Провадження 2-з/991/46/25
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2025 року м. Київ

Вищий антикорупційний суд колегією суддів у складі:

головуючої судді Саландяк О.Я.,

суддів Литвинко Т.В., Мовчан Н.В.,

за участі секретаря судового засідання Крічфалушій М.І.,

розглянувши заяву прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Іваніна Павла Володимировича про забезпечення позову

УСТАНОВИВ:

29.12.2025 до Вищого антикорупційного суду надійшла заява про забезпечення позову Держави Україна в особі Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (далі - Позивач) до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (далі - Відповідачі) про визнання необґрунтованим активу та його стягнення в дохід держави.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.12.2025 для розгляду заяви визначено колегію суддів Вищого антикорупційного суду у складі головуючої судді Саландяк О.Я., суддів Литвинко Т.В., Мовчан Н.В.

Прокурор мотивував заяву тим, що 25.12.2025 він звернувся до суду із позовом про визнання необґрунтованим активу та стягнення в дохід держави з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 частини вартості закінченого будівництвом об`єкту - магазину змішаної торгівлі, кафе, офісними приміщеннями та житловою квартирою загальною площею 913,8 кв.м., у тому числі житловою площею 52,7 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (далі - Об`єкт нерухомості) у сумі 7 348 436,82 грн.

Відповідно до відомостей, отриманих з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про податкового агента на суму доходу, нарахованого та виплаченого фізичній особі податковим агентом, суму нарахованих та сплачених (перерахованих) податків з доходів фізичних осіб та/або суму доходу, отриманого самозайнятою особою, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи та інформацією Пенсійного фонду України, ОСОБА_1 за 2024 рік отримав в Управлінні Державної міграційної служби України в Хмельницькій області офіційний дохід після сплати податків, зборів та інших обов`язкових платежів в сумі 335 092,55 грн, а також пенсійне забезпечення у сумі 196 858,72 грн.

Згідно з матеріалами Національного агентства з питань запобігання корупції за результатами здійснення моніторингу способу життя суб`єкта декларування від 03.09.2025 №281-03/740073-25 відомості про отримані доходи члена сім`ї суб`єкта декларування ОСОБА_2 за 2024 рік відсутні.

На переконання прокурора, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у справі про визнання необґрунтованими активів та стягнення в дохід держави у разі задоволення позовних вимог прокурора у сумі 7 348 436,82 грн.

Прокурор зазначив, що у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави ОСОБА_1 за 2024 рік (поданої 20.03.2025) у розділі №3 «Об`єкти нерухомості» вказано відомості про 14 об`єктів нерухомого майна, зареєстрованих на праві власності суб`єкта декларування ОСОБА_2 та члена його сім`ї ОСОБА_2 , які є відповідачами у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави, у якій відсутні відомості про вартість Об`єкту нерухомості на дату набуття у власність відповідно до п. 2 (підпункт «а») ч. 1 ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції».

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно загальна вартість зареєстрованого майна відповідачів становить 359 115,00 грн, що є недостатнім для забезпечення позову про визнання необґрунтованим активу та їх стягнення в дохід держави.

Також у розділі 6 «Транспортні засоби» декларації суб`єкта декларування вказано відомості про 3 транспортні засоби, які перебувають у власності ОСОБА_2 з вартістю одного з них у сумі 41 419,00 грн, що також є незначною для забезпечення позову про визнання необґрунтованим активу та його стягнення в дохід держави.

Водночас загальна (кошторисна) вартість Об`єкту нерухомості, що є предметом спору у справі про визнання необґрунтованим активу та їх стягнення в дохід держави згідно з відомостями Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва становить 13 700 000,00 грн.

Відповідно до змісту позовної заяви різниця між вартістю Об`єкту нерухомості (13 700 000 грн) та законними доходами особи, уповноваженої на виконання функцій держави ОСОБА_1 та його дружини ОСОБА_2 (6 351 563,18 грн) за період з 01.01.2021 по 17.10.2023 складає 7 348 436,82 грн ( 13 700 000 грн - 6 351 563,18 грн).

У зв`язку з викладеним прокурор просив:

1) накласти арешт на активи, які є предметом спору за поданим ним позовом, а саме закінчений будівництвом об`єкт - магазин змішаної торгівлі, кафе, офісними приміщеннями та житловою квартирою загальною площею 913,8 кв.м., у тому числі житловою площею 52,7 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0101, загальною вартістю 13 700 000,00 грн, зареєстрований на праві власності за ОСОБА_2 з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна № 040;

2) заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно (державним реєстраторам), суб`єктам державної реєстрації прав (виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київської, Севастопольської міської, районної, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій), а також Міністерству юстиції України та його територіальним органам, вчиняти реєстраційні дії щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень стосовно об`єкта нерухомого майна № 040.

