Справа № 444/3493/25
Провадження № 2/444/1811/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

11 грудня 2025 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Мікула В. Є.

секретар судового засідання Сенько М.-Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовкві Львівської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстроване та фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Галицьким РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області 05 вересня 2006 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , мобільний телефон: НОМЕР_3 ) до Жовківської міської ради Львівського району Львівської області юридична адреса: вулиця Львівська, будинок № 40, місто Жовква, Львівський (раніше Жовківський) район, Львівська область, 80300 телефон: (03252)21-264 електронна пошта, адреса: ), - про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, у якому просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , протягом 3 (трьох) місяців із дня набрання рішенням суду законної сили.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що його батьком є ОСОБА_3 , матір`ю - ОСОБА_4 , дошлюбним прізвищем якої було ОСОБА_4 , батьком якої є ОСОБА_6 , матір`ю - ОСОБА_2 .

Позивач зазначає, що ОСОБА_6 є його дідом, а ОСОБА_2 є його бабою, так як вони є батьками його матері, ОСОБА_7 .

Вказує, що його баба, ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому після її смерті відкрилася спадщина, зокрема на земельну частку (пай), належну їм згідно сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 119665, виданого 14 березня 1996 року Крехівською сільською радою Львівської області та зареєстрованого у книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 146.

Позивач стверджує, що за життя його баба завжди казала, що належне їй майно має належати її дочці, а його матері, ОСОБА_4 , на користь якої вона складе заповіт, а після її смерті його мати успадкує майно, тому він ніколи навіть раніше не задумувався про спадкування майна після смерті баби, ОСОБА_2 , оскільки завжди вважав, що заповіт нею все-таки посвідчено в користь матері, ОСОБА_4 і що вона зверталася за прийняттям спадщини після смерті ОСОБА_2 .

У серпні місяці 2025 року в інтернеті прочитав статтю про необхідність оформлення права на земельні частки (паї), тобто виділення таких в натурі до 1 січня 2028 року.

Він зателефонував матері, ОСОБА_4 та повідомив їй про це, а також поцікавився, чи вона успадкувала майно після смерті її матері, ОСОБА_2 .

Для нього стало несподіванкою, коли його мати, ОСОБА_4 , повідомила, що вона не зверталася до нотаріуса з питанням спадкування після смерті ОСОБА_2 , заповіту від імені ОСОБА_2 в неї немає.

Після цього він та його мати, ОСОБА_4 , поїхали в будинок за адресою: АДРЕСА_2 , тобто за останнім місцем проживання ОСОБА_2 , для пошуку документів.

Серед документів в будинку за даною адресою вони знайшли заповіт.

Із заповіту, який 12 липня 2012 року складений та посвідчений Заверухою Г. В., секретарем виконавчого комітету Крехівської сільської ради Жовківського району Львівської області та зареєстрований в реєстрі за № 77, вбачається, що ОСОБА_2 на випадок смерті зробила таке заповітне розпорядження: належну їй на праві власності земельну ділянку площею 1,71 га, що знаходиться на території села Фійна, Крехівської сільської ради Жовківського району Львівської області, що підтверджується сертифікатом на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 119665, виданим Крехівською сільською радою 14 березня 1996 року заповіла своєму онукові, ОСОБА_1 , 1986 року народження, тобто йому.

Звісно, що це викликало великий подив у нього та його матері, оскільки вони завжди вважали, що ОСОБА_2 склала заповіт саме в користь ОСОБА_4 , про що вона зазначала за життя.

Однак враховуючи знайдений документ, беручи до уваги те, що ОСОБА_4 раніше не піднімала питання спадкування після смерті ОСОБА_2 , вони прийшли до спільного рішення, що все-таки звертатися з питанням спадкування після смерті ОСОБА_2 до нотаріуса буде він, ОСОБА_1 , зважаючи на наявність заповіту в його користь.

Вказує, що йому не було відомо про наявність заповіту від імені ОСОБА_2 до серпня 2025 року.

З довідки № 490, яка видана виконкомом Жовківської міської ради Львівського району Львівської області 08 серпня 2025 року, вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на день її смерті, а саме станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , одна.

