Справа № 752/9575/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" грудня 2025 р.

Срібнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Нагорної Н.Г.,

при секретарі Сакун Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Срібнянського районного суду Чернігівської області в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

18 листопада 2025 року згідно з ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 25 червня 2025 року до Срібнянського районного суду Чернігівської області надійшли передані за підсудністю матеріали цивільної справи за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі М(Т)СБ України) до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних із виплатою страхового відшкодування, в якому М(Т)СБ України просить суд стягнути з відповідача на його користь витрат, пов`язаних із виплатою страхового відшкодування, кошти в сумі 70 681,26 грн, а також судовий збір в сумі 3 028,00 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що 24 лютого 2021 року відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Ford Mustang», державний номерний знак НОМЕР_1 , порушив правила дорожнього руху та допустив зіткнення із транспортним засобом «Volkswagen Polo», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , в якому перебував ОСОБА_3 . Внаслідок вищевказаної ДТП потерпілий ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості. Вказані фактичні обставини були встановлені за результатами проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000550, згідно з обвинувальним актом. Таким чином, шкода потерпілому була завдана внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки «Ford Mustang», державний номерний знак НОМЕР_1 .

На дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

М(Т)СБ України, яке є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам (ОСЦПВВНТЗ) (участь страховиків у М(Т)СБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів), здійснює відшкодування шкоди, заподіяної транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

На виконання рішення суду у справі № 760/30495/23 за позовом ОСОБА_3 до М(Т)СБУ про відшкодування шкоди М(Т)СБУ здійснило на користь потерпілої сторони регламентну виплату у розмірі 70 681,26 грн.

Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача відшкодування шкоди в порядку регресу, пов`язаних з регламентною виплатою у розмірі 70 681,26 грн та судовий збір.

Ухвалою Срібнянського районного суду Чернігівської області від 11 грудня 2025 року відкрито провадження у справі за позовом М(Т)СБ України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями статті 174 ЦПК України визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Відповідно до статей 174, 178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї.

Враховуючи наведене, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено частиною восьмою статті 178 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 24 лютого 2021 року приблизно о 15 год. 30 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи технічно справним автомобілем «Ford Mustang», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись у світлу пору доби по мокрій, кривій в плані ділянці проїзної частини вулиці Кайсарова, поблизу будинку № 11, зі сторони проспекту Валерія Лобановського, в напрямку вулиці Сумської в м. Києві, під час руху на заокругленні, будучи неуважним, не обрав безпечної швидкості для руху та не урахував дорожню обстановку, втратив керування над автомобілем «Ford Mustang», державний номерний знак НОМЕР_1 , чим грубо порушив пункти 1.5, 2.3. «б», «д»; 12.1 ПДР України, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, де здійснив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Polo», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався назустріч по вул. Кайсарова зі сторони вул. Сумської, в напрямку проспекту Валерія Лобановського в м. Києві, в крайній лівій смузі при наявності двох смуг руху в попутному напрямку та двох смуг в зустрічному напрямку, оснащеною дорожньою розміткою 1.3, 1.5 ПДР України. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Volkswagen Polo», державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_3 отримав тілесне ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача, внаслідок вчинення цієї дорожньо-транспортної пригоди було порушено кримінальне провадження № 0000550, обвинувальний акт із Солом`янської окружної прокуратури м. Києва направлено до Солом`янського районного суду м. Києва, в якому розглядається кримінальна справа за № 760/16346/21 за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 286 КК України.

На дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується роздруківкою з Центральної бази даних М(Т)СБУ щодо перевірки чинності поліса внутрішнього ОСЦПВВТЗ за параметрами ТЗ на дату дорожньо-транспортної пригоди.

Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди, постраждалий в дорожньо-транспортній пригоді ОСОБА_3 через свого представника по договору адвоката Мелеха Д.О. 19 квітня 2023 року повідомив М(Т)СБУ про ДТП та звернувся із заявою про відшкодування шкоди, завданої ДТП.

Постраждалий в ДТП ОСОБА_3 додав до заяви копію виписки № 1739 із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 10 березня 2021 року по 12 березня 2021 року, копію довідки № 409 щодо пацієнта ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оригінал протоколу ультразвукового дослідження вен системи нижньої порожнистої вени (нижніх кінцівок) та діагнозу щодо пацієнта ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оригінали чеків на лікування (233 шт.) на суму 3 468,26 грн, оригінал платіжного доручення № 36 від 09 березня 2021 року на суму 17 200,00 грн, оригінал рахунку-фактури № 7-03/21 від 09 березня 2021 року на суму 17200,00 грн, оригінал видаткової накладної № 7-03/21 від 09 березня 2021 року на суму 17 200,00 грн, копію сертифікату відповідності № R3М 156 051 Dі, копію витягу з ЄДРЮОФОПГО щодо ФОП ОСОБА_4 , копію витягу № 27049 з реєстру платників єдиного податку щодо ФОП ОСОБА_4 , копії паспорта, ідентифікаційного коду та банківські реквізити для отримання відшкодування.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю чи/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно з пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - «у разі настання події, яка с підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання - такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи».

