Рішення

Іменем України

19 грудня 2025 року місто Чернігів

Справа №751/7537/25

Провадження №2/751/2182/25

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Маслюк Н. В.

секретаря судового засідання Стрижак В. П.

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС»

відповідач - ОСОБА_1

представник позивача - Поляков Олексій Володимирович

представник відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернігова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

Встановив:

І. Стислий виклад позиції позивача

ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №265081343 від 10.03.2023 у розмірі 25 403,35 грн, а також понесені судові витрати.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі договору факторингу від 08.07.2025, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» та ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» є новим кредитором за кредитним договором №265081343 від 10.03.2023, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 . За умовами договору відповідачу надано кредит в розмірі 5 500,00 грн, який він повинен був повернути, сплативши при цьому проценти. Проте ОСОБА_1 належним чином не виконав свої зобов`язання, а тому утворилась заборгованість. До остаточної передачі прав вимоги ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» були укладені договори факторингу 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», 27.05.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК Онлайн Фінанс». Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу від 08.07.2025 до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 25 403,35 грн, яку він просить стягнути.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі

Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 03.09.2025 відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У встановлений строк від представника відповідача надійшов відзив (а.с.124-128), згідно якого просить відмовити у задоволенні позову. При цьому зазначає, що станом на 10.03.2023, коли був отриманий кредит, відповідач не використовував номер телефону ( НОМЕР_1 ) для отримання одноразового ідентифікатора, оскільки не продовжив його дію з оператором мобільного звязку. Хто користувався його номером телефону йому не відомо. Кредитний договір №265081343 від 10.03.2023 не укладав, відповідно кошти не отримував, свої персональні дані нікому не передавав, платіжну картку у АТ «Таскомбанк» не відривав. Також зазначив, що не знає ОСОБА_2 на картку якої були перераховані кошти за кредитним договором №265081343 від 10.03.2023. Зазначив, що з цього приводу звернувся до поліції із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Ухвалою суду від 13.10.2025 розгляд справи відкладено для підготовки складання відповіді на відзив.

Ухвалою суду від 25.11.2025 розгляд справи відкладено у зв`язку з витребуванням доказів, одночасно залишено без розгляду клопотання представника позивача про заміну неналежного відповідача.

Представник позивача надіслав додаткові пояснення у справі (а.с.168-176) у яких вказав, що при заповненні заявки на кредит відповідач особисто обрав для себе суму кредиту, строк кредитування та мав змогу ознайомитися з умовами договору перед його підписанням. Для оформлення онлайн-позики законодавством та внутрішніми правилами кредитодавців передбачено мінімальний пакет документів, а саме: паспорт громадянина України та реєстраційний номер облікової картки платника податків. Саме ці документи були зазначені у заявці відповідача. Інші довідки чи підтвердження доходів при отриманні мікрокредиту не вимагаються. Таким чином, процедура укладення спірного договору відповідає загальній практиці мікрокредитування в Україні. Навіть за умови, якщо платіжна карта формально не належить відповідачу, це не спростовує факт укладення кредитного договору та не звільняє його від обов`язків, оскільки з наведених матеріалів вбачається: саме відповідач уповноважив або вказав у заявці конкретний картковий рахунок як рахунок отримання коштів; первинний кредитор перерахував кошти відповідно до волевиявлення, вираженого у заявці; відповідач не звертався до кредитодавця з належним і своєчасним запереченням про не зарахування коштів чи вимогою про повернення/встановлення факту ненадходження коштів; відповідач не надав жодних належних та допустимих доказів того, що він кредиту не брав, або що підписання договору вимагало інших формальностей, ніж ті, що були дотримані. Крім того, згідно з процесуальним розподілом доказування, стороною, яка заперечує факт вчинення правочину або стверджує інші обставини (наприклад, що договір підписано нею внаслідок підробки, інших особливостей ідентифікації чи шахрайських дій), покладається обов`язок доведення відповідних заперечуваних обставин. У зазначеній справі відповідач не подав суду доказів, які б спростовували встановлені позивачем факти (відсутні експертизи, документи банківської виписки, заяви про оскарження платежів до банків, заяви про шахрайські дії тощо), а отже його заперечення є безпідставними з доказової точки зору.

