Провадження № 2-зз/466/34/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2025 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Білінської Г.Б.

за участю секретаря Ханас С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові заяву відповідача ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 27 лютого 2002 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу,-

в с т а н о в и в:

09.12.2025 року відповідач ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 27 лютого 2002 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, оскільки відсутні підстави для подальшого застосування заходів забезпечення позову, а саме: накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , арешту невизначеного майна боржника ОСОБА_1 та арешту на автомобіль «КАМАЗ» та наявність даного арешту перешкоджає відповідачу ОСОБА_1 в реалізації його прав як власника майна.

Учасники справи до суду не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час і місце розгляду заяви. Від заявника 16.12.2025 року за Вх.№38763 надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Просив заяву задовольнити.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Ознайомившись з матеріалами цивільної справи, з`ясувавши дійсні обставини, суд приходить до висновку, що заява про скасування заходів забезпечення позову підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що в провадженні Шевченківського районного суду м. Львова перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 27 лютого 2002 року, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , арешт на невизначенео майн боржника ОСОБА_1 та арешт на автомобіль «КАМАЗ», що знаходяться на праві власності ОСОБА_1 .

Постановами Апеляційного суду Львівської області вказані арешти скасовані, про що свідчать послідовні юридичні дії з приводу рухомого та нерухомого майна відповідача ОСОБА_1 , які були б неможливі за умови існування зазначених арештів.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Зі змісту цієї норми вбачається, що завданням заходів забезпечення позову є забезпечення можливості виконання рішення суду.

Згідно з роз`яснень даних в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

У відповідності до ч. 1 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Відтак, враховуючи наведені обставини, суд вбачає підстави для скасування заходів забезпечення позову, застосованих ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 27 лютого 2002 року у справі №764.

Керуючись ст. ст. 149, 158, 260, 353 ЦПК України, суд,-

постановив:

заяву задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 27 лютого 2002 року, а саме: арешт, зазначений у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта як обтяження «невизначеного майна»/«всього майна, яке знаходиться на праві власності ОСОБА_1 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Г. Б. Білінська