Звернувшись до приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Головач Орислави Романівни щодо заведення спадкової справи після смерті померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 баби, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , йому було роз`яснено, що ним пропущено строк для прийняття спадщини після смерті баби, ОСОБА_2 , так як він не звернувся в шестимісячний строк після її смерті із заявою про прийняття спадщини, а також не був зареєстрований та постійно не проживав разом із бабою за зареєстрованою адресою місця проживання баби: АДРЕСА_2 , на час смерті баби, ОСОБА_2 , тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Листом № 114/01-16 від 15 серпня 2025 року приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Львівської області Головач Орислава Романівна, йрму повідомила наступне, що оскільки він заяву про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 в нотаріальну контору в установлений законом строк не подав та на момент її смерті зареєстрований за адресою померлої не був, він пропустив строк для прийняття спадщини.

Враховуючи вищевикладене йому було роз`яснено про необхідність звернення до суду із позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Позивач зазначає, що він єдиний спадкоємець за заповітом після смерті ОСОБА_2 .

Осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині після її смерті, прийняли таку, немає, ніхто не звертався до нотаріуса з приводу спадкування після смерті ОСОБА_2 .

Вважає, що в нього є поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки він не знав про наявність заповіту від імені ОСОБА_2 , складеного нею в його користь, а тому звертається в суд для захисту його прав як спадкомця за заповітом після смерті ОСОБА_2 , та просить визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини.

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 10 листопада 2025 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження, підготовче судове засідання призначено на 20 листопада 2025 року об 11 год. 00 хв., в подальшому підготовче судове засідання призначено на 11 грудня 2025 року.

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак позивачем подано на адресу суду письмову заяву, у якій просить справу розглядати у його відсутності.

Зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.

Представник відповідача, Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак з Жовківської міської ради на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, зазначили, що не заперечують проти задоволення позовних вимог, при вирішенні справи покладаються на думку суду.

А тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача, представника відповідача, які не з`явилися в підготовче судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності, висловлені позиції у справі.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Так як відповідач не заперечує проти позовних вимог, фактично визнав позовні вимоги, покладається при вирішенні справи на думку суду, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у селі Фійна, Жовківського району Львівської області, що підтверджується викладеним у паспорті громадянина України серії НОМЕР_1 , який виданий Галицьким РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області 05 вересня 2006 року.

З свідоцтва про його народження серії НОМЕР_4 , яке видане 19 грудня 1986 року, вбачається, що його батьком є ОСОБА_3 , матір`ю - ОСОБА_4 .

З свідоцтва про укладення шлюбу моїх батьків серії НОМЕР_5 , яке видане 23 липня 1983 року, вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_8 уклали шлюб 23 липня 1983 року у селі Крехів Львівської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 23 липня 1983 року було зроблено запис за № 14.

Після укладення шлюбу присвоєні прізвища чоловікові та дружині ОСОБА_3 .

Тобто дошлюбним прізвищем матері позивача, ОСОБА_4 , було ОСОБА_4 .

З свідоцтва про народження матері позивача серії НОМЕР_6 , яке видане 02 лютого 1957 року, вбачається, що ОСОБА_8 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 20 лютого 1957 року було зроблено відповідний запис за № 7. Її батьком є ОСОБА_6 , матір`ю - ОСОБА_2 .

Тобто ОСОБА_6 є дідом позивача, а ОСОБА_2 є бабою позивача, так як вони є батьками матері позивача, ОСОБА_7 .

З свідоцтва про одруження серії НОМЕР_7 , яке видане 30 грудня 1952 року, вбачається, що ОСОБА_6 та ОСОБА_10 одружились 08 вересня 1952 року, про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження 08 вересня 1952 року було зроблено відповідний запис за № 3. Після реєстрації одруження присвоєно прізвища чоловікові та дружині ОСОБА_10З сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 119665, який виданий 14 березня 1996 року Крехівською сільською радою Львівської області та зареєстрованого у книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 146, вбачається, що ОСОБА_2 на підставі рішення II сесії Крехівської сільської ради від 28 лютого 1995 року було передано у приватну власність земельну ділянку, площею 1,71 га, без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості. Земельна ділянка розташована на території села Фійна, Крехівської сільської ради Львівської області. Землю передано для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 29 грудня 2021 року було складено відповідний актовий запис № 223, що підтверджується викладеним у свідоцтві про смерть серії НОМЕР_8 , яке 29 грудня 2021 року видане виконавчим комітетом Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, старостою Крехівського старостинського округу № 6.

