Справа № 301/2109/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" грудня 2025 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в складі головуючої Даруда І.А., при секретарі Сатін Н.М., за участі представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася до Іршавського районного суду Закарпатської області з позовною заявою до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, стверджуючи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_6 , про що 23.10.2009р. в книзі реєстрації смертей виконавчим комітетом Великораковецької сільської ради зроблено відповідний актовий запис за N?42.

На випадок смерті батько склав заповіт на житлового будинку з надвірними спорудами в АДРЕСА_1 , своєму внукові ОСОБА_3 . Заповіт посвідчений секретарем виконкому Великораковецької сільської ради Гільперт М. 04 червня 2006 року та зареєстрований в реєстрі за N?52.

Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, яка складається з такого спадкового майна:

- житловий будинок з належними до нього надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Онук спадкодавця - ОСОБА_3 - не прийняв спадщину за заповітом та не оформив її у встановленому законом порядку:

Він був зареєстрований та проживав за іншою адресою: АДРЕСА_2 . На даний час він постійно проживає на території Чеської Республіки.

ОСОБА_3 письмово відмовився від прийняття спадщини, про що свідчить подана ним заява від 05.05.2025 року.

Станом на день смерті спадкодавця в житловому будинку АДРЕСА_1 проживали: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 . Цей факт підтверджується довідкою виконавчого комітету Великораковецької сільської ради від 04.07.2017 року.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (мати позивача) перебувала у шлюбі зі спадкодавцем, однак шлюб між ними було розірвано.

Даний факт підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , виданим відділом РАЦС Іршавського районного управління юстиції Закарпатської області 07.04.2005 року.

17.01.2004 року ОСОБА_7 уклала шлюб із ОСОБА_8 , після чого змінила прізвище з ОСОБА_9 на ОСОБА_10 .

Єдиними спадкоємцями першої черги є позивач ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (брат позивача).

Згідно тверджень позивача, ОСОБА_4 проживає і зареєстрований у власному будинку в АДРЕСА_3 .

Позивач стверджує, що єдиною спадкоємицею за законом спадкового майна є вона - ОСОБА_2 . Мати позивача - ОСОБА_5 , брат ОСОБА_4 та племінник ОСОБА_3 заперечень щодо прийняття нею спадщини не мають. Інші спадкоємці відсутні.

Також, позивач звертає увагу суду на те, що, головою домогосподарства N? АДРЕСА_1 до дня смерті був ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Це підтверджується випискою з книги погосподарського обліку Великораковецької сільської ради з 2006-2010роки N?5014/08.2025 від 04.08.2025р. В свою чергу, в реєстраційній службі відсутні підстави для первісної реєстрації права власності на житловий будинок з надвірними спорудами за ОСОБА_6 , оскільки така буде суперечити ст. 346 ЦК України (припинення права власності внаслідок смерті власника).

Однак, після його смерті, з?ясувалось, що правовстановлюючий документ на спадковий будинок не був виготовлений. Єдиними документами, що стосуються вказаного нерухомого майна є: виписка з книги погосподарського обліку Великораковецької сільської ради з 2006-2010 роки №5014/08.2025 від 04.08.2025р., довідка Великораковецької сільської ради від 04.07.2017р. та технічний паспорт на будинок.

Позивач зауважує, що вона фактично прийняла спадщину, не відмовилася від неї у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини, однак на сьогоднішній день вона немає можливості належним чином оформити спадщину за законом і тому змушена звернутись для захисту своїх інтересів до суду.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги позивач підтримала.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила такі задовольнити, а справу розглянути без участі позивача.

Відповідачі ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, про час та місце проведення судового засідання були повідомлені своєчасно і належним чином. Натомість, від останніх до суду надійшла заява, в якій такі просили проводити розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнали та не заперечили проти задоволення позову.(а.с. 46-48, 65)

Суд, заслухавши представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 , всебічно та в повному обсязі дослідивши матеріали справи прийшов до наступних висновків.