Також представник відповідача подала заперечення на додаткові пояснення позивача (а.с.190-195) де зазначила, що враховуючи алгоритм дій при отриманні кредиту, саме ОСОБА_2 мала картковий рахунок у АТ «ТАСКОМБАНК» і отримала на нього гроші. Між тим вказала, що надавачі платіжних послуг повинні здійснювати ідентифікацію та верифікацію користувачів. Отже позовні вимоги до ОСОБА_1 є безпідставними, а тому просить відмовити у задоволенні позову.

У судове засідання представник позивача не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без його участі.

Відповідач та його представник у судове засідання не прибули, про день, час та місце судового засідання повідомлені, у матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без участі представника.

Згідно ст. 223 ЦПК України, суд ухвалив судове засідання проводити у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказах.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

Згідно заявки на отримання коштів, 10.03.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір №265081343, згідно якого кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 5 500,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності. Кредит надається строком на 7 днів (а.с.22, 32-39).

Відповідно до п.8.3.1 Договору за період від дати видачу кредиту до 17.03.2023 проценти нараховуються за процентною ставкою 383,25 % річних, що на день укладення договору становить 1,05% від суми кредиту за кожний день користування ним («дисконтна процентна ставка»).

Вказаний договір підписано електронним підписом, створеним за допомогою одноразового ідентифікатора MNV9YE26, який відправлено товариству 10.03.2023 о 15:23:08 (а.с.39зв).

Згідно з пунктом 1.4.1 кредитного договору, невід`ємною його частиною є правила та паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладення договору. Уклавши цей договір позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил, текси яких розміщений на сайті кредитодавця www.moneyveo.ua (а.с.23-27,30).

У паспорті споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до договору №265081343 від 10.03.2023 споживачу надана інформація щодо умов кредитування (а.с.30).

Згідно платіжного доручення ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 10.03.2023 на картку № НОМЕР_6 перераховані грошові кошти в сумі 5 500,00 грн, отримувачем указано ОСОБА_1 (а.с.9).

Відповідно інформації в АТ «ТАСКОМБАНК» відсутня інформація про ОСОБА_1 . Рахунки станом на 04.09.2025 не відкривались, банківська карта № НОМЕР_2 ОСОБА_1 не видавалась. Вказана картка є віртуальною та оформлена в АТ «ТАСКОМБАНК» на ім`я ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) (а.с.113).

Зарахування коштів на карту № НОМЕР_6, емітентом якої є АТ «ТАСКОМБАНК», підтверджується випискою по особовому рахунку ОСОБА_2 за період 10.03.2023 -15.03.2023 (а.с.114-115).

За договором факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», передано права грошової вимоги за кредитним договором №265081343 від 10.03.2023, де боржником є ОСОБА_1 (а.с.73-76).

Додатковою угодою №26 від 31.12.2020 сторони виклали текст договору в новій редакції (а.с.79-82), додатковою угодою №19 від 28.11.2019 до договору факторингу №28/1118-01 сторони погодилися подовжити строк дії договору до 31.12.2020 (а.с.78зв), додатковою угодою №27 до договору факторингу №28/1118-01 сторони погодилися подовжити строк дії договору до 31.12.2022 (а.с.84), додатковою угодою №31 та №32 до договору факторингу №28/1118-01 сторони погодилися подовжити строк дії договору до 31.12.2024 (а.с.84зв-85).

Зазначене також підтверджується протоколом узгодження факторингової операції та обсягу переданих прав вимог згідно реєстру прав вимоги №236 від 27.06.2023 (а.с.70зв) та реєстром прав вимоги, у тому числі щодо боржника ОСОБА_1 (а.с.71).

Згідно розрахунку заборгованості за укладеним договором №265081343 від 10.03.2023, який складений ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» станом на дату продажу 27.06.2023, загальна заборгованість ОСОБА_1 становить 22 622,05 грн та складається із заборгованості за кредитом в розмірі 5 500 грн 00 коп, заборгованості за відсотками - 17 122 грн 05 коп (а.с.50-51).

27.05.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №27/0524-01, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (а.с.65-68,71).

Згідно розрахунку заборгованості, який складений ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» станом на 27.06.2023 загальна заборгованість ОСОБА_1 становить 25 403,35 грн та складається із заборгованості за кредитом в розмірі 5 500 грн 00 коп та 19 903,35 грн заборгованості за відсотками (а.с.48).

08.07.2025 ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» відступило право грошової вимоги ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС», строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб-боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату з позикою, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (а.с.53-54, 57-61).

Згідно реєстру боржників від 08.07.2025 право вимоги виникло у ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №265081343 від 10.03.2023 (а.с.55).

Згідно виписки з особового розрахунку за кредитним договором №265081343 від 10.03.2023, який складений ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» станом на 31.07.2025 загальна заборгованість ОСОБА_1 становить 25 403,35 грн та складається із заборгованості за кредитом в розмірі 5 500 грн 00 коп та 19 903,35 грн заборгованість за простроченими відсотками (а.с.47).

Як вбачається із матеріалів справи 30.09.2025 ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського районного управління поліції із заявою про кримінальне правопорушення за ст.190 КК України (а.с.131-132).

Крім того, на звернення ОСОБА_1 ПрАТ «ВФ Україна» надало відповідь, що номер НОМЕР_1 було деактивовано 13.06.2024. Надання послуг за мобільним номером здійснювалося на передплаченому сегменті. Він обслуговувався анонімно, без реєстрації персональних даних користувача (а.с.163).

Також згідно відомостей, які надійшли від ПрАТ «ВФ Україна» на виконання ухвали суду від 25.11.2025, термінал, в якому була сім-картка з абонентським номером НОМЕР_4 , 10.03.2023 використовував багато інших сім-карток за період часу з 02.03.2023 до 22.06.2024 (а.с.202-208).

ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін

Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Відповідно ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

В силу статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом ч. ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів, не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Відповідно до ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі, і на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином.

Дана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.04.2018 року у справі №914/868/17, від 18.10.2018 року у справі № 910/11965/16.

Встановлюючи дійсність майбутньої вимоги, що переходить до нового кредитора, необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора, та чи існують ці права на момент переходу.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 року у справі №752/8842/14-ц.

Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія, як заінтересована сторона, повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Як зазначено в ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

З огляду на вказані положення закону, договір позики є реальним та вважається укладеним із моменту передання грошей. Сам по собі факт підписання сторонами тексту договору без передання грошових коштів не породжує обов`язку позичальника повернути грошові кошти.

Згідно платіжного доручення ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 10.03.2023, здійснило переказ коштів згідно договору№ 265081343 від 10.03.2023 на картку № НОМЕР_6 в сумі 5 500,00 грн, отримувачем указано ОСОБА_1 (а.с.9).

Втім, відповідно повідомлення та виписки по особовому рахунку АТ «ТАСКОМБАНК», 10.03.2023 відбулось зарахування коштів у розмірі 5 500,00 грн на карту № НОМЕР_6, яка відкрита на ім`я ОСОБА_2 .

Отже, надані представником позивача докази на підтвердження позовних вимог не доводять факт передачі коштів у розмірі 5 500,00 грн у користування відповідача та виникнення у нього обов`язку щодо повернення заборгованості за кредитним договором № 265081343 від 10.03.2023.

Згідно правового висновку Верховного Суду викладеного у постанові від 21.07.2021 по справі № 287/363/16, при оцінці достатності доказів діють спеціальні правила, стандарти доказування, якими має керуватися суд при вирішенні справи, які є важливим елементом змагальності судового процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів на підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про недоведеність такої обставини.

За умови недоведеності певних обставин, суд має право винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь по справі (правова позиція Верховного Суду в постанові від 29 вересня 2022 року в справі 857/7/22).

Таким чином, ураховуючи те, що для відступлення права вимоги необхідним є існування самого зобов`язання, за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог, а надані представником позивача докази не доводять факт передачі коштів у розмірі 5 500,00 грн у користування відповідача та виникнення у нього обов`язку щодо повернення заборгованості за кредитним договором № 265081343 від 10.03.2023, а тому відсутні підстави вважати, що позивач набув права вимоги на підставі укладеного між ними договору відступлення прав вимоги.

Як наслідок, у задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором №265081343 від 10.03.2023 слід відмовити.

V. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю, судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, не стягуються.

Керуючись ст. ст. 526, 530, 610, 611, 612, 625-629, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 95, 137, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, -

Вирішив:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити повністю.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 24.12.2025.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (місцезнаходження: 02090, м. Київ харківське шосе, буд.19 офіс 2005, )

Відповідач - ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 )

Суддя Н. В. Маслюк