З довідки №261 яка видана квартальним комітетом 01.05.2025 року вбачається, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , до дня своєї смерті постійно мешкав за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним, з 1961 року і до дня смерті, тобто до 2000 року, проживала і вела спільне господарство ОСОБА_1 .

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ст.524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно зі ст.525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Статтею 527 ЦК УРСР визначено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Згідно з ч.1 ст.529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Спадкоємцем першої черги за законом, відповідно ст. 529 ЦК УРСР, є рідний син померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 ОСОБА_2 .

Згідно зі статтями 548, 549 ЦК УРСР, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або із застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину. Таким чином, для встановлення тієї обставини, чи прийняв спадкоємець спадщину, необхідно встановити, чи фактично такий вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно з даними Домової книги для прописки громадян, які проживають в будинку АДРЕСА_1 , та довідок квартального комітету №36, ОСОБА_2 був зареєстрований та мешкав за вказаною адресою з 1959 року та до дня своєї смерті, тобто ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Отже, в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт прийняття ОСОБА_2 спадщини, до складу якої входить право власності на житловий будинок у АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті свого батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з даними Домової книги для прописки громадян, які проживають в будинку АДРЕСА_1 , та довідок квартального комітету №36, ОСОБА_1 , була зареєстрована та мешкала за вказаною адресою з 1961 року та до дня смерті батька ОСОБА_2 , тобто ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачем в судовому засіданні доведено, що вона як спадкоємець після смерті свого батька ОСОБА_2 , прийняла спадщину до складу якої входить право власності на житловий будинок у АДРЕСА_2 , з моменту відкриття спадщини.

Інші спадкоємці, які б заявляли свої вимоги відносно спадкового майна відсутні, спадкова справа не заводилася.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позову і наявності підстав для його задоволення.

Сторони не ставили питання про розподіл судових витрат, тому суд залишає їх по фактично понесеним.

Керуючись ст.ст. 4, 10-13, 76-83, 141, 200, 206, 223, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 )право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті її батька - ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено та проголошено 05.12.2025 року.

Суддя: Л.І. Стручкова