Судом було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер спадкодавець - ОСОБА_6 , про що 23.10.2009р. в книзі реєстрації смертей виконавчим комітетом Великораковецької сільської ради зроблено відповідний актовий запис за N?42. (а.с. 7)

На випадок смерті спадкодавець ОСОБА_6 склав заповіт на житлового будинку з надвірними спорудами в АДРЕСА_1 , своєму внукові ОСОБА_3 . Заповіт посвідчений секретарем виконкому Великораковецької сільської ради Гільперт М. 04 червня 2006 року та зареєстрований в реєстрі за N?52. (а.с.8)

Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, яка складається з такого спадкового майна:

- житловий будинок з належними до нього надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Онук спадкодавця - ОСОБА_3 - не прийняв спадщину за заповітом та не оформив її у встановленому законом порядку: Він був зареєстрований та проживав за іншою адресою: АДРЕСА_2 . На даний час він постійно проживає на території Чеської Республіки. ОСОБА_3 письмово відмовився від прийняття спадщини, про що свідчить подана ним заява від 05.05.2025 року.(а.с. 13)

Станом на день смерті спадкодавця в житловому будинку АДРЕСА_1 проживали: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 . Цей факт підтверджується довідкою виконавчого комітету Великораковецької сільської ради від 04.07.2017 року.(а.с. 25)

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (мати позивача) перебувала у шлюбі зі спадкодавцем, однак шлюб між ними було розірвано. Даний факт підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , виданим відділом РАЦС Іршавського районного управління юстиції Закарпатської області 07.04.2005 року.(а.с.16)

17.01.2004 року ОСОБА_7 уклала шлюб із ОСОБА_8 , після чого змінила прізвище з ОСОБА_9 на ОСОБА_10 . (а.с. 62)

Єдиними спадкоємцями першої черги є позивач ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (брат позивача).

ОСОБА_4 проживає і зареєстрований у власному будинку в АДРЕСА_3 .

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру за №83066148 від 29.10.2025 року, спадкова справа після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 не заведена.

Спадкоємцем за законом спадкового майна є позивач ОСОБА_2 . Відповідачі, мати позивача - ОСОБА_5 , брат ОСОБА_4 та племінник ОСОБА_3 заперечень щодо прийняття неюю спадщини немають. Інші спадкоємці відсутні.

Судом встановлено, що головою домогосподарства АДРЕСА_1 до дня смерті був ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Це підтверджується випискою з книги погосподарського обліку Великораковецької сільської ради з 2006-2010роки N?5014/08.2025 від 04.08.2025р (а.с. 24). В свою чергу, в реєстраційній службі відсутні підстави для первісної реєстрації права власності на житловий будинок з надвірними спорудами за ОСОБА_6 , оскільки така буде суперечити ст. 346 ЦК України (припинення права власності внаслідок смерті власника).

Правовстановлюючий документ на спадковий будинок не був виготовлений. Єдиними документами, що стосуються вказаного нерухомого майна є: виписка з книги погосподарського обліку Великораковецької сільської ради з 2006-2010роки N?5014/08.2025 від 04.08.2025р., довідка Великораковецької сільської ради від 04.07.2017р.

Відповідно до роз`яснень «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищий спеціалізованого суду: лист від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 по об`єктах, що збудовані до 05.08.1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05.08.1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ.

Крім того, відповідно до правової позиції, висловленої ВССУ у своєму листі № 24- 753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Ст. 1297 Цивільного кодексу України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Разом з тим, у разі відсутності документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок, або відсутності державної реєстрації права власності необхідно з`ясувати причини відсутності правовстановлюючих документів, державної реєстрації права власності або документів на забудову. У разі недотримання спадкодавцем вимог законодавства щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно судами може визнаватись у порядку спадкування право на забудову, право на будівельні матеріали та інше у відповідності зі встановленим судом правовим режимом спірного майна.

Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 фактично прийняла спадщину, оскільки станом на день смерті спадкодавця проживала в житловому будинку АДРЕСА_1 , не відмовилася від неї у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини.

Таким чином, позивач ОСОБА_2 вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України.

Також, судом враховано, що позивачем було надано технічний паспорт на житловий будинок садибного типу з господарськими спорудами та будівлями, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно д ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд бере до уваги те, що відповідачами ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 позовні вимоги було визнано, не надано до суду жодних заперечень, проти задоволення позову чи письмових доказів, які б спростовували доводи позивача.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України: у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п.24 постанови від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що зважаючи на те, що надані позивачем докази є належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, при цьому, судом не встановлено обставин, які б свідчили про порушення прав, свобод та інтересів інших осіб, внаслідок ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог, тому на переконання суду позовні вимоги викладені в даній позовній заяві підлягають до задоволення в повному обсязі.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Керуючись ст. ст.4, 12, 19, 83,175, 177, 184,206,259,263,265,268 ЦПК України, ст.ст.16,392,1216,1220,1223,1268, ЦК України, суд, -

Р І Ш И В:

Позовну заяву задовольнити

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно, що складається з житлового будинку та надвірних споруд, які розташовані в АДРЕСА_1 , в цілому.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 26.12.2025 року.

Суддя: І. А. Даруда