Провадження № 2/761/2840/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Левицької Т.В.

при секретарях: Герасько Д.М., Олійнику Б.М.

за участю

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача-1 Какоркіної З.М.

представників відповідача-2 Мусієнка Ю.П., Бойка А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Міністерства внутрішніх справ України, Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву та Київської області» про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, -

встановив:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 до Міністерства внутрішніх справ України, Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву та Київської області» про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

В своїй позовній заяві позивач просить:

- скасувати наказ № 798 о/с від 29.07.2024 року про звільнення позивача з посади начальника Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Київській області» - лікаря;

- поновити позивача на посаді начальника Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Київській області» - лікаря;

- стягнути з Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву та Київської області» на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30.07.2024 року і по день ухвалення судом рішення.

- стягнути з Міністерства внутрішніх справ України на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 10 000 гривень;

- стягнути з відповідачів на користь позивача витрати на правничу допомогу;

- стягнути з відповідачів судовий збір.

Позов обґрунтований тим, що на підставі контракту № 33/1-2076 від 01.10.2018 року, укладеного між ОСОБА_3 та МВС України, наказом МВС України № 1175 о/с від 01.10.2018 року ОСОБА_3 був призначений на посаду начальника Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Київській області» - лікаря. 08.06.2022 року наказом МВС України № 351 було припинено Державну установу «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Київській області» як юридичну особу шляхом приєднання до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву». Державна установа «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву» є правонаступником Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Київській області». Згідно з наказом МВС України № 503 від 18.08.2022 року «Про організаційно-штатні зміни в медичних закладах та установах МВС», Державна установа «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Київській області» ліквідується.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 778 о/с від 25.10.2022 року ОСОБА_3 було звільнено із займаної посади на підставі п. 1 ст.40 КЗпП України. Вважаючи своє звільнення незаконним, останній звернувся з позовом до суду.

Як зазначає позивач, в подальшому рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02.08.2023 року в справі № 761/29005/22 у задоволенні позову ОСОБА_3 було відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду від 28.02.2024 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02.08.2023 року було скасовано та прийнято нове судове рішення, яким позов ОСОБА_4 було задоволено частково. Скасовано наказ МВС України № 778 о/с від 25.10.2022 року в частині звільнення ОСОБА_3 з посади начальника Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Київській області». Поновлено ОСОБА_3 на вказаній посаді. Стягнуто на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 15 000 гривень. Стягнуто з МВС України в дохід держави судовий збір у розмірі 4 465,80. В частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу було відмовлено.

Позивач вказує, що в подальшому наказом МВС України № 549 о/с від 22.05.2024 року на виконання постанови Київського апеляційного суду від 28.02.2024 року ОСОБА_3 поновлено на посаді начальника Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Київській області». З вказаним наказом позивач ознайомився 28.05.2024 року. Цього ж дня, під час ознайомлення позивача з наказом МВС України № 549 о/с від 22.05.2024 року начальник Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву та Київській області» вручила позивачу попередження про наступне вивільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, оголошене Міністром Клименком І. з наданням йому списку вакантних посад станом на 28.05.2024 року

Як зазначає позивач, що у списку йому було запропоновано наявні вакантні посади в Державній установі «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву та Київській області» станом на 28.05.2024 року, з якими позивач не був згоден, оскільки вакантні посади, зазначені у списку, не відповідають його професії та спеціальності, зважаючи на те, що позивач за професією є лікарем, а за спеціальністю - урологом. Не погоджувався він також з наказом про поновлення його на роботі з 28.05.2024 року, оскільки, на думку позивача, він має бути поновлений на посаді 29.10.2022 року, тобто наступного дня після звільнення.