Відповідно до ст. 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

А тому після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне їй майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно із ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Із заповіту, який 12 липня 2012 року складений та посвідчений Заверухою Г. В., секретарем виконавчого комітету Крехівської сільської ради Жовківського району Львівської області та зареєстрований в реєстрі за № 77, вбачається, що ОСОБА_2 на випадок смерті зробила таке заповітне розпорядження: належну їй на праві власності земельну ділянку площею 1,71 га, що знаходиться на території села Фійна, Крехівської сільської ради Жовківського району Львівської області, що підтверджується сертифікатом на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 119665, виданим Крехівською сільською радою 14 березня 1996 року заповіла своєму онукові, ОСОБА_1 , 1986 року народження, тобто позивачу.

За даними, які є у справах Крехівського старостинського округу № 6 Жовківської міської ради Львівського району Львівської області заповіт заповідачем не змінено і не скасовано, що підтверджується записом старости Крехівського старостинського округу № 6 Заверуха Г. В. від 08 серпня 2025 року.

З довідки № 490, яка видана виконкомом Жовківської міської ради Львівського району Львівської області 08 серпня 2025 року, вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на день її смерті, а саме станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , одна.

Суд враховує, що листом № 114/01-16 від 15 серпня 2025 року приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Львівської області Головач Орислава Романівна повідомила позивачу, що оскільки він заяву про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 в нотаріальну контору в установлений законом строк не подав та на момент її смерті зареєстрований за адресою померлої не був, він пропустив строк для прийняття спадщини.

Позивачу було роз`яснено про необхідність звернення до суду із позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Ч. 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Суд враховує, що позивач єдиний спадкоємець за заповітом після смерті ОСОБА_2 .

Осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині після її смерті, прийняли таку, з матеріалів справи не вбачається, судом під час розгляду справи не встановлено, ніхто не звертався до нотаріуса з приводу спадкування після смерті ОСОБА_2 .

Ч. 1 ст. 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, що передбачено ч. 2 ст. 1220 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Як наслідок, зважаючи на те, що позивач не був зареєстрований та постійно не проживав з ОСОБА_2 на час її смерті, за зареєстрованим місцем її проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 (до зміни адміністративно-територіального устрою - Жовківського) району Львівської області, йому необхідно було в шестимісячний строк після відкриття спадщини, тобто після смерті ОСОБА_2 , звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом, однак він цього не зробив.

Ч. 1 ст. 1272 ЦК України встановлено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Як наслідок позивач пропустив строк для прийняття спадщини.

Водночас відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах: від 26 вересня 2012 року № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року № 6-1486цс15, яка є незмінною.

Відповідно до постанови Верховного Суду України № 565/1145/17 від 26 червня 2019 року, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

У постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року у судовій справі № 315/765/14-ц викладено висновок, що необізнаність про існування заповіту не тотожна таким обставинам, як відсутність інформації про смерть спадкодавця або спадкову масу. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. З цих міркувань було скасовано ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та ухвалу апеляційного суду про залишення без задоволення позову про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, який було обґрунтовано необізнаністю позивача про існування заповіту, складеного на його користь, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Верховний Суд аналогічно розглядає необізнаність особи про складення заповіту на її користь як поважну причину для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, керуючись передусім свободою заповіту як фундаментальним принципом спадкового парова (постанова Верховного Суду від 2 вересня 2020 року, судова справа № 288/1856/18, провадження № 61-3987св20; постанова Верховного Суду від 13 березня 2019 року, судова справа № 656/219/18, провадження № 61-48669св18;постанова Верховного Суду від 20 лютого 2019 року, судова справа № 694/1179/17, провадження № 61-40757св18).

Суд приходить до висновку, що у позивача є поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки він не знав про наявність заповіту від імені ОСОБА_2 , складеного нею в його користь.

Також суд бере до уваги те, що крім позивача інших спадкоємців за заповітом немає, як і немає осіб, які б мали право на обов`язову частку у спадщині після смерті ОСОБА_2 .

Суд приходить до висновку, що наведені позивачем обставини та представлені докази підтверджують поважні причини пропуску ним строку для прийняття спадщини після смерті баби, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому суд приходить до висновку, що право позивача підлягає захисту в судовому порядку, позовні вимоги підлягають задоволенню, позивачу необхідно визначити додатковий строк для прийняття спадщини протягом 3 (трьох) місяців із дня набрання рішенням суду законної сили.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись ст. ст. 23, 141, 247, 258-259, 263, 264- 265, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задоволити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , упродовж 3 (трьох) місяців із дня набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Одночасно роз"яснити відповідачу, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо Львівському апеляційному суду.

Повний текст рішення виготовлено 11.12.2025 року.

Суддя: Мікула В. Є.