Провадження № 2/369/1412/25
01.12.2025 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Пінкевич Н.С.,
при секретарі судових засідань Худинець Д.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Петрівський квартал 2», Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» про захист прав споживачів,
Також, 02.05.2019 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Петрівський квартал 2» було укладено договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру №48/ЛУ24-А. На виконання умов договору ОСОБА_1 сплатила грошові кошти у сумі 393232,50 грн. Проте відповідачі свої зобов`язання за договорами не виконали. До відповідачів було направлено заяви (№01/12-ДМ від 06.12.2023 та 02/12-ДМ від 06.12.2023), про розірвання укладених договорів купівлі-продажу майнових прав та деривативу. На час подання позову до суду, відповідачі жодним чином не відреагували на їх вимоги, договори не розірвали, сплачені ним грошові кошти не повернули.
Враховуючи істотні порушення зобов`язань щодо будівництва квартири та передачі майнових прав на неї та бездіяльність відповідачів на думку Позивачки, договори мають бути розірвані в судовому порядку зі стягненням сплачених коштів на виконання умов договорів. Просить суд:
-стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором з урахуванням 3% річних від простроченої суми та інфляційних збитків у сумі 326 112,75 грн.;
- розірвати договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру №48/ЛУ24-А від 02.05.2019р.;
- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Петрівський квартал 2» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру №48/ЛУ24-А від 02.05.2019р. з урахуванням пені та інфляційних збитків у сумі 1 206 503,54 грн.;
- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Петрівський квартал 2» солідарно на користьОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 100 000,00грн.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29.12.2023 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче провадження.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.07.2024 справу прийнято до провадження судді Пінкевич Н.С.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.11.2024 закрито підготовче засідання, призначено справу до розгляду.
У судове засідання представник позивачки не з`явився. Подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
У судове засідання представник ТОВ «Петрівський квартал 2» та представник ТОВ«Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» не з`явились. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Відзив подано не було.
Ухвалу про відкриття, позовну заяву з додатками направлено на адресу зареєстрованого місця перебування відповідачів. Конверти повертались з відмітками «Адерсат відсутній», що відповідно до ст.128 ЦПК України є належним повідомленням.
У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення.
У відповідності до ч. 5 ст.268ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Щодо вимоги позивача про розірвання оспорюваних договорів та стягнення коштів з відповідачів сплачених на їх виконання суд вирішив наступне.
В силу приписів ч. 1 ст. 520 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У відповідності до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
При розгляді справи судом встановлено, що 02.05.2019 року між ТОВ «Петрівський квартал 2» та ОСОБА_1 укладено договір майнових прав на квартиру №48/ЛУ24-А, відповідно до умов якого продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти у власність майнові права на квартиру , та оплатити Ціну таких прав у порядку та на умовах, визначених цим Договором.
На виконання умов договорами позивачами внесені грошові кошти в розмірі 393232,50 грн., що підтверджується також попередньою довідкою від 31 липня 2023 року ТОВ «Петрівський квартал 2».
Пунктом 4.5. договору купівлі-продажу майнових прав передбачено, що відмова покупця від виконання цього договору, вчинена покупцем письмово та надіслана продавцеві у будь-який момент строку дії договору, реалізується через підписання сторонами додаткової угоди про розірвання договору.
Відповідно до п. 6.2 договору купівлі-продажу майнових прав сторони домовились, що пеня у розмір 0,1% від суми майнових прав на квартиру за кожен день прострочення за недотримання строку прийняття в експлуатацію об`єкта будівництва зазначеного в п.2.4 договору сплачується продавцем протягом 30 днів з дати письмової відмови покупця від договору та підписання сторонами додаткової угоди про його розірвання з поверненням усієї суми сплачених коштів та пені.
Відповідно до п.8.1 договору купівлі-продажу майнових прав, будь які повідомлення, що повинні направлятися сторонами відповідно до умов цього договору, якщо інше прямо не передбачене цим договором повинні бути здійсненні у письмовій формі і направлені іншій стороні поштовими направленнями у вигляді рекомендованих листів з повідомленням про вручення за адресами, зазначеними у цьому договорі, або вручено особисто сторонами.
На виконання умов договору позивачами сплачено грошові кошти в розмірі 196325грн., що підтверджено платіжними інструкціями.
Пунктом 8.3 договору купівлі-продажу деривативу, передбачено, що відмова покупця від виконання цього договору, вчинена покупцем письмово та надіслана продавцеві у будь-який момент строку дії договору, реалізується через підписання сторонами додаткової угоди про розірвання договору. При цьому 10% від фактично отриманих коштів продавцем від покупців за цим договором зараховуються в якості премії за цим договором. Продавець зобов`язаний повернути покупцю решту одержаних від нього коштів, що були сплачені покупцем протягом 180 календарних днів, з дня підписання сторонами додаткової угоди про розірвання та додатково окремої заяви покупця про перерахування коштів на рахунок відповідної банківської установи.