В подальшому наказом МВС України № 798 о/с від 29.07.2024 року ОСОБА_3 було звільнено із займаної посади згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України. У серпні 2024 року під час оформлення та видачі трудової книжки в МВС України у зв`язку із звільненням позивачу стало відомо, що з початку липня 2024 року і на день звільнення у відповідача-1 була наявна вакантна посада, зокрема, директора Департаменту охорони здоров`я МВС України, на якій з урахуванням освіти, кваліфікації та досвіду роботи позивач міг би виконувати роботу, однак, як зазначає ОСОБА_3 , відповідач не запропонував зазначену вакантну посаду позивачу.

Позивач вказує, що МВС України листом від 01.08.2024 року № 24425/12-2024 повідомило ОСОБА_3 про відсутність правових підстав для надання йому наявних у МВС України вакантних посад. Позивач вважає відмову відповідача-1 безпідставною та незаконною, оскільки в сфері управління МВС України перебувають інші державні установи - територіальні медичні об`єднання та за наявності в них вакантних посад, на думку позивача, останній може виконувати роботу у цих установах.

У зв`язку з наведеним позивач вважає своє звільнення незаконним, тому, на його думку, він має бути поновлений на посаді та йому належить до виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30.07.2024 року і до дня ухвалення судом рішення.

Також позивач вважає, що у зв`язку з незаконним звільненням були порушені його права та законні інтереси, останньому було завдано моральної шкоди: втрати душевного спокою та нормальних життєвих зв`язків.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09.09.2024 року позовну заяву ОСОБА_3 залишено без руху, надано останньому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

В подальшому ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва було відкрито провадження та призначено справу в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання.

Через систему «Електронний суд» до суду надійшов відзив МВС України, в якому представник відповідача просила відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог в повному обсязі.

Як зазначає представник відповідача-1 у своєму відзиві, наказом МВС України від 18.08.2022 року № 503, затверджено Перелік змін у штатах МВС України та визнано таким, що втратив чинність штат Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Київській області», затверджений наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1392 (із змінами) та скорочено всі посади в Державній установі «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Київській області».

Наказом МВС України від 25.10.2022 року № 778 о/с звільнено ОСОБА_3 , начальника Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Київській області» - лікаря, відповідно до наказу МВС України від 18.08.2022 року № 503 «Про організаційно-штатні зміни в медичних закладах та установах», згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України. ОСОБА_3 було оскаржено звільнення до Шевченківського районного суду м. Києва.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02.08.2023 року у задоволенні позову було відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду від 28.02.2024 року в справі № 761/29005/22 скасовано рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02.08.2023 року та прийнято нове судове рішення, яким скасовано наказ МВС України № 778 о/с від 25.10.2022 року в частині звільнення ОСОБА_3 з посади начальника Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Київській області» та поновлено ОСОБА_3 на вказаній посаді. Стягнуто на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 15 000 гривень. Стягнуто з МВС України в дохід держави судовий збір у розмірі 4 465,80. В частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу було відмовлено.

В подальшому на виконання постанови Київського апеляційного суду від 28.02.2024 року в справі № 761/29005/22 наказом МВС від 22.05.2024 року № 549 о/с поновлено ОСОБА_3 на посаді начальника Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Київській області», у зв`язку з чим постановою державного виконавця від 04.06.2024 року закінчено виконавче провадження № 74925692 про поновлення ОСОБА_3 на вищевказаній посаді.

Представник відповідача-1 зазначає, що ОСОБА_3 був працівником саме юридичної особи Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Київській області», яка на момент його поновлення на посаді була припинена шляхом приєднання до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву», остання у зв`язку із зазначеними змінами у подальшому змінила назву на Державну установу «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву та Київській області».

На даний час Державна установа «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву та Київській області» є самостійним державним багатопрофільним закладом охорони здоров`я, який об`єднує в собі лікувально-профілактичні та інші заклади, що здійснюють медичне забезпечення прикріплених за цим закладом осіб міста Києва та Київської області, які відповідно до законодавства мають право на медичне обслуговування в закладах охорони здоров`я МВС України.

