1Справа № 335/4796/24 2/335/2066/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2025 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Рибалко Н.І., за участі секретаря судового засідання Чибінової Н.І., представника позивача за довіреністю Циганової О.С., відповідачки ОСОБА_1 , розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, -

ВСТАНОВИВ:

Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з вищевказаним позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії у розмірі 112 891,66 грн., та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачі своєчасно у повному обсязі не сплачували надані їм за адресою: АДРЕСА_1 , послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, у зв`язку з чим за період з 01.04.2014 по 29.02.2024 у них утворилась заборгованість у розмірі 112 891,66 грн., що спонукало позивача звернутися до суду з відповідним позовом.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.05.2024 позовну заяву Концерну «МТМ» прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, сторонам по справі надано строк для подання заяв по суті справи, призначено судове засідання на 06.06.2024 року, яке було відкладено на 13.08.2024 року, у зв`язку із першою неявкою відповідача у судове засідання.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.08.2024 позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.04.2014 по 29.02.2024, у розмірі 112 891, 66 грн. та судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн.

Відповідачі не погоджуючись із вищезазначеним рішенням суду 10.03.2025 звернулися до суду із заявою про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що вони дізнались про винесене відносно них заочне рішення тільки 03.03.2025, у зв`язку з накладенням арешту банком на карткові рахунки ОСОБА_1 . Здійснивши доступ до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень було встановлено наявність постанов про відкриття виконавчих проваджень та постанов про арешт коштів. При цьому, відповідачі у судове засідання, на якому було ухвалено спірне судове рішення не з`явилися та не повідомили про причини своєї неявки виходячи з того, що вони не знали про існування судового процесу та не були належним чином повідомленими про дату проведення вказаного судового засідання, так як судові повістки жодного разу ними не були отримані. У зв`язку з неналежним повідомленням, вони були позбавлені законного права на надання суду заперечень та доказів, якими спростовуються позовні вимоги, а також заявляти клопотання.

На заперечення позовних вимог зазначили, що вимога про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в розмірі 112 891,66 грн. пред`явлена поза межами строків позовної давності. Враховуючи, що позивачем не надано доказів, які б вказували на переривання строків позовної давності, заяв про поновлення позовної давності та доказів існування поважних причин пропуску, то відповідачі вважають, що до вимог позивача слід застосувати положення закону про загальний строк позовної давності тривалістю у 3 роки.

Доводи позивача про те, що з 01.11.2021 між позивачем та відповідачами укладений типовий індивідуальний договір № 10559216 про надання послуги з теплової енергії, послуги гарячої води, не відповідають дійсним обставинам справи і є збоку позивача фальсифікацією доказів, оскільки збоку відповідачів жодного договору з Концерном «Міські теплові мережі» не було укладено. При цьому, позивачем не надано суду доказів фактичного користування послугами, що входить до предмета доказування під час розгляду справи та має істотне значення для її правильного вирішення. Також доказів того яким чином здійснювався облік послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за місцем проживання відповідачів. Щомісячний платіж за послуг за централізоване опалення обчислено за не вірно вказаною позивачем загальною площею квартири, а отже як наслідок позивачем подано до суду неправильний розрахунок заборгованості за теплопостачання.

Таким чином позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачі є власниками (співвласниками) або користувачами нерухомого майна або користувачами послуг, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

12.03.2025 ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_1 залишено без руху. Заявникам надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії ухвали.

31.03.2025, на виконання ухвали судді, заявниками подано уточнену заяву про перегляд заочного рішення.

03.04.2025 ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.08.2024 у цивільній справі за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, прийнято до розгляду та призначено розгляд заяви у відкритому судовому засіданні.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21.04.2025, заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення задоволено. Скасовано заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.08.2024 за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

26.06.2025 через канцелярію суду відповідачкою ОСОБА_1 подано відзив, відповідно до якого, остання позов не визнає у повному обсязі з посиланням на те, що позивачем не надано жодного доказу отримання споживачем послуг з теплопостачання, не надано суду доказів того чи приєднаний житловий будинок АДРЕСА_2 до системи централізованого опалення та чи обладнаний він вузлом комерційного обліку теплової енергії, який забезпечує загальний облік споживання теплової енергії в будівлі, не надано доказів коли такий вузол було прийнято в експлуатацію, не зазначено кількість розподіленої на конкретне житлове приміщення теплову енергію кожного періоду опалення.