Згідно з п. 8.4 договору купівлі-продажу деривативу, відмова покупця від виконання цього договору, вчинена покупцем письмово та надіслана продавцеві або розірвання договору в одностронньому порядку продавцем є підставою для продавця укласти новий договір купівлі-продажу деривативу з новим покупцем.
06.12.2023 представником позивачки до відповідачів було направлено заяви (№01/12-ДМ від 06.12.2023 та 02/12-ДМ від 06.12.2023) про розірвання укладених договорів купівлі-продажу майнових прав та деривативу.
Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Судом встановлено, що відповідно до умов укладених договорів від 02 травня 2019 року сторони передбачили можливість їх розірвання шляхом відмови покупця від виконання цих договорів, вчиненої ним письмово та надісланої продавцеві у будь-який момент строку дії договору, що реалізується через підписання сторонами додаткової угоди про розірвання договору та зазначення суми, що підлягає поверненню.
Позивачка виявила бажання розірвати укладені з відповідачами спірні договори, у зв`язку з чим 06.12.2023 року направила до ТОВ «Петрівський квартал 2» та ТОВ «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» заяви про їх розірвання, які станом на дату подачі позову відповідачами були проігноровані. Таким чином, відповідачі в добровільному порядку не виконали положення п. 4.5. договору купівлі-продажу майнових прав та п. 8.3 договору купівлі-продажу деривативу на вимогу позивачів. Матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували заперечення відповідачів щодо реальної та об`єктивної неможливості розірвати укладені договори.
Окремо суд зазначає, що звертаючись з даним позовом, позивачка посилається на те, що відповідачі не виконують взяті на себе обов`язки, передбачені умовами укладених договорів, не підписують угоди про розірвання спірних договорів та вцілому ними було допущено істотне порушення умов Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру, та взаємопов`язаного з ним Договором купівлі-продажу деривативу, що є підставою для розірвання договорів на підставі ч. 2 ст.651 ЦК України.
Відповідно до ч. 2. ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.
Суд вважає за необхідне зазначити також те, що оскільки договір купівлі-продажу майнових прав передбачає в подальшому набуття покупцем права власності на квартиру, яку буде здано в експлуатацію у визначений договором термін, то в цих відносинах позивач виступає споживачем, а тому на такі правовідносини поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».
Аналогічна правова позиція висловлена, в постановах Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду по справі № 755/3509/18 від 07 жовтня 2020 року, № 524/8390/20 від 16 лютого 2022 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.
Під час розгляду справи судом встановлено, що об`єкт будівництва наразі не побудований. За таких обставин, та враховуючи, що строк готовності Об`єкта будівництва до експлуатації 03 квартал 2019 року (з врахуванням того, що такий строк може бути в односторонньому порядку змінений ТОВ «Петрівський квартал 2» на шість місяців і це не буде вважатись порушенням умов договору), суд погоджується з доводамипозивачки, що позивачу завдано такої шкоди, за якої він значною мірою позбавляється того, на що він розраховував при укладенні Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру, Договору купівлі-продажу деривативу, а саме: отримати у власність квартиру.
Суд вважає, що зазначена обставина є істотним порушенням як Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру, так і Договору купівлі-продажу деривативу, який є нерозривно пов`язаним з Договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру, а тому, керуючись ч. 2 ст. 651 ЦК України, суд вбачає за можливе їх розірвати.
При вирішенні справи в цій частині суд враховує також і протиправну поведінку відповідачів, яка проявляється у перешкоджанні реалізації позивачем його права на розірвання спірних договорів.
Одними із основоположних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними.
Ефективний захист прав особи має бути спрямованим на відновлення справедливості.
Тлумачачи закон під час його застосування до конкретних правовідносин та вирішуючи спір, суд повинен керуватися як завданням судочинства так і загальними засадами цивільного законодавства.
Згідно зі статтею 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.
Так, згідно пункту 6 статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.
Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії. Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині (частина друга статті 13 ЦК України). Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частина третя статті 13 ЦК України).
У постанові Верховного Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 11 серпня 2021 року в справі №723/826/19 (провадження № 61-8810св20) вказано, що «приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу (коштів, збитків, шкоди) або виконання судового рішення про стягнення боргу (коштів, збитків, шкоди), що набрало законної сили. Про зловживання правом і використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що: особа (особи) використовувала/використовували право на зло; наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов; настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які потерпають від зловживання нею правом, або не перебувають); враховується правовий статус особи/осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а і про обсяг прав інших учасників цих правовідносин та порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин)».
Враховуючи, що відповідними умовами договорів позивачу надано право у будь-який момент строку дії договорів відмовитись від виконання договорів шляхом надіслання письмової відмови, і позивач скористався наданим йому правом, однак не може його реалізувати виключно через штучне перешкоджання відповідачами, суд приходить до висновку, що задоволення позовних вимог у частині щодо розірвання договорів купівлі-продажу майнових прав і деривативу та стягнення коштів, які були сплачені позивачем на їх виконання залишається єдиним способом відновлення порушених прав позивачів як споживача.
