ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

24 грудня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 734/1704/25

Головуючий у першій інстанції Бараненко С. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1731/25

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді Мамонової О.Є.,

суддів Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,

із секретарем: Герасименко Ю.О.,

учасники справи:

позивач: Козелецька окружна прокуратура в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Чернігівській області, Остерської міської ради Чернігівського району Чернігівської області,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Комунальний заклад «Регіональний ландшафтний парк «Міжріченський» Чернігівської обласної ради, Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області -

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу Козелецької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Чернігівській області, Остерської міської ради Чернігівського району Чернігівської області на ухвалу Козелецького районного суду Чернігівської області від 18 вересня 2025 року про залишення без розгляду позовної заяви Козелецької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Чернігівській області, Остерської міської ради Чернігівського району Чернігівської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, -

У С Т А Н О В И В:

У квітні 2025 року Козелецька окружна прокуратура в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Чернігівській області, Остерської міської ради Чернігівського району Чернігівської області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просила:

- витребувати у ОСОБА_1 на користь держави в особі Остерської міської ради земельну ділянку загальною з кадастровим номером :31:250:0001 площею 2,0000 га, що розташована на території Остерської міської ради;

- скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 47946875 від 25.07.2019, і здійснену на його підставі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_1 на земельну ділянку :31:250:0001 площею 2,0000 га (номер відомостей про речове право 32549728);

- скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 33953130 від 21.02.2017, і здійснену на його підставі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_2 на земельну ділянку :31:250:0001 площею 2,0000 га (номер відомостей про речове право 19114149);

- скасувати в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :31:250:0001 площею 2,0000 га припинивши право приватної власності на цю земельну ділянку;

- стягнути з відповідача на користь Чернігівської обласної прокуратури 9 689,60 грн понесених витрат на сплату судового збору та 2500 грн понесених витрат, пов`язаних із залученням спеціаліста.

Підставною позову прокурор зазначав незаконне формування спірної земельної ділянки за рахунок земель природно-заповідного фонду -Регіонального ландшафтного парку «Міжрічинський». При цьому прокурор стверджував про недобросовісність відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які в силу зовнішніх, об`єктивних, явних і видимих ознак, характерних для земель природно-заповідного фонду, знали або, проявивши розумну обачність, мали знати про те, що земельний масив, який вони набувають у власність, вибув з володіння держави з порушенням вимог закону.

Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 28.08.2025 позовну заяву Козелецької окружної прокуратури Чернігівської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Чернігівській області, Остерської міської ради Чернігівського району Чернігівської області до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою залишено без руху.

Надано Козелецькій окружній прокуратурі строк, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання цієї ухвали, для усунення наступних недоліків:

- внесення на депозитний рахунок Козелецького районного суду Чернігівської області прокурором, в інтересах якої поданий даний позов, грошових коштів у розмірі вартості спірної земельної ділянки.

Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 18.09.2025 позовну заяву Козелецької окружної прокуратури Чернігівської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Чернігівській області, Остерської міської ради Чернігівського району Чернігівської області до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі Козелецька окружна прокуратура просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що положення законодавства, якими регулюються особливий порядок витребування майна у добросовісних набувачів не можуть бути застосовані у даному випадку, оскільки підстави набуття права власності на земельну ділянку відрізняються від визначених цивільним законодавством для набуття статусу добросовісного набувача. Звертаючись із цим позовом до ОСОБА_1 прокурор вказав у позовній заяві, що відповідач є недобросовісним набувачем і на цій обставині прокурор наполягає.

Прокурор зазначає, що розташування спірної земельної ділянки в межах об`єкту природно-заповідного фонду безумовно є обставиною, яка викликає сумніви у законності набуття відчужувачем права власності на неї для ведення особистого селянського господарства площею 2 га. З огляду на викладене, стверджує про обізнаність відповідачів щодо незаконності виділення земельної ділянки та його недобросовісність у спірних правовідносинах.

Наголошує, що вирішення питання щодо добросовісності/ недобросовісності відповідача у спірних правовідносинах має здійснюватися судом на стадії ухвалення рішення і він не вправі відхиляти ці твердження позивача ще на стадії подання позовної заяви та повертати її.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, стягнути з Чернігівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 7 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Зазначає, що з документів, доданих до заяви про зміну предмету позову, вбачається, що прокурором до суду першої інстанції надано лише нормативно-грошову оцінку землі, при цьому відсутній звіт про оцінку, який містив би висновок про дійсну вартість (експертно-грошову оцінку) земельної ділянки з кадастровим номером :31:250:0001 на дату подання позову до Козелецького районого суду Чернігівської області.