Розгляд заяви

Згідно з ч. 5 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на актив, який є предметом спору у справі про визнання необґрунтованим активу та його стягнення в дохід держави, чи на інші активи відповідача, які відповідають вартості оспорюваних активів, розглядається судом не пізніше трьох днів з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін. Суд може прийняти рішення про розгляд такої заяви без повідомлення відповідача у разі, якщо позивач у заяві наведе у достатньому обсязі дані про те, що внаслідок такого повідомлення ефективність заходу забезпечення позову може бути поставлена під загрозу.

Прокурор просить розглядати заяву про забезпечення позову без повідомлення відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Обґрунтовує тим, що повідомлення їх про розгляд заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на активи, що є предметом спору у справі, поставить під загрозу ефективність заходу забезпечення позову, оскільки відповідачі можуть вжити заходів щодо відчуження такого об`єкту третім особам, що у подальшому ускладнить виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог прокурора.

За таких обставин суд прийняв рішення про розгляд заяви без повідомлення відповідачів.

Прокурор Іванін П.В., будучи належним чином повідомленим про дату та часу розгляду заяви про забезпечення позову, у судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд вказаної заяви без його участі та долучив до неї актуальну інформацію (станом на 29.12.2025) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно щодо об`єкту нерухомого майна з реєстраційним номером № 040.

Неявка позивача, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання, не є перешкодою для розгляду заяви про забезпечення позову.

Мотиви, з яких суд дійшов висновків, і закони, якими суд керувався.

Справи про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави розглядаються Вищим антикорупційним судом, відповідно до ч. 4 ст. 23 ЦПК України. Позов про визнання необґрунтованим активу та його стягнення в дохід держави подається та представництво держави у суді здійснюється прокурором Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (ч. 1 ст. 290 ЦПК України).

Заява про забезпечення позову подана прокурором Спеціалізованої антикорупційної прокуратури відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦПК України до Вищого антикорупційного суду.

Отже, заява про забезпечення позову надійшла від належного суб`єкта та підлягає розгляду Вищим антикорупційним судом.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову.

Під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог (Постанова Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006).

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення (Постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 25.05.2016 у справі № 6- 605цс16).

Відповідно до ч. 1-1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на активи, які є предметом спору у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави, Позивач, крім обґрунтування необхідності застосування заходів забезпечення позову відповідно до положень ч. 3 ст. 151 ЦПК України повинен навести у достатньому обсязі дані, які дають змогу вважати активи необґрунтованими.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Такий висновок узгоджується із п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006, правовими позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17, постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18.

Спір, що виник між сторонами, стосується необґрунтованості активу, а саме придбаного дружиною особи, уповноваженої на виконання функцій держави ОСОБА_1 , - ОСОБА_2 Об`єкту нерухомості.

За твердженням позивача, сукупний розмір законних доходів подружжя за період з 01.01.2021 по 17.10.2023 не давав можливості набути у власність ОСОБА_2 . Об`єкту нерухомості, а саме закінченого будівництвом об`єкту - магазину змішаної торгівлі, кафе, офісними приміщеннями та житловою квартирою загальною площею 913,8 кв.м., у тому числі житловою площею 52,7 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 13 700 000 грн.

Правові наслідки визнання активів необґрунтованими визначені у ст. 292 ЦПК України.

Згідно з частинами 1-3 цієї статті активи, визнані судом необґрунтованими, стягуються в дохід держави. Якщо суд визнає необґрунтованими частину активів, в дохід держави стягується частина активів відповідача, яка визнана необґрунтованою, а у разі неможливості виділення такої частини - її вартість.

У разі неможливості звернення стягнення на активи, визнані необґрунтованими, на відповідача покладається обов`язок сплатити вартість таких активів або стягнення звертається на інші активи відповідача, які відповідають вартості необґрунтованих активів.

Наведене підтверджує наявність спору між сторонами, а також зв`язок між обраним Позивачем, заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, оскільки у разі задоволення позову частина вартості необґрунтованого активу стягується у дохід держави.

Як вбачається зі змісту позовної заяви до Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (далі - САП) надійшли матеріали, а також додаткові матеріали з Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - НАЗК) за результатами здійснення моніторингу способу життя суб`єкта декларування - начальника Хмельницького відділу №1 Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області Сідлецького В.Б. у порядку ст. 51-4 Закону України «Про запобігання корупції».