Представник відповідача-1 зауважує, що упродовж строку, протягом якого діяло попередження про звільнення (з 28.05.2024 року) і до звільнення (29.07.2024) позивач фактично перебував у трудових правовідносинах з Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву та Київській області», в якій визначено робоче місце позивача (кабінет № 331 поліклініки госпіталю і саме там він отримував заробітну плату, нараховану йому ДУ ТМО на підставі табелю обліку використання робочого часу.

Представник відповідача-1 вважає, що твердження позивача про те, що МВС України повинно було запропонувати йому всі наявні вільні посади в закладах, установах, підприємствах, що належать до сфери управління МВС та в апараті МВС - не ґрунтується на законодавстві, може призвести до правового колапсу, порушує прямі приписи ч. 2 ст. 19 Конституції України та нівелює інститут державної служби зайнятості в цілому. Оскільки ОСОБА_3 був працівником саме Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Київській області», а не МВС України, застосування приписів частини 3 статті 49-2 КЗпП України полягає у запропонуванні вільних посад, наявних саме в Державній установі «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву та Київській області», як правонаступника.

Як зазначено представником відповідача-1, наказом МВС України від 22.05.2024 року № 552 доручено начальнику Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву та Київській області» видати ОСОБА_3 під особистий підпис попередження про наступне вивільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці та одночасно з врученням попередження запропонувати наявні вакантні посади за відповідною професією та спеціальністю в Державній установі «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву та Київській області».

Також зазначеним наказом було доручено в разі згоди ОСОБА_3 на переведення на одну із запропонованих посад надіслати копію заяви до Департаменту персоналу та Департаменту охорони здоров`я Міністерства для узгодження та реалізації, а також забезпечити нарахування та виплату заробітної плати за рахунок Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву та Київській області».

Крім того, представник відповідача-1 зазначає, що за дорученням Міністра внутрішніх справ 28.05.2024 року начальником Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву та Київській області» Безух Л.М. на виконання наказу від 22.05.2024 року № 552 було вручено ОСОБА_3 повідомлення про визначення робочого місця за адресою: вул.. Платона Майбороди, 19, м. Київ, 04050 (каб. № 331 поліклініки госпіталю із поліклінікою ДУ ТМО), вручено попередження про наступне вивільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці та запропоновані наявні вакантні посади в Державній установі «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву та Київській області».

Крім того, як вказує представник відповідача-1, заробітна плата в МВС України позивачу не нараховувалась та не виплачувалась. Даний факт підтверджується листом Департаменту фінансово-облікової політики та бухгалтерського обліку МВС України від 17.01.2025 року № 3162/15, а також документами, доданими позивачем д позовної заяви. Позивач отримував заробітну плату безпосередньо в Державній установі «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Київській області», а у подальшому в правонаступника - Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву та Київській області».

Також представник відповідача-1 вважає, що твердження позивача про виникнення в останнього моральних страждань носять суб`єктивний характер, не доведені та не підтверджені доказами, а обсяг наданих правових послуг не відповідає заявленій сумі судових витрат на правничу допомогу, заявлена сума є штучно завищеною, необґрунтованою та неспівмірною з наданими послугами та складністю справи.

Через систему «Електронний суд» до суду надійшов відзив Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву та Київській області», в якому представник відповідача-2 просить відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог в повному обсязі.

Як зазначає представник відповідача-2, при звільненні позивача повною мірою були дотримані вимоги чинного законодавства України, в тому числі вимоги ст.ст. 40, 49-2 КЗпП України, були запропоновані усі на той час наявні у відповідача-2 вакантні посади. Позивачем не доведено належними й допустимими доказами самого факту нанесення йому моральної шкоди, так і причинного зв`язку між такою шкодою та діями (бездіяльністю) відповідача-1 або відповідача-2. Заявлені орієнтовні витрати позивача на оплату послуг адвоката у справі вважає неспівмірними зі ступенем складності справи.

