Провадження № 2/521/1364/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

05 грудня 2025 року Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Роїк Д.Я.,

при секретарі Каліній П.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб: Територіального відділу Хаджибейського району служби у справах дітей служба у справах дітей, Орган опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради, Міністерства оборони України, військова частину № НОМЕР_1 про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Територіального відділу Хаджибейського району служби у справах дітей служба у справах дітей, Орган опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради, Міністерства оборони України, військова частину № НОМЕР_1 про позбавлення батьківських прав, про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що в період шлюбу у них народився син ОСОБА_4 . Рішенням мирового судді 222 судової дільниці Рузського судового району Московської області від 06 квітня 2021 року шлюб між сторонами було розірвано, після чого отримано свідоцтво про розірвання шлюбу від 01 червня 2021 року, виданого Рузським відділом ЗАГС Головного управління ЗАГС Московської області. Після розірвання шлюбу позивачка повернулася до України і по теперішній час постійно проживає з сином на території України. Ще до моменту розірвання шлюбу відповідач припинив спілкування і утримання свого неповнолітнього сина. Після повернення до України, відповідач не спілкується із сином, не утримує його, не турбується про його розвиток та не приймає будь-якої участі у його житті.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 27 січня 2025 року відкрито провадження в даній справі.

У зв`язку з набранням чинності 25.04.2025 Закону України від 26.02.2025 № 4273-ІХ "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо зміни найменувань місцевих загальних судів", Малиновський районний суд міста Одеси перейменовано на Хаджибейський районний суд міста Одеси.

Ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 14 липня 2025 року підготовче провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Територіального відділу Хаджибейського району служби у справах дітей служба у справах дітей, Орган опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав до судового розгляду по суті.

Представник позивачки в судове засідання не з`явилась, просила позов задовольнити та розглядати справу у її відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, заяв та клопотань до суду не направив. Про проведення судових засідань повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток, котрі повернулися з відміткою по відсутність особи за адресою. Окрім того відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористався, жодних заперечень проти позову не надав, з огляду на що суд вважає за можливе відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Представник третьої особи не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, матеріали справи містять висновок органу опіки та піклування від 11.07.2025 вих. № П-751 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що сторони з 11.10.2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який був зареєстрований Люберецьким управлінням ЗАГС Головного управління ЗАГС Московської області, актовий запис № 1634.

У період шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_4 народився син ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Люберецьким управлінням ЗАГС Головного управління ЗАГС Московської області, актовий запис № 1321.

Рішенням мирового судді 222 судової дільниці Рузського судового району Московської області від 06 квітня 2021 року шлюб між сторонами було розірвання, після чого отримано свідоцтво про розірвання шлюбу від 01 червня 2021 року, виданого Рузським відділом ЗАГС Головного управління ЗАГС Московської області.

Після розірвання шлюбу позивачка повернулася до України і по теперішній час постійно проживає з сином на території України.

09.11.2023 року ОСОБА_3 було видано довідку № 5114-000025800 про реєстрацію особи громадянином України, відповідно до якої за рішенням ГУДМС України в Одеській області він набув громадянство України на підставі ч.1 ст.7 Закону України «Про громадянство України» з 26 березня 2015 року.

На теперішній час позивачка за договором оренди житлового приміщення від 10 липня 2024 року винаймає частину житлового приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , строком на один рік тобто до 09 липня 2025 року.

Згідно довідки, виданої Одеським ліцеєм № 57 Одеської міської ради, батько учня 3-Б, ОСОБА_5 контакту з ліцеєм не підтримує, успішністю дитини не цікавиться, з учителями не спілкується, батьківські збори не відвідує. На виклики до ліцею приходить лише матір.

Згідно характеристики, підписаною класним керівником та директором ліцею, ОСОБА_4 навчається у школі з першого класу. Зарекомендував себе як дисциплінований учень Має навчальні досягнення високого рівня. Навчається в повну міру своїх можливостей. Має довільну зорову, слухову, механічну пам`ять. Запам`ятовує учбовий матеріал. Виявляє логічне, образне, творче мислення. Має здібності до вивчення предметів природничо-математичного циклу. На уроках завжди уважний. Систематично виконує домашнє завдання. Має добрий загальний розвиток. Мати приділяє належну увагу вихованню і навчанню сина. Постійно підтримує зв`язок зі школою та класним керівником, систематично відвідує батьківські збори.

З моменту повернення до України і по теперішній час відповідач жодним чином не цікавився життям, судьбою та розвитком дитини.

Відповідач є громадянином російської федерації і постійно проживає в москві. Він підтримує збройну агресію по відношенню до України.

Згідно службової характеристики ОСОБА_1 займає посаду старшого офіцера організаційно-планового відділення військової частини НОМЕР_1 Сил підтримки Збройних Сил України. За час проходження служби зарекомендувала себе з позитивного боку. Адміністративних стягнення за вчинення корупційного або військово-адміністративного правопорушення не накладалося.

Відповідно до довідки про доходи загальна сума доходів позивачки за період з квітень по вересень 2024 становить 223947 грн.

Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 11.07.2025 вих. № П-751 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Опитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 , в режимі відеоконференції, за участі психологів системи «Барнахус» повідомив суду, що з батьком не спілкується, батько участі в його житті не приймає, не заперечує щодо позбавлення батька батьківських прав відносно нього.Зазначав що проживає з мамою, мама ним опікується, здійснює догляд, купляє речі, та все необхідне до школи.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по виханню дитини.

Відповідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідним харчуванням, медичним доглядом, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі.

У постанові Верховного Суду від 17 червня 2021 року у справі № 643/7876/18 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватись вимог ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Європейський суд з прав людини СПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу і повинен застосовуватись у випадках свідомого та умисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, та з врахуванням того, що такий захід буде застосований в інтересах дітей.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

З підстав вищевикладеного, вбачається, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків, які полягають в тому, що він не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі. Зазначені фактори в їх сукупності судом розцінюються як ухилення відповідачем від виховання доньки.

Відповідно до чинного сімейного законодавства мати, батько можуть бути позбавленні батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування та в інших випадках. Мати, батько можуть бути позбавленні батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них.

З наведених мотивів, враховуючи інтереси дитини та з метою соціального захисту її прав, суд приходить висновку, що в інтересах дитини доцільно застосувати такий крайній захід до відповідача, як позбавлення його батьківських прав.

Отже, враховуючи встановленні судом фактичні обставини справи, дослідженні письмові докази, суд прийшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Вирішуючи заяву по суті, суд виходив з наступного.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову-на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача ; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отож, оскільки позов задоволено, то суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 1211,20 гр.

Керуючись статтями 4-13,76-89,200, 206, 258-273, 280 ЦПК України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, Декларацією прав дитини від 20.11.1959 року, ст. ст. 150, 155, 164, 166 Сімейного кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб: Територіального відділу Хаджибейського району служби у справах дітей служба у справах дітей, Орган опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради, Міністерства оборони України, військова частину № НОМЕР_1 , про позбавлення батьківських прав про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Позивачем рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду в загальному порядку в тридцятиденний строк.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільно-процесуальним Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Д.Я. Роїк