Одночасно з цим, зазначені позивачем обставини, які знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, щодо значного порушення строків будівництва, знецінення грошових коштів, що були сплачені на виконання умов оспорюваних договорів, на думку суду, в своєї сукупності є істотними порушеннями відповідачами умов укладених Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру та Договору купівлі-продажу деривативу.
Щодо стягнення з Відповідача ТОВ «Петрівський квартал 2» штрафу, індексу інфляції, 3 % річних, пені та моральної шкоди та стягнення з Відповідача ТОВ «Компанія з управління активами «АНДЕРЕ РІХТІНГЕН» індексу інфляції, 3% річних та моральної шкоди.
Стаття 625ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто, дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
Відповідно до частини другої статті 625ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом статей 524,533-535 і 625ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.
Відповідно до ст.546ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.
В силу вимог ст.549ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно статті 251ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.
Стаття 252ЦК України дає визначення строку та терміну, а саме: 1) строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами; 2) термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
Відповідно до ч. 8ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.
Враховуючи зазначені положення, суд вважає, що термін готовності об`єкта будівництва до експлуатації в договорі купівлі-продажу майнових прав на нежитлове приміщення визначено конкретною датою - 31 грудня 2019 року. При цьому, суд вважає, що формулювання «орієнтовний строк» вказує виключно на те, що зміна терміну готовності об`єкта будівництва на строк до шести місяців не буде вважатися порушенням умов цього договору.
Та обставина, що строк готовності об`єкта будівництва до експлуатації, названо в договорі купівлі-продажу майнових прав як орієнтовний, обумовлено лише тим, що в цьому ж пункті договору купівлі-продажу майнових прав передбачено право продавця в односторонньому порядку змінити строк будівництва, а також в односторонньому порядку змінити термін готовності до експлуатації об`єкта будівництва на строк до шести місяців і це не буде вважатися порушенням.
Оскільки ТОВ «Петрівський квартал 2» порушило умови договору, який розривається в судовому порядку, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про відшкодування позивачці інфляційних втрат, пені та 3 % річних.
Перевіривши поданий суду розрахунок, суд приходить до висновку, що з ТОВ «Петрівський квартал 2» підлягають стягненню інфляційні втрати у розмірі 210 445,62 грн, пеня 602 825,42 грн.
Оскільки ТОВ «Компанія з управління активами «АНДЕРЕ РІХТІНГЕН» порушило умови договору, який розривається в судовому порядку, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про відшкодування позивачці інфляційних втрат та пені.
Перевіривши поданий суду розрахунок, суд приходить до висновку, що з ТОВ «Компанія з управління активами «АНДЕРЕ РІХТІНГЕН» підлягають стягненню інфляційні витрати 105 066,94грн., 3 % річних -24 720,81 грн.
Стосовно стягнення з відповідачів моральної шкоди, суд приходить до наступних висновків.
Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
За приписами ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідачі порушили права Позивачки, порушили свої зобов`язання по договору, Позивачка не отримала нерухомість, на яку сподівалась.
Звертаючись до суду з позовом, позивачка вказала, що внаслідок недобросовісних дій Відповідачів, не передання ними Позивачці квартири у власність, остання зазнавала душевних страждань, яке посилювалось з кожним роком, оскільки Відповідачі не будували будинок, в якому був об`єкт інвестування Позивачки. Крім того, суд бере до уваги те, що Відповідачі жодним чином не намагались зв`язатись з Позивачем, прояснити ситуацію, запропонувати зміни до договору тощо.
Згідно абзацу 1 частини третьої статті 23 ЦК України якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (абзац 2 частини третьої статті 23 ЦК України).
Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч. 2 ст. 1167 ЦК України).
Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази завдання моральної шкоди позивачці, тому в цій частині суд відмовляє у задоволенні позову.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява від 10 лютого 2010 року № 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.), серія A,303-A, п. 29).
Відповідно до вимог частин першої, другої, п`ятої статті 263ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову частково.
Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Витрати по сплаті судового збору у відповідності дост. 141 ЦПК Українипокласти на відповідачів пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст.12, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Петрівський квартал 2», Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» про захист прав споживачів задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором з урахуванням 3% річних від простроченої суми та інфляційних збитків у сумі 326 112,75 грн. (триста двадцять шість тисяч сто дванадцять гривень 75 коп.).
Розірвати договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру №48/ЛУ24-А від 02.05.2019р. укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Петрівський квартал 2».
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Петрівський квартал 2» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру №48/ЛУ24-А від 02.05.2019р. з урахуванням пені та інфляційних збитків у сумі 1 206 503,54 грн. (один мільйон двісті шість тисяч п`ятсот три гривні 54 коп.).
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач 1 Товариство з обмеженою відповідальністю «Петрівський квартал 2» , Код , адреса:08130, Київська обл. с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Соборна 2В.

Відповідач 2 Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген», Код , 08130, Київська обл. с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Соборна 2В.

Повний текст рішення виготовлено 01 грудня 2025 року.

Суддя Наталія ПІНКЕВИЧ