Представник позивача подала до суду відповідь на відзив відповідача-1, в якій просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. При цьому зазначає про те, що доводи відповідача-1 є необґрунтованими. Представник позивача зауважує, що в період вивільнення у МВС України була наявна вакантна посада начальника Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області», яка відповідала кваліфікації позивача, однак відповідач не запропонував позивачу зазначену посаду, у зв`язку з чим, на думку позивача, звільнення останнього за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України відбулось з порушенням вимог чинного законодавства.

Також представник позивача вказує, що постановою Верховного Суду від 18.12.2024 року в справі № 761/29005/22 постанову Київського апеляційного суду від 28.02.2024 року в частині позовних вимог про поновлення на роботі залишено без змін.

Як зазначає представник позивача, доводи МВС України про те, що обов`язок по працевлаштуванню позивача покладений на правонаступника Державну установу «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву та Київській області», а не на МВС України, як і доводи щодо відсутності правових підстав запропонування всіх інших вакантних посад, наявних в МВС, спростовуються встановленими судами апеляційної та касаційної інстанцій обставинами справи в рішеннях, що набрали законної сили. Крім того, представник позивача вважає, що наказ про поновлення позивача був прийнятий 22.05.2024 року, хоча постанова апеляційного суду було прийнято 28.02.2024 року, що не є належним виконанням рішення суду.

Також представник позивача вважає, що за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин відшкодування моральної шкоди здійснюється відповідно до ст. 237-1 КЗпП України в обраний працівником спосіб, зокрема, у вигляді одноразової грошової виплати. Що стосується витрат на правничу допомогу, представник вважає, що остаточний розмір витрат позивача на правничу допомогу в даній справ буде визначатися після завершення розгляду справи.

Представник відповідача-1 подала до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких остання просила відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 в повному обсязі, вважає твердження позивача необґрунтованими, такими, що не відповідають фактичним обставинам та чинному законодавству.

Як зазначає представник відповідача-1, до ліквідації Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Київській області» та скорочення посади «начальника» цієї установи, повноваження з призначення та звільнення керівника цієї установи належали МВС, проте після проведення процедури оптимізації медичної системи і фактичної ліквідації Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Київській області», а також скорочення всіх її штатних посад (у тому числі посади керівника установи), повноваження щодо призначення на посади у реорганізовану установу перейшли до правонаступника ліквідованої юридичної особи - Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву та Київській області» (код ЄДР 37027405).

Крім того, представник відповідача-1 зазначає, що МВС вжило управлінських заходів та наказом МВС України від 22.05.2024 № 552 доручило начальнику «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву та Київській області» подальше працевлаштування позивача в зазначеному ДУ ТМО. Упродовж строку, протягом якого діяло попередження про звільнення (з 28.05.2024) і до звільнення (29.07.2024), позивач фактично перебував у трудових правовідносинах з Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву та Київській області» (код ЄДР 37027405). Саме в Державній установі «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву та Київській області» визначено робоче місце позивача (кабінет № 331 поліклініки госпіталю (з поліклінікою ДУ ТМО)) і саме там він отримував заробітну плату, нараховану йому ДУ ТМО на підставі Табелю обліку використання робочого часу. Жодне із звернень позивача не містить згоди на призначення на будь-яку із запропонованих йому ДУ «ТМО МВС України по місту Києву та Київській області» вакантних посад.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримала та просила їх задовольнити. Також зазначила, що постановою Верховного Суду від 18.12.2024 року скасовано постанову Київського апеляційного суду від 28.02.2024 року у справі № 761/29005/22 в частині позовної вимоги про середній заробіток за час вимушеного прогулу, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Представник Міністерства внутрішніх справ України в судовому засіданні заперечила щодо задоволення заявлених вимог з підстав, викладених у відзиві.

Представники Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву та Київській області» в судовому засіданні заперечили щодо задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Вислухавши думку сторін, оцінивши надані суду докази та врахувавши процесуальні заяви, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Стаття 43 Конституції України визначає, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Стаття 3 КЗпП України визначає, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Як встановлено судом, з 01.10.2018 року на підставі контракту № 33/1-2076 від 01.10.2018 року, укладеного між ОСОБА_3 та МВС України, наказом МВС України № 1175 о/с від 01.10.2018 року, ОСОБА_3 був призначений на посаду начальника Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Київській області» - лікаря.