Вважає, що доданий до позовної зави Розрахунок суми позову не є розрахунком заборгованості і не містить детальну інформацію про діючі тарифи на кожний період опалювального сезону, не містить інформації складових послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання, розміру опалювальної площі, здійснених розрахунків та нарахувань із застосованими формулами.

Зазначила, що позивач звернувся до суду з позовом лише через майже 10 років, відтак, станом на момент звернення позивача до суду, а саме: 28.04.2024 позовна давність тривалістю у три роки сплинула, у звёязку з чим просила суд застосувати позовну давність до позовних вимог Концерну «Міські теплові мережі».

29.07.2025 через систему «Електронний суд» представником позивача за довіреністю Казубек Л.Ю. подано відповідь на відзив, з посиланням на те, що житловий будинок АДРЕСА_2 приєднано до мереж централізованого теплопостачання Концерну «МТМ», який обладнаний будинковим засобом обліку теплової енергії. Межею майнової належності між Концерном «МТМ» та власником/співвласниками житлового будинку є зовнішня стіна будівлі. Відтак, Концерном «МТМ» здійснюються нарахування за послуги з постачання теплової енергії, опалення місць загального користування, забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення приміщенням житлового будинку по АДРЕСА_2 згідно з показань будинкового приладу обліку теплової енергії пропорційно опалюваної площі, у відповідності до Правил №830 та вимог Методики №315.

Крім того, 01.11.2021 року між позивачем та відповідачами був укладений Типовий індивідуальний договір № 10559216 про надання послуги з теплової енергії та гарячої води, що є публічним договором приєднання, через відсутність рішення про вибір моделі договірних відносин та спливу 30-деного строку з моменту опублікування Концерном відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги»(02.10.2021) та згідно п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону. Вказаний договір приєднання розміщений на офіційному сайті Концерну «МТМ».

Відповідачі зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 , а отже є споживачами житлово-комунальних послуг. Разом з тим, факт отримання послуги з постачання теплової енергії до житлового будинку, в якому знаходиться квартира відповідачів, підтверджується рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону 2021-2024 років, які розміщені в загальному доступі в мережі Інтернет на офіційному веб-сайті Запорізької міської ради та відповідно до яких позивачем було розпочато і закінчено опалювальний сезон у м. Запоріжжі.

Крім того, відповідно до розрахунку суми позову вбачається, що в період 01.04.2014 по 29.02.2024 відповідачі здійснювали наступні платежі: січень 2016 - 220,16 грн.; грудень 2016 -220,16 грн.; березень 2016 - 4579,06 грн.; квітень 2016 -368,74 грн.; травень 2016 - 500, 24 грн.; червень 2016 - 230,24 грн.; липень 2016 -230,24 грн.; серпень 2016 -310,48 грн.; вересень 2016 - 270,36 грн.; жовтень 2016 - 1097,15 грн.; листопад 2016 - 1707,98 грн.; грудень 2016 - 1729,04 грн.; січень 2017 - 363,86 грн.; лютий 2017 - 1729,04 грн.; березень 2017 -1729,04 грн.; квітень 2017 -345,75 грн.; травень 2017 - 263 грн.; червень 2017 -263 грн.; липень 2017 - 263 грн.; серпень 2017 263 грн.; вересень 2017 12,1 грн.; жовтень 2017 - 686,05 грн. Здійснення відповідачами даних платежів є підставою, передбаченою частиною 1 статті 264 ЦК України, для переривання перебігу позовної давності.

Разом з тим, Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (зі змінами), з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 з 12.03.2020 на всій території України було встановлено карантин, який безперервно було визначено з 12.03.2020 по 30.06.2023. Також відповідно до пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257- 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Враховуючи вищенаведене представник позивача вважає, що аргументи відповідачки, викладені у відзиві на позовну заяву, не відповідають дійсним обставинам справи, нормативно не обґрунтовані та не мають під собою правових підстав.

У судовому засіданні представник позивача Циганова О.С. просила позов задовольнити в повному обсязі, підтримала його на тих підставах, які в ньому зазначені з врахуванням відповіді на відзив.

Відповідачка ОСОБА_1 в судовому засіданні, заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила відмовити з причин зазначених у відзиві. Крім того, зазначила про наявність підстав для застосування строків позовної давності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань до суду не надав.

У судовому засіданні 24.12.2025 судом завершено розгляд справи по суті, позивач підтримав позовні вимоги, відповідачка заперечила проти задоволення позовних вимог. Суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та в судовому засіданні оголошено перерву до 29.12.2025.

З урахуванням перебуванням судді у нарадчій кімнаті з розгляду кримінальної справи з 24.12.2025 по 30.11.2025, відклав ухваленнярішення та проголошення на 30.12.2025.

На підставі досліджених письмових доказів, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Згідно рішення Виконавчого комітету Запорізької міської Ради № 25 від 29.01.2009 «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» у м. Запоріжжя, починаючи з 01.01.2009 виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води визначено Концерн «МТМ» в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну «МТМ».

Основною метою діяльності концерну «Міські теплові мережі» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, призначеної для централізованого опалення, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу концерну.

Відносини між споживачами та виконавцями послуг з постачання теплової енергії регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017р. №2189-VIII (далі Закон №2189-VIII) та Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019р. №830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» (далі Правила №830) Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 року, № 315 про затвердження «Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг» та іншими нормативно-правовими актами України.

Статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 зроблено висновок, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі».

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відомостями заступника начальника управління - начальника відділу реєстрації фізичних осіб по управління у сфері державної реєстрації департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Швець О., які надійшли до суду 03.05.2024, а відтак є споживачами наданих за вказаною адресою житлово-комунальних послуг.

Особовий рахунок № НОМЕР_1 оформлений на ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , що також підтверджує, що останні є споживачами наданих за вказаною адресою житлово-комунальних послуг.

Згідно із довідкою щодо заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води відповідачі мають заборгованість за надані їм послуги за період з 01.04.2014 по 29.02.2024 у розмірі 112 891,66 грн., особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Згідно з ч. 7 ст. 14 Закону України від 09.11.2017 № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» до дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою цієї статті, та/або досягнення згоди з виконавцем про розмір плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної комунальної послуги, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог частини п`ятої статті 13 цього Закону.

Частиною 5 статті 13 даного Закону встановлено, що в разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.

У разі укладення публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг виконавці комунальних послуг розміщують вимоги до якості відповідних послуг згідно із законодавством та іншу необхідну інформацію для кожного багатоквартирного будинку окремо на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на власному веб-сайті. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування таких вимог у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

02.10.2021 Концерн «Міські теплові мережі» оприлюднив на офіційному веб-сайті індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії, що є публічним договором приєднання.

Відповідно до ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Тобто внесення змін до публічного договору приєднання законодавством не допускається так як вказане призведе до порушення прав інших суб`єктів імперативно визначених відносин.

Індивідуальний договір про надання комунальної послуги вважається не укладеним лише у випадку, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.

В даному випадку, від споживача Концерн «Міські теплові мережі» жодної пропозиції про вибір моделі договору не отримав.

Враховуючи вищевикладені приписи законодавства, якими врегулювано правовідносини у сфері надання комунальних послуг з постачання теплової енергії, суд дійшов висновку, що через відсутність відповідного рішення співвласників багатоквартирного будинку про вибір моделі договірних відносин та спливу 30-деного строку з моменту опублікування 02.10.2021 Концерном «МТМ» відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» на офіційному веб-сайті Концерну публічного договору приєднання - Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, з 01.11.2021 між Концерном «МТМ» та відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , укладено Типовий індивідуальний договір № 10559216 про надання послуги з постачання теплової енергії у квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

За змістом п. 13 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 (в редакції постанови КМУ Кабінету №1022 від 08.09.2021) фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є, в тому числі, факт отримання послуги.

На виконання Закону «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315 була затверджена «Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг» (далі Методика №315), застосування якої почалось з моменту переходу на нові договірні відносини.

Вказана Методика встановлює порядок розподілу між споживачами спожитих у будівлі/будинку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі - комунальні послуги), обсяг споживання яких визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати, та послуги з централізованого водовідведення, обсяг споживання якої визначається відповідно до обсягу споживання інших комунальних послуг.

У відповідності до п. 24 Правил № 830 - розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики № 315.

Факт отримання послуги з постачання теплової енергії до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , в якому знаходиться квартира відповідачів, підтверджується рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювальних сезонів 2021-2024, які розміщені в загальному доступі в мережі Інтернет на офіційному сайті Запорізької міської ради та відповідно до яких позивачем було розпочато і закінчено опалювальний сезон у м. Запоріжжі.

Відповідно до п.6 ч.1 ст 1 Закону України « Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Частиною 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач серед іншого має право у встановленому законодавством порядку відключитися від систем централізованого теплопостачання та постачання гарячої води.

Судом враховано, що опалення - це послуга, яка надається для нормування температури повітря у приміщеннях.

Враховуючи викладене, суд відхиляє доводи відповідачки про те, що позивачем не надано жодного доказу отримання споживачем послуг теплопостачання, оскільки позивачем надано докази на спростування даних тверджень.

Пунктом 34 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України, від 21 серпня 2019 р., № 830 визначено, що рахунок на оплату спожитої послуги надається споживачу на безоплатній основі щомісяця відповідно до статті 8 Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання.

Рахунки на оплату спожитої послуги формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів послуг, на основі показань вузлів комерційного обліку з урахуванням показань вузлів розподільного обліку відповідно до Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання та надаються споживачу (його представнику) у строк не пізніше ніж за 10 календарних днів до граничного строку внесення плати за послуги, визначеного договором. Рахунок надається на паперовому носії (п.33 Договору № 72201121 від 01.11.2021)

Відповідно до розрахунку суми нарахувань, оплат та накопиченої заборгованості, відповідачі оплату за надані послуги не здійснювали, у зв`язку із чим за період з 01.04.2014 по 29.02.2024 в них виникла заборгованість у розмірі 112 891,66 грн.

У відзиві відповідачкою зазначалось про те, що доданий до позовної зави розрахунок суми позову не є розрахунком заборгованості і не містить детальну інформацію про діючі тарифи на кожний період опалювального сезону, не містить інформації складових послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання, розміру опалювальної площі, здійснених розрахунків та нарахувань із застосованими формулами.

До матеріалів справи представником позивача долучено копії рахунків на сплату житлово-комунальних послуг по особовому рахунку № НОМЕР_1 за грудень 2023, за січень 2024 та за лютий 2025, у яких зазначено про наявність у відповідачів заборгованості на 01.11.2021 та міститься інформація про обсяг спожитих комунальних послуг (тип приладу, заводський номер, попередні, поточні різниця, обсяг, Гкал).

Отже, відповідачка ОСОБА_1 , зазначаючи про неправильність розрахунку заборгованості, своїх контррозрахунків не навела.

Згідно із приписами ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

У відповідності до п. 18 діючих Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальні споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Згідно вимог ст. ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вирішуючи питання щодо застосування позовної давності до вимог Концерну «МТМ» до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна давність. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1ст. 261 ЦК України).

Згідно частини першої статті 264 ЦК перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

У постанові Верховного Суду України від 08.11.2017 у справі № 6-2891цс16 зазначено, що відповідно до частин першої, третьої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості за період з 01.04.2014 по 29.02.2024. Як свідчать матеріали справи, відповідачами здійснювались платежі: у травні 2016 року 270,00 грн., у серпні 2017 року 47,00 грн., у вересні 2017 року 12,10 грн., у жовтні 2018 року 680,05 грн., що свідчить про переривання перебігу позовної давності.

Крім того, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами), з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID19 з 12.03.2020 на всій території України було встановлено карантин.

Згідно із Законом України № 540-IX від 30.03.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктами 12-14 (набрали чинності 02.04.2020), відповідно до яких, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 від 11.03.2020 № 211 карантин було встановлено з 12.03.2020 до 22.05.2020 на всій території України. При цьому, строк карантину в Україні неодноразово продовжувався, карантин в Україні безперервно було встановлено з 12.03.2020 до 30.06.2023.

Також, відповідно до пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

З 24.02.2022 в України діє воєнний стан, введений Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні».

За викладених обставин, відсутні підстави для задоволення заяви відповідачки про застосування строку позовної давності.

Приймаючи до уваги, що відповідачами не було жодним чином доведено що у них відсутній борг перед позивачем, при цьому, позивачем на підтвердження своїх вимог надано відповідні докази, які відповідачами також не спростовано, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості з оплати послуг з централізованого опалення та центрального постачання гарячої води є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн.

Керуючись ст. ст. 3, 12, 13, 76, 80, 81, 82, 133, 141, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.04.2014 по 29.02.2024, у розмірі 112 891 (сто дванадцять тисяч вісімсот дев`яносто одна) гривня 66 копійок.

Стягнути з з ОСОБА_2 на користь Концерну «Міські теплові мережі» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 211,20 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 211,20 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 30 грудня 2025 року.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:

Позивач: Концерн «Міські теплові мережі», , юридична адреса: м. Запоріжжя, вул. Героїв полку «Азов», буд.137.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП невідомий, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Н.І. Рибалко