Згідно положень статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» «шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілого згідно зі статтею 24.1 Закону «У зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів...». «Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я».

Згідно зі статтею 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача, коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки,- незалежно від наявності вини. Враховуючи вищевикладене, вина водія у вчиненому кримінальному правопорушенні не має правового значення для вирішення справи щодо виплати страхового відшкодування.

Як вбачається з матеріалів справи, потерпілий через свого представника повідомив МТСБУ про настання страхового випадку та звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування.

Верховний Суд України 03 грудня 2014 року при розгляді цивільної справи № 6-183цс14 зробив правовий висновок, відповідно до якого законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен довести факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Слід також зауважити, що обов`язок щодо звернення до страховика про виплату страхового відшкодування установлений законом для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Факт настання страхового випадку ніким у справі не оспорюється та зафіксований правоохоронними органами (позиція Верховного Суду у справі № 500/2095/15 у постанові від 10 січня 2019 року).

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 16 липня 2018 року у справі № 910/20412/16: відсутність в матеріалах справи судового рішення, яким громадянин був би притягнутий до відповідальності за скоєння дорожньо-транспортної пригоди не може бути достатньою підставою для відмови в позові, оскільки таке рішення є обов`язковим для суду, проте, не єдиним доказом наявності вини заподіювача шкоди.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 26 грудня 2024 року (провадження № 2/760/5391/24 справа № 760/30495/23), ухваленим у справі за позовом ОСОБА_3 до МТСБУ позовні вимоги потерпілого ОСОБА_3 задоволено частково, стягнено з МТСБУ на користь ОСОБА_3 18 800,00 грн страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з тимчасовою втратою ОСОБА_3 працездатності, 51 881,26 грн страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з лікуванням ОСОБА_3 , та 10 000,00 грн витрат на правничу допомогу.

Позивач вжив всіх заходів для виплати страхового відшкодування по ДТП, винним в якій є відповідач, та здійснив постраждалому виплату коштів на відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою. Розмір виплати (страхового відшкодування), виплаченого постраждалому склав 70 681,26 грн.

Згідно з наказом МТСБУ шкоду у розмірі 70 681,26 грн ОСОБА_3 відшкодовано з фонду захисту потерпілих.

Факт відшкодування шкоди потерпілому підтверджується платіжним дорученням № 3624 від 14 лютого 2025 року та Наказом на підставі Довідки № 1 від 10 лютого 2025 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих.

Відповідно до пункту 1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до частини п`ятої статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними.

Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.

Такі правові висновки зроблені Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду у постановах: від 05 червня 2019 року у справі № 466/4412/15-ц (провадження № 61-37654св18); від 15 серпня 2019 року у справі № 756/16649/13-ц (провадження № 61-26702св18); від 02 жовтня 2019 року у справі № 447/2438/16-ц (провадження № 61-26195св18); від 11 грудня 2019 року у справі № 601/1304/15-ц (провадження № 61-33216св18).

У статті 1166 ЦК України міститься законодавче визначення деліктної відповідальності за шкоду, завдану майну, та підстави її виникнення.

Так, для настання деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. Зазначені підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом. Якщо закон змінює, обмежує або розширює коло підстав, необхідних для покладення відповідальності за завдану шкоду, то мова йде про спеціальні підстави відповідальності, що характеризують особливості тих чи інших правопорушень. Наприклад, завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки, володілець якого відповідає незалежно від наявності вини.

Особливість правил відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, полягає в наявності лише трьох підстав для відповідальності, а саме: наявність шкоди; протиправна дія заподіювача шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою. Вина заподіювача шкоди не вимагається. Тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (без вини). Відповідальність такої особи поширюється до межі непереборної сили. Тому її називають підвищеною.

До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 03 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14.

Обов`язок відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки покладається на володільця джерела. Правила частини другої статті 1187 ЦК України передбачають, що володільцем джерела підвищеної небезпеки є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що відсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу та закриття кримінального провадження відносно нього не звільняє від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки.

Така позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 26 квітня 2022 року у справі №184/1641/20-ц.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем надано суду достатньо доказів, що підтверджують вимоги про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, а саме виплата страхового відшкодування шкоди в порядку регресу, пов`язаних з регламентною виплатою у розмірі 70 681,26 грн.

Крім того, відповідно до статей 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028,00 грн.

Керуючись статтями 263-265 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (, місцезнаходження: м. Київ, бульв. Русанівський, 8, р/р IBAN: НОМЕР_4 , суму страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 70 681 (сімдесят тисяч шістсот вісімдесят одна) грн 26 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (, місцезнаходження: м. Київ, бульв. Русанівський, 8, р/р IBAN: НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано протягом строку оскарження. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Н.Г. Нагорна