У Х В А Л А

01 грудня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя Покровського районного суду міста Кривого Рогу Пустовіт О.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на подання заяви перегляд заочного рішення від 28 січня 2016 року,-

В С Т А Н О В И В:

Боржник ОСОБА_1 подала до суду заяву про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 січня 2016 року у справі за позовом товариство з обмеженою відповідальністю " Житлокомцентр" до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

В обґрунтування заяви зазначила, що вона просить суд поновити строки на подання заяви про скасування заочного рішення Покровського районного суду м. Кривого Рога від 28.01.2016 та скасувати заочне рішення у зв`язку з відкритими новими обставинами у справі. Постановою приватного виконавця від 06.10.2025 року було відкрито виконавче провадження. Документ отримала 20 жовтня 2025 року. Десятиденний строк для подання скарги закінчився 30 жовтня 2025 року, але він був пропущений з поважних причин, оскільки вона отримала постанову пізніше, не з власної вини. Також, через відсутність електрики у зв`язку з воєнними діями щодобово по 18 годин на добу. Це унеможливлює своєчасне ознайомлення з матеріалами справи та підготовку матеріалів справи до суду. Зазначила, що на момент ухвалення заочного рішення від 28.01.2016 боржником був спадкодавець - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкодавець перебував на обліку в психо-неврологічному диспансері, через що на постійну роботу не міг працевлаштуватися, заробляв на життя тимчасовими підробітками, на суді не міг самостійно захищати свої права. Під час ознайомлення з матеріалами справи вона виявила суттєві розбіжності у розрахунках заборгованості, що ставить під сумнів достовірність визначеної суми боргу. Так, у трьох різних позовах, поданих за один і той самий період (2013-2015 рр.) але з однією пред`явленою сумою заборгованості 1145,42 грн , містяться різні розрахунки. Зокрема, відрізняються показники нарахувань за тарифами, зазначені суми сплати та перерахувань на рахунок підприємства державної субсидії. Це надає докази, які порушують спір на право, тому прошу суд заслухати їх на судовому розгляді. У наказному провадженні не може існувати спору щодо суми боргу. Тези для слухання спора на право: 1) про неспроможність спадкодавця самостійно захищати свої права; 2) інший суд розглядав таку заяву, що порушило законні права мого захисту; 3) спір на право: існують розбіжності в нарахуваннях боргу та помилки (ч.1 ст. 165 ЦПК України); 4) порушення норм процесуального права, у яких беруть декілька боржників ; 5) невірно вказана сума боргу та є неточності у відомості про боржника у постанові приватного виконавця від 06.10.2025. У зв`язку з цим просить поновити строк для подання заяви про скасування заочного рішення у зв`язку з відкритими новими обставинами та відмінити заочне судове рішення від 28.01.2015 у зв`язку з відкритими новими обставинам у справі.

Вивчивши підстави порушеного клопотання про поновлення процесуального строку, суд дійшов наступного висновку.

За загальним правилом метою встановлення строків є надання визначеності у реалізації суб`єктами правовідносин своїх прав та обов`язків. З настанням або закінченням відповідного строку пов`язане виникнення, зміна чи припинення правовідносин.

Строк як відрізок часу обмежує дію суб`єктивних прав та обов`язків. Водночас процесуальний строк - це встановлений законом або визначений судом проміжок часу, протягом якого суд або учасники судового процесу мають право або зобов`язані вчинити певну процесуальну дію чи сукупність таких дій.

Процесуальні строки мають свою специфіку: по-перше, вони завжди мають імперативний характер; по-друге, процесуально-правові строки встановлюються для здійснення тих або інших процесуальних дій; по-третє, вони мають забезпечувати оперативність та ефективність здійснення правосуддя і сприяти дисциплінуючому впливові на учасників процесу.

Запровадження строку, у межах якого особа може звернутися до суду з позовом, заявою, апеляційною чи касаційною скаргою, обумовлено передусім необхідністю дотримання принципу правової визначеності та забезпечення здійснення судових процедур у межах розумних строків.

У низці рішень ЄСПЛ принцип правової визначеності трактується у контексті дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий, лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (справи «Рябих проти Росії», пункти 51, 52, «Брумареску проти Румунії», пункт 61).

Встановлення строків звернення до суду із заявою чи скаргою у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для учасників справи того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте судом рішення або здійснена дія не підлягатимуть скасуванню.

Обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, ЄСПЛ сформував практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, також строків апеляційного та касаційного оскарження судових рішень, а поновлення пропущеного строку допускається лише у випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

Зокрема, ЄСПЛ у справах «Світлана Науменко проти України», «Трегубенко проти України», «Праведна проти Росії», «Желтяков проти України» зазначає, що у випадках перегляду судових рішень як у порядку нагляду, так і у зв`язку з нововиявленими обставинами національним судам необхідно забезпечувати дотримання учасниками справи встановлених строків та не допускати того, щоб за допомогою таких процесуальних механізмів, як продовження строку на оскарження, було порушено принцип правової визначеності.

Загалом згідно з практикою ЄСПЛ при застосуванні процедурних правил варто уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом, та порушення принципу правової визначеності (справи «Волчлі проти Франції», «ТОВ «Фріда» проти України»).

Строк на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення є одним з інструментів забезпечення принципу правової визначеності, право відповідача на перегляд заочного рішення суду не є абсолютним та забезпечується за умови дотримання ним порядку та строку звернення до суду першої інстанції із заявою про перегляд заочного рішення.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до вимог ст.284 ЦПК України (в редакції станом на теперішній час) заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення ухвалено Жовтневий районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 28 січня 2016 року.

Ухвалою Покровського суду міста Кривого Рогу від 11 вересня 2025 року замінено боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 його правонаступником ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , у виконавчому листі № 212/10071/15-ц, 2/212/737/16, виданого Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Тобто Заболотній було відомо про заочне рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 січня 2016 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. ст. 58 ЦПК сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Таким чином, судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що боржнику було відомо про заочне рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 січня 2016 року.

За таких обставин, вважаю, що ОСОБА_1 пропущено строк для подання заяви про перегляд заочного рішення суду від 28 січня 2016 року та поважні обставини, що об`єктивно перешкоджали їй звернутися до суду із заявою про перегляд заочного рішення у визначений процесуальним законом строк відсутні, а тому клопотання про поновлення цього процесуального строку задоволенню не підлягає.

Положеннями статті 126 ЦПК України встановлено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 червня 2024 року (справа №756/11081/20) сформулювала висновок про те, що оцінка поважності причин пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення належить до компетенції місцевого суду, до якого подана така заява. Наслідком пропуску строку для подання заяви про перегляд заочного рішення за умови відсутності поважних причин для його поновлення, є залишення такої заяви без розгляду на підставі частини другої статті 126 ЦПК України, а не без задоволення.

Установивши відсутність у заявника об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання ними заяви про перегляд заочного рішення в строки, визначені процесуальним законом, суд дійшов висновку про залишення її заяви про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, а заяви про перегляд заочного рішення без розгляду.

Керуючись ст. ст. 126, 127, 253, 260, 261, 284, 353 ЦПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на подання заяви перегляд заочного рішення від 28 січня 2016 року - відмовити.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 01 грудня 2025 року.

Суддя О. Г. Пустовіт