Указує, що прокурором не було ані здійснено експертної грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером :31:250:0001, ані внесено на депозитний рахунок Козелецького районного суду Чернігівської області грошових коштів у розмірі її вартості, чим порушено ст. 177 ЦПК України.

Наголошує, що відповідач, набуваючи спірну земельну ділянку у власність, проявив розумну обачність та здійснив всі необхідні дії, для того, щоб переконатися, що земельна ділянка з кадастровим номером :31:250:0001 не має жодних обмежень оборотоздатності, а тому він є добросовісним набувачем.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та доводи відзиву на неї, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що 09.04.2025 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилання захисту прав добросовісного набувача" (далі Закон №4292-ІХ), а тому, в силу положень ч. 4 ст. 177, ч. 2 ст. 185 ЦПК України прокурор мав усунути недоліки позовної заяви, шляхом внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми у розмірі вартості спірної земельної ділянки.

Однак з таким висновком суду першої інстанції не погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного.

З матеріалів справи слідує, що ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 28.08.2025 позовну заяву Козелецької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Чернігівській області та Остерської міської ради Чернігівського району Чернігівської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою залишено без руху.

Ухвалу обґрунтовано тим, що 09.04.2025 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилання захисту прав добросовісного набувача», абзацом 2 пункту 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення якого внесено зміни до Цивільного процесуального кодексу України, зокрема, до статей 177, 185 Цивільного процесуального кодексу України.

Суд зазначив, що з урахуванням того, що предметом даного спору є серед іншого вимога про витребування земельної ділянки у відповідача в порядку ст. 388 ЦК України, до вказаного позову підлягають застосуванню вимоги зазначеного закону.

Районний суд дійшов висновку, що Козелецька окружна прокуратура має усунути недолік, а саме внести на депозитний рахунок Козелецького районного суду Чернігівської області суму грошових коштів у розмірі вартості спірної земельної ділянки.

02.09.2025 Козелецька окружна прокуратура подала до суду додаткові пояснення у справі, де зазначала, що положення законодавства, якими регулюються особливий порядок витребування майна у добросовісних набувачів не можуть бути застосовані у даному випадку, оскільки підстави набуття права власності на земельну ділянку відрізняються від визначених цивільним законодавством для набуття статусу добросовісного набувача.

Указував про обізнаність відповідача щодо незаконності набуття у власність спірної земельної ділянки та недобросовісність у спірних правовідносинах.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Форма та зміст позовної заяви, яка подається до суду, визначені у статтях 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до абзацу першого частини 4 статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

09.04.2025 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача" № 4292-IX від 12.03.2025, згідно з яким статтю 390 ЦК України доповнено частиною 5 наступного змісту: "Суд одночасно із задоволенням позову органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади вирішує питання про здійснення органом державної влади або органом місцевого самоврядування компенсації вартості такого майна добросовісному набувачеві.

Суд постановляє рішення про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади, за умови попереднього внесення органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором вартості такого майна на депозитний рахунок суду. Перерахування грошових коштів як компенсації вартості нерухомого майна з депозитного рахунку суду здійснюється без пред`явлення добросовісним набувачем окремого позову до держави чи територіальної громади.

Держава чи територіальна громада, яка на підставі рішення суду компенсувала добросовісному набувачеві вартість майна, набуває право вимоги про стягнення виплачених грошових коштів як компенсації вартості майна до особи, з вини якої таке майно незаконно вибуло з володіння власника. Порядок компенсації, передбачений цією частиною, не застосовується щодо об`єктів приватизації, визначених Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду".

Для цілей цієї статті під вартістю майна розуміється вартість майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви".

Частину 4 статті 177 ЦПК України доповнено абзацом 2 такого змісту: "У разі подання органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором позовної заяви про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади до позову додаються документи, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви".

Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави невнесення у визначених законом випадках на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, суд у такій ухвалі зазначає про обов`язок позивача внести відповідну грошову суму (абзац третій частини другої статті 185 ЦПК України, у редакції Закону України № 4292-IX від 12 березня 2025 року).

У пункті 2 Розділу ІІ Закону України № 4292-IX від 12 березня 2025 року зазначено, що положення цього Закону мають зворотну дію в часі в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, у справах, в яких судом першої інстанції не ухвалено рішення про витребування майна у добросовісного набувача на день набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частин першої та третьої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали (частина 11 статті 187 ЦПК України).

Відповідно до вимог пункту 8 частини 1 статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

Відповідно до висновків викладених у постанові Верховного Суду від 19.11.2025 у справі № 523/14914/24 обов`язок попереднього внесення вартості майна на депозитний рахунок суду передбачений у нормі матеріального права. Положення частини п`ятої статті 390 ЦК України поширюється на випадки подання позову про витребування майна у добросовісного набувача. При цьому у випадку подання та розгляду судом позову про витребування майна у недобросовісного набувача вимоги частини п`ятої статті 390 ЦК України не підлягають застосуванню.