08.06.2022 року наказом МВС України № 351 було припинено Державну установу «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Київській області» як юридичну особу шляхом приєднання до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву».

Державна установа «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву» є правонаступником Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Київській області».

Наказом МВС України від 18.08.2022 року № 503, затверджено Перелік змін у штатах МВС України та визнано таким, що втратив чинність штат Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Київській області», затверджений наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1392 (із змінами) та скорочено всі посади в Державній установі «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Київській області».

Наказом МВС України від 25.10.2022 року № 778 о/с звільнено ОСОБА_3 , начальника Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Київській області» - лікаря, відповідно до наказу МВС України від 18.08.2022 року № 503 «Про організаційно-штатні зміни в медичних закладах та установах», згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України. ОСОБА_3 було оскаржено звільнення до Шевченківського районного суду м. Києва.

Підставою для видачі наказу зазначено: попередження ОСОБА_3 про наступне вивільнення та ознайомлення з наявними вакантними посадами від 25.08.2022, подання Департаменту охорони здоров`я та реабілітації від 24.10.2022 №36586/33, лист Департаменту персоналу від 22.08.2022 №23909/22-2022.

18.07.2023 року до Єдиного державного реєстру було внесено запис про припинення Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Київській області».

В подальшому рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02.08.2023 року в справі № 761/29005/22 у задоволенні позову ОСОБА_3 було відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 28.02.2024 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02.08.2023 року було скасовано та прийнято нове судове рішення, яким позов ОСОБА_4 було задоволено частково. Скасовано наказ МВС України № 778 о/с від 25.10.2022 року в частині звільнення ОСОБА_3 з посади начальника Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Київській області». Поновлено ОСОБА_3 на вказаній посаді. Стягнуто на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 15 000 гривень. Стягнуто з МВС України в дохід держави судовий збір у розмірі 4 465,80. В частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу було відмовлено.

Наказом МВС України № 549 о/с від 22.05.2024 року на виконання постанови Київського апеляційного суду від 28.02.2024 року ОСОБА_3 поновлено на посаді начальника Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Київській області».

Пункт 1 статті 40 КЗпП України визначає, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадку: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Стаття 49-2 КЗпП України визначає, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Наказом МВС України від 22.05.2024 року № 552 о/с доручено начальнику Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву та Київській області» видати ОСОБА_3 під особистий підпис попередження про наступне вивільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці та одночасно з врученням попередження запропонувати наявні вакантні посади за відповідною професією та спеціальністю в Державній установі «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву та Київській області».

28.05.2024 року під час ознайомлення позивача з наказом МВС України № 549 о/с від 22.05.2024 року начальник Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву та Київській області» вручила позивачу попередження про наступне вивільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, оголошене міністром Клименком І. з наданням йому списку вакантних посад в Державній установі «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву та Київській області» станом на 28.05.2024 року.

Підписуючи попередження позивач погодився, що, якщо він впродовж двох місяців не надасть відповідну заяву про згоду щодо переведення на одну із запропонованих йому посад, буде вважатися, що він відмовився від запропонованих посад і підлягає звільненню згідно з пунктом 1 статті 40 КЗпП України.

Одночасно з видачею цього попередження позивача ознайомлено з наявними вакантними посадами в Державній установі «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву та Київській області».

Наказом МВС України від 22.05.2024 року № 552 о/с було доручено в разі згоди ОСОБА_3 на переведення на одну із запропонованих посад надіслати копію заяви до Департаменту персоналу та Департаменту охорони здоров`я Міністерства для узгодження та реалізації, а також забезпечити нарахування та виплату заробітної плати за рахунок Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву та Київській області».

В подальшому ОСОБА_3 до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву та Київській області» було подано заяву від 28.05.2024 року щодо запропонованих йому вакантних посад, які не є рівнозначними.