Вивченням зазначених матеріалів прокурором САП виявлено необґрунтований актив особи, уповноваженої на виконання функцій держави ОСОБА_1 та іншої особи, яка набула у власність такий актив за його дорученням, - члена сім`ї ОСОБА_2 (дружина) в сумі 7 348 436,82 грн, які не могли бути використані для придбання закінченого будівництвом об`єкту - магазину змішаної торгівлі, кафе, офісними приміщеннями та житловою квартирою загальною площею 913,8 кв.м., у тому числі житловою площею 52,7 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0101, загальною вартістю 13 700 000 грн, який 17.10.2023 зареєстрований на праві власності за ОСОБА_2 .

Згідо з відомостями у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян ОСОБА_1 з 26 червня 1999 року перебуває у шлюбі із ОСОБА_2 , актовий запис про шлюб від 26.06.1999 №677 (т. 1 а.с. 108-109).

Відповідно до витягів із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 04.07.2025 та 29.12.2025 (т. 1 а.с. 114, т. 2 а.с. 14) ОСОБА_2 17.10.2023 набула у власність закінчений будівництво Об`єкт нерухомості, зареєстрований на підставі витягу з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва за № ІУ45, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 040 (т. 1 а.с. 121-127).

Вказаний об`єкт розташований на земельній ділянці, кадастровий номер :01:001:0103, що свідчить про описку у вказаному номері у прохальній частині заяви про забезпечення позову.

Згідно з відомостями вказаного Реєстру загальна (кошторисна) вартість закінченого будівництвом Об`єкту нерухомості на момент введення його в експлуатацію 15.09.2023 становила 13 700 000,00 грн, що складалася з будівельних робіт (12 200 тис. грн) та витрат на машини, обладнання та інвентар (1 500 тис. грн), які були здійснені у період з 21.11.2021 по 08.09.2023.

У деклараціях особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023-2024 роки вказаний Об`єкт нерухомості відображено, проте ОСОБА_2 у розділі 3 «Об`єкти нерухомості» (пункт 15) не вказано вартості цього об`єкту на дату набуття у власність його дружиною ОСОБА_2 .

З матеріалів позовної заяви та доданих до неї доказів вбачається, що законні доходи особи, уповноваженої на виконання функцій держави ОСОБА_2 та його дружини ОСОБА_2 за період з 01.01.2021 по 17.10.2023 могли становити 6 351 563,18 грн.

Отже, за версією позивача різниця між вартістю закінченого будівництвом Об`єкту нерухомості, яка становила 13 700 000,00 грн, та законними доходами особи, уповноваженої на виконання функцій держави ОСОБА_2 та його дружини ОСОБА_2 , які могли становити 6 351 563,18 грн, склала 7 348 436,82 грн, яка більше ніж у сімсот п`ятдесят разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо конфіскації незаконних активів осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, і покарання за набуття таких активів» та не перевищує межу, встановлену ст. 368-5 КК України.

Згідно з висновком прокурора, викладеним у позовній заяві, та висновками, які викладені у листах НАЗК № 281-03/74073-25 від 03.09.2025, №281-03/88972-25 від 30.10.2025 на підставі долучених до них документів, а також враховуючи всі видатки та законні доходи родини, колегія суддів вважає, що сім`я ОСОБА_4 не мали можливості придбати за рахунок законних доходів Об`єкт нерухомості вартістю 13 700 000,00 грн.

Суд приймає до уваги досліджені у судовому засіданні листи НАЗК з додатками (а.с. 16-251) із наявними у них даними як офіційне джерело інформації. Зазначені у них суми доходів, нараховані та виплачені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за період 01.01.2021 по 17.10.2023, у співвідношенні із видатками на придбання майна, дають підстави для висновку, що Об`єкт нерухомості є предметом поданого позову про визнання активу необґрунтованим.

Разом з тим, суд вважає неможливим при розгляді заяви про забезпечення позову до розгляду самого позову надання оцінки доводам та мотивам, які стосуються вже суті самого позову, оскільки це виходить за межі предмету такої заяви, тому питання щодо обґрунтованості тверджень представника позивача, вирішуватиметься за результатами розгляду позову відповідно до ст. 291 ЦПК України.

Відповідно до інформації, наданої прокурором, ОСОБА_1 працював і продовжує працювати в Управлінні Державної міграційної служби України в Хмельницькій області (т. 1 а.с. 43-50). Так, згідно з наказом від 01.12.2012 №234 о/с ОСОБА_1 з 01.12.2012 призначено на посаду завідувача сектору міграційної роботи Хмельницького міського відділу УДМСУ в Хмельницькій області. Відповідно до наказу від 22.01.2024 №22 о/с ОСОБА_1 з 22.01.2024 призначено на посаду начальника відділу №1 Управління ДМС у Хмельницькій області.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 обізнані про положення антикорупційного законодавства, мають передбачати наслідки визнання активів необґрунтованими та розуміти процедуру виконання судового рішення та звернення стягнення на майно.

Згідно з положенням ч. 2 ст. 65-1 Закону України «Про запобігання корупції» особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно якої набрало законної сили рішення суду про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави, підлягає звільненню з посади в установленому законом порядку.

Таким чином, у разі задовллення позову виконання рішення суду за рахунок доходів ОСОБА_1 буде неможливо.

Отже, існує достатньо обґрунтоване припущення, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 протягом судового розгляду можуть вжити заходів по відчуженню належного їм активу, яке є предметом спору, у тому числі на користь їх дітей. З урахуванням рівня доходів відповідачів, це фактично унеможливить виконання судового рішення про визнання активу необґрунтованим у разі його задоволення.

Арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна це перешкода у вільному розпорядженні майном (постанова Верховного суду від 19.02.2021 у справі № 643/12369/19). Суд зауважує, що арешт майна не є перешкодою для реалізації права користування таким майном.

Так як правомочність розпорядження включає у себе можливість власника визначати фактичну та юридичну долю речі шляхом знищення, видозмінення, відчуження або передачі її в тимчасове володіння іншим особам тощо, накладення арешту на майно включає у себе заборону його відчужувати.

Також суд звертає увагу, що хоч вартість Об`єкту нерухомості є більшою, порівняно з різницею між вартістю закінченого будівництвом Об`єкту нерухомості та законними доходами сім`ї ОСОБА_4 , зазначеними у позовній заяві, проте колегія суддів вважає, що у даному конкретному випадку захід забезпечення позову забороняє лише право відчуження, але не позбавляє можливості власнику користуватися цим майном та отримувати прибуток. Питання про накладення арешту на інші активи відповідачів, які відповідають вартості оспорюваного активу, перед судом не ставиться, тому колегія суддів вважає за доцільне накласти арешт на актив, який є предметом позову.

З огляду на доведення існування між сторонами спору, зв`язку між обраним заходом забезпечення позову і предметом поданої позовної вимоги, а також існування ризику неможливості виконання судового рішення у разі задоволення майбутніх позовних вимог Держави Україна в особі Спеціалізованої антикорупційної прокуратури суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог прокурора про забезпечення позову шляхом накладення арешту на актив, який є предметом спору.

Разом з цим, прокурор просить заборонити державним реєстраторам вчиняти реєстраційні дії щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень стосовно об`єкта нерухомого майна № 040.

Враховуючи те, що прокурором у позовній заяві не наведено обґрунтованих доводів для визначення такої потреби забезпечення позову, тому суд вважає, що в цій частині заяви про забезпечення, слід відмовити.

Окрім цього, згідно з ч. 1 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Однак, в даному випадку суд не вбачає підстав для зустрічного забезпечення, оскільки відповідачі, яким майно належить на праві спільної сумісної власності, не обмежуються у праві володіння та користування майном та, як наслідок, не вбачається наявності жодних збитків, пов`язаних із забезпеченням позову.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви прокурора про забезпечення позову.

Керуючись ст. 149, 150-153, 260, 261, 290-292, 353-354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву прокурора п`ятого відділу управління процесуального керівництва, підтримання публічного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Іваніна Павла Володимировича про забезпечення позову Держави Україна в особі Спеціалізованої антикорупційної прокуратури до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання необґрунтованим активу та стягнення його в дохід держави, задовольнити частково.

Накласти арешт на закінчений будівництвом об`єкт - магазин змішаної торгівлі, кафе, офісними приміщеннями та житловою квартирою загальною площею 913,8 кв.м., у тому числі житловою площею 52,7 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0103, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 040, зареєстрований на праві власності за ОСОБА_2 .

В іншій частині заявлених вимог відмовити.

Примірник ухвали про забезпечення позову надіслати прокурору Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Іваніну Павлу Володимировичу, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , а також органам реєстрації прав на нерухоме майно для виконання.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Строк пред`явлення ухвали до виконання - три місяці з наступного дня після її постановлення.

Стягувачем на підставі даної ухвали є Держава Україна в особі Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (, вул. Ісаакяна, 17, м. Київ, 01135), а боржниками ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає розгляду справи.

Роз`яснити, що згідно зі ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Головуюча суддя О.Я. Саландяк

Судді Т.В. Литвинко

Н.В. Мовчан