У випадку, якщо позивач обґрунтовує позов про витребування нерухомого майна недобросовісністю набувача, то положення частини п`ятої статті 390 ЦК України не застосовуються.

У постанові Верховного Суду від 01.12.2025 у справі № 354/419/25 висловлено правову позицію про те, що питання про добросовісність/недобросовісність набувача судом може бути вирішене лише після дослідження доказів на стадії ухвалення судового рішення. У випадку встановлення недобросовісності набувача суд задовольняє позов без застосування частини п`ятої статті 390 ЦК України. Натомість у разі встановлення, що набувач добросовісний, суд відмовляє у задоволенні позову на підставі частини п`ятої статті 390 ЦК України, якщо позивачем попередньо не внесено вартість майна на депозитний рахунок суду.

З позовної заяви вбачається, що прокурор пред`явив позов до відповідача як до недобросовісного набувача.

Залишаючи позовну заяву без руху з підстав недотримання прокурором вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України, а саме ненадання доказів внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, суд першої інстанції залишив поза увагою, що обов`язок попереднього внесення вартості майна на депозитний рахунок суду встановлений у нормах матеріального права, зокрема у частині п`ятій статті 390 ЦК України. Положення частини п`ятої статті 390 ЦК України поширюється на випадки подання позову про витребування майна у добросовісного набувача. При цьому у випадку подання та розгляду судом позову про витребування майна у недобросовісного набувача вимоги частини п`ятої статті 390 ЦК України не підлягають застосуванню.

У позовній заяві прокурор посилався на недобросовісність набувача спірної земельної ділянки. Зокрема, указував, що підставою пред`явлення позову є незаконне формування спірної земельної ділянки за рахунок земель природно-заповідного фонду Регіонального ландшафтного парку «Міжріченський». Наголошував, що відповідач ОСОБА_1 , будучи мешканцем Остра, працюючий у період з 26.08.2014 по 04.01.2016 на посаді заступника голови Козелецької РДА, знав або, проявивши розумну обачність, мав знати про те, що придбаває земельну ділянку у межах природно-заповідного фонду, оскільки вона розміщена на території Регіонального ландшафтного парку «Міжріченський», що позначений інформаційними щитами на місцевості та на Публічній кадастровій карті України, гул карті, сайті Департаменту екології та природних ресурсів Чернігівської ОДА, та безлічі інших відкритих джерел. ОСОБА_1 знав і міг знати, що купує земельну ділянку в заплаві річки Десна (заливний луг), що характеризується багатим флористичним складом (крім типових лучних і лучно-болотних видів деснянських лук тут виявлені місцезростання 20 видів, занесених до Червоної книги України і 21 вид вищих судинних рослин, які охороняються в Чернігівській області).

Оскільки прокурор обґрунтовує позов недобросовісністю набувача, то положення частини п`ятої статті 390 ЦК України до спірних відносин не застосовуються. Питання про добросовісність/недобросовісність набувача судом може бути вирішене лише після дослідження доказів на стадії ухвалення судового рішення.

Колегія суддів зазначає, що встановивши під час розгляду справи по суті необґрунтованість доводів прокурора та добросовісність відповідача як набувача спірної земельної ділянки, відсутність внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна (ч. 4 ст. 177 ЦПК України) матиме наслідком відмову в задоволенні позову, незалежно від його обґрунтованості по суті.

Так, у справі "Delcourt v. Belgium" Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світі розуміння Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало меті та призначенню цього положення.

Водночас у справі "Bellet v. France" Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу до суду наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективний, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів доходить висновку, що залишення без розгляду позовної заяви прокурора з підстав, наведених судом першої інстанції, є необґрунтованим та таким, що суперечить вимогам ст. 177 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про недобросовісність відповідача під час набуття спірної земельної ділянки у власність та доводи відзиву про те, що відповідач є добросовісним набувачем не підлягають оцінці з огляду на те, що це питання може бути вирішене лише після дослідження доказів на стадії ухвалення судового рішення.

Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції зробив помилковий висновок про повернення позовної заяви. З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що ухвала Козелецького районного суду Чернігівської області від 18.09.2025 підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу керівника Козелецької окружної прокуратури задовольнити.

Ухвалу Козелецького районного суду Чернігівської області від 18 вересня 2025 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 грудня 2025 року.

Головуюча О.Є.Мамонова

Судді Н.В. Висоцька

Н.В.Шитченко