Вказану заяву ОСОБА_3 було направлено до Департаменту персоналу, який листом від 13.06.2024 року № 17294/22-2024 надав ОСОБА_3 відповідь та повідомив, що начальникові Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву та Київській області», з метою забезпечення виконання вимог п. 1 ч. 1 ст. 40, ст. 49-2 КЗпП України, було доручено одночасно з попередженням про наступне вивільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці запропонувати ОСОБА_3 під особистий підпис наявні на день попередження вакантні посади за відповідною професією та спеціальністю в Державній установі «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву та Київській області». Запропоновано ОСОБА_3 повідомити Державну установу «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву та Київській області» про прийняте ним рішення щодо продовження чи відмови від подальших трудових відносин до 29.07.2024 року.

24.07.2024 року Першим заступником директора Департаменту охорони здоров`я МВС Бойко Л. на ім`я Державного секретаря МВС України було подано доповідну записку щодо вжитих заходів з поновлення ОСОБА_3 та подальшого його працевлаштування.

У доповідній записці зазначено, що станом на 24.07.2024 року ОСОБА_3 не погодився на будь-яку із запропонованих йому посад в Державній установі «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву та Київській області», відповідно відсутня заява ОСОБА_3 про згоду на переведення на будь-яку із запропонованих посад.

Також 24.07.2024 року начальником Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву та Київській області» Безух Л. до Міністерства внутрішніх справ України було подано доповідну записку про виконання наказу МВС про поновлення ОСОБА_3 . У вказаній доповідній записці зазначено, що станом на 29.07.2024 року заяви від ОСОБА_3 на переведення по запропонованих вакантних посадах не надходили.

Наказом МВС України від 29.07.2024 року № 798 о/с відповідно до наказу МВС від 18.08.2022 року № 503 «Про організаційно-штатні зміни в медичних закладах та установах», згідно з пунктом 1 статті 40 КЗпП України звільнено ОСОБА_3 , начальника Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Київській області» - лікаря.

Підставою для видачі наказу зазначено: попередження ОСОБА_3 про наступне вивільнення та ознайомлення з наявними вакантними посадами від 28.05.2024 року, доповідна записка Департаменту охорони здоров`я від 24.07.2024 року№ 5948/33.

В подальшому листом Департаменту персоналу МВС України від 29.07.2024 року № 13311/22-2024 ОСОБА_3 було повідомлено про звільнення та направлено копію наказу МВС від 29.07.2024 року № 798 о/с.

21.08.2024 року ОСОБА_3 отримав трудову книжку, про що власноруч зазначив у розписці.

Представником позивача в судовому засіданні зазначалося, що у серпні 2024 року під час оформлення та видачі трудової книжки в МВС України у зв`язку із звільненням позивачу стало відомо, що з початку липня 2024 року і на день звільнення у відповідача-1 була наявна вакантна посада, зокрема, директора Департаменту охорони здоров`я МВС України, на якій з урахуванням освіти, кваліфікації та досвіду роботи позивач міг би виконувати роботу, однак відповідач-1 не запропонував зазначену вакантну посаду позивачу. Крім того, представник позивача зазначила, що в період вивільнення у МВС України була також наявна вакантна посада начальника Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області», яка, на її думку, відповідала кваліфікації позивача, однак відповідач-1 не запропонував позивачу зазначену посаду.

За клопотанням сторони позивача ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 31.03.2025 року було витребувано у МВС України відомості щодо наявності у Державній установі - «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області», а також у державних установах - Територіальних медичних об`єднаннях Міністерства внутрішніх справ України по інших областях, всіх вакантних посад відповідно з професією чи спеціальністю ОСОБА_3 чи іншу вакантну роботу, яку він може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду за період з дня вручення попередження про звільнення - з 28.05.2024 року по день звільнення ОСОБА_3 , а саме до 29.07.2024 року.

На виконання вказаної ухвали суду від 31.03.2025 року Міністерством внутрішніх справ України за № 14887/05/33-2025 від 25.04.2025 року до суду направлено лист з переліком посад начальників територіальних медичних об`єднань МВС України по областях, які були вакантними у період з 28.05.2024 року до 29.07.2024 року. Також у вказаному листі МВС України зазначено, що інформації щодо наявності вакантних посад у закладах охорони здоров`я МВС України відповідно до професії чи спеціальності ОСОБА_3 у МВС України немає.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, позивач був працівником саме юридичної особи Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Київській області», яка на момент його поновлення на посаді була припинена шляхом приєднання до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву», остання у зв`язку із зазначеними змінами у подальшому змінила назву на Державну установу «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву та Київській області».

На даний час Державна установа «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву та Київській області» є самостійним державним багатопрофільним закладом охорони здоров`я, який об`єднує в собі лікувально-профілактичні та інші заклади, що здійснюють медичне забезпечення прикріплених за цим закладом осіб міста Києва та Київської області, які відповідно до законодавства мають право на медичне обслуговування в закладах охорони здоров`я МВС України.

Таким чином, Державна установа «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву та Київській області» (код ЄДР 37027405) є юридичним та функціональним правонаступником Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Київській області».

Упродовж строку, протягом якого діяло попередження про звільнення (з 28.05.2024) і до звільнення (29.07.2024) позивач фактично перебував у трудових правовідносинах з Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву та Київській області» (код ЄДР 37027405). Саме в Державній установі «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву та Київській області» визначено робоче місце позивача (кабінет № 331 поліклініки госпіталю (з поліклінікою ДУ ТМО)). Даний факт підтверджується листом Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву та Київській області», з яким позивач ознайомлений 28.05.2024 під особистий підпис.

Обов`язок по працевлаштуванню незаконно звільненого працівника покладений на роботодавця, яким у випадку реорганізації державної установи є її правонаступник, якому передані відповідні завдання і функції.

Державна установа «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву та Київській області» є юридичним та функціональним правонаступником Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Київській області».

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що оскільки ОСОБА_3 був працівником саме Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Київській області», а не МВС України, застосування приписів частини 3 статті 49-2 КЗпП України полягає у запропонуванні вільних посад, наявних саме в Державній установі «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву та Київській області», як правонаступника.

Оскільки ОСОБА_3 не погодився на будь-яку із запропонованих йому посад в Державній установі «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву та Київській області», була відсутня заява ОСОБА_3 про згоду на переведення на будь-яку із запропонованих посад, щодо останнього було прийнято наказ про звільнення.

Таким чином, Міністерством внутрішніх справ та Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву та Київській області» було дотримано всіх відповідних організаційно-розпорядчих заходів, вимог статей 40, 49-2 КЗпП України, постанови Київського апеляційного суду від 28 лютого 2024 року в справі № 761/29005/22.

З урахуванням наведеного, доводи позивача про незаконність наказу МВС України від 29.07.2024 року № 798 о/с про звільнення, є необґрунтованими.

Під час розгляду справи судом не було встановлено порушення порядку звільнення працівника.

Так як суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про скасування наказу про звільнення позивача, тому не підлягають задоволенню і похідні позовні вимоги про поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Таким чином, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи що судом не встановлено порушень положень КЗпП Українипри звільненні позивача, Державна установа «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Київській області» на даний час припинено, про що внесено інформацію до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 133, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд,

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Міністерства внутрішніх справ України (, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Богомольця, буд. 10), Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву та Київської області» (, місцезнаходження: 04050, м. Київ, вул. Платона Майбороди, буд. 19) про скасування наказу Міністерства внутрішніх справ України № 798 о/с від 29.07.2024 року про звільнення ОСОБА_3 , начальника Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Київській області - лікаря, поновлення ОСОБА_3 на посаді начальника на вказаній посаді, стягнення з Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву та Київської області» на користь ОСОБА_3 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 30.07.2024 року і по день ухвалення судом рішення, стягнення з Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_3 відшкодування моральної шкоди - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: