Справа 688/5029/25
№ 2/688/2029/25
Рішення

Іменем України

(заочне)

29 грудня 2025 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого - судді Березюка О.Г.,

за участю секретаря судового засідання Антонюк І.І.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань у м. Шепетівці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог.

16 жовтня 2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» (далі ТОВ «ФК «Артеміда-Ф») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 23611,27 грн, судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрат на правничу допомогу в розмірі 7000 грн.

Позов обґрунтовано тим, що 04 грудня 2019 року ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 уклали договір про надання позики на умовах споживчого кредиту №310320. Договір укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, що опублікований на веб-сайті www.credit7.ua, який підписаний електронним цифровим підписом та акцептований ОСОБА_1 04 грудня 2019 року, шляхом підписання електронним підписом.

ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачкою за кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 7000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідачки № НОМЕР_1 .

22 лютого 2021 року ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Сіроко Фінанс» уклали договір факторингу №015-220221 від 22 лютого 2021 року, згідно з яким позивач набув статусу кредитора та отримав право грошової вимоги до осіб, які були боржниками ТОВ «Лінеура Україна», в тому числі щодо ОСОБА_1 , порядковий номер якої згідно реєстру боржників 155.

21 жовтня 2024 року ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» уклали договір факторингу №20241021/1 від 21 жовтня 2024 року, згідно з яким позивач набув статусу кредитора та отримав право грошової вимоги до осіб, які були боржниками ТОВ «Сіроко Фінанс», в тому числі щодо ОСОБА_1 , порядковий номер якої згідно реєстру боржників 67.

У звязку із неналежним виконанням зобовязання за договором позики станом на 13 жовтня 2025 року заборгованість відповідачки перед позивачем становить 23611,27 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 7000 грн, залишку заборгованість по процентам 12901 грн, інфляційне збільшення 3710,27 грн (нараховано новим кредитором за період 12 грудня 2019 року по 23 лютого 2022 року).

Позивач просив стягнути заборгованість з відповідачки в розмірі 23611,27 грн, 7000 грн витрати на правову допомогу та судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Узагальнені доводи та заперечення відповідача.

Відповідач ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання, на адресу суду повернуто поштове відправлення з відміткою ВПЗ «адресат відсутній». Відповідач вважається повідомленим про дату судового засідання, в судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

16 жовтня 2025 позивач звернувся до суду з даним позовом через систему «Електронний суд», долучивши докази направлення копії позовної заяви з додатками відповідачу, також подав клопотання про витребування доказів.

23 жовтня 2025 суд отримав інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача, згідно реєстру територіальної громади та книги погосподарського обліку ОСОБА_1 змінила прізвище на ОСОБА_3 .

24 жовтня 2025 року відкрив спрощене позовне провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 25 листопада 2025 року.

Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд постановив ухвалу, без оформлення окремого документа, про заочний розгляд справи, перейшов до стадії ухвалення судового рішення та відповідно до ч.1 ст. 244 ЦПК України відклав ухвалення та проголошення судового рішення.

Виклад встановлених судом обставин та зміст спірних правовідносин

Між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини на підставі кредитного договору, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Суд встановив, що 04 грудня 2019 року ОСОБА_1 уклала з ТОВ «Лінеура Україна» договір про надання позики на умовах споживчого кредиту №310320 в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) укладення договору про надання коштів на умовах фінансового кредиту, опублікований в особистому кабінеті відповідача та на веб-сайті www.credit7.ua, підписаний електронним підписом та акцептований ОСОБА_1 04 грудня 2019 року шляхом підписання електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання ним одноразового ідентифікатора, який був надісланий на телефонний номер відповідача, верифікований в її особистому кабінеті.

Відповідно до п.п. 1.1 п.1 договору позики кредитодавець надав відповідачці грошові кошти (кредит) у розмірі 7000 грн, а відповідачка зобовязалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені Договором позики, з кінцевим терміном погашення не пізніше 11 грудня 2019 (п.п.1.2 п.1 договору). Договором визначено, що акційна процентна ставка 1,90% від суми позики за кожен день користування позикою в межах строку надання позики (п.1.1.3.1 п.1 договору), стандартна процентна ставка складає 1,90 % (п.п.1.3.2 п.1 договору) від суми позики за кожен день користування позикою.

Кредитодавець свої зобовязання за договором позики виконав, надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначені умовами договору позики.

22 лютого 2021 року ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Сіроко Фінанс» уклали договір факторингу №015-220221 від 22 лютого 2021 року, згідно з яким позивач набув статусу кредитора та отримав право грошової вимоги до осіб, які були боржниками ТОВ «Лінеура України», в тому числі щодо ОСОБА_1 , порядковий номер якої згідно реєстру боржників 155.

21 жовтня 2024 року ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» уклали договір факторингу №20241021/1 від 21 жовтня 2024 року, згідно з яким позивач набув статусу кредитора та отримав право грошової вимоги до осіб, які були боржниками ТОВ «Фінансова компанія «Форза», в тому числі щодо ОСОБА_1 , порядковий номер якої згідно реєстру боржників 67.

Відповідно до витягу з реєстру прав вимог №20241021/1 від 13 жовтня 2025 року ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» набуло права грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 у розмірі 19901,00 грн, з яких: 7000 грн сума заборгованості по тілу кредиту та 12901 грн заборгованість по відсотках.

Згідно розрахунку заборгованості станом на 13 жовтня 2025 року заборгованість відповідачки перед позивачем становить 23611,27 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 7000 грн, залишку заборгованість по процентах - 12901 грн, інфляційне збільшення 3710,27 грн (нараховано новим кредитором за період 12 грудня 2019 року по 23 лютого 2022 року).

Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами: копією договору про надання позики на умовах фінансового кредиту; договорами факторингу;копією паспорта споживчого кредиту; додатком до договору про надання позики на умовах фінансового кредиту графіком платежів; детальним розрахунком заборгованості випискою з особового рахунку ОСОБА_1 , іншими матеріалами справи.

Застосовані норми права.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 цього Кодексу встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторінмає бути досягнуто згоди.

Згідно з ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщоі нше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.

Відповідно дост.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаївділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч.1 ст.599 ЦК України).

Відповідно до змісту ст. ст. 610, 611, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Відповідно до ч.2 ст.1048 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 (провадження №14-10 цс 18) від 28 березня 2018 року.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

За змістом ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Мотиви та висновки суду.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

04 грудня 2019 року відповідачка уклала договір з первісним кредитором про надання позики на умовах споживчого кредиту №310320, який вчинено із використанням електронного підпису відповідача, відповідно до якого Товариство надало відповідачу кошти в сумі 7000 грн на банківський картковий рахунок, а відповідач зобов`язалася повернути отриманий кредит в строк, визначений умовами договору.

У договорі сторони дійшли згоди щодо усіх істотних умов домовилися щодо розміру кредитних коштів отриманих відповідачем у позику, щодо строку повернення кредитних коштів, щодо розміру процентної ставки за користування кредитними коштами, а також щодо розміру процентної ставки, яка підлягає сплаті за користування кредитними коштами у разі прострочення користування коштами поза межами строку дії договору позики.Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором, який було відправлено на номер телефону, зазначений відповідачем що відповідає ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Даний договір позики містить персональні дані відповідача, зокрема, її прізвище, ім`я, по батькові, дату народження, паспортні дані, номер картки платника податків, номер банківського рахунку, на який перераховуватимуться грошові кошти, а також адресу, номер телефону та адресу електронної пошти відповідача.

Після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у відповідача виникло зобов`язання по поверненню суми отриманого кредиту та сплати відповідної плати за користування кредитом.

ТОВ «Лінеура Україна» виконало свої зобов`язання - надало відповідачу кредитні кошти, відповідач не виконала зобов`язань по поверненню грошових коштів, чим порушила умови кредитного договору та має заборгованість.

22 лютого 2021 року ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Сіроко Фінанс» уклали договір факторингу №015-220221 від 22 лютого 2021 року, згідно з яким позивач набув статусу кредитора та отримав право грошової вимоги до осіб, які були боржниками ТОВ «Лінеура України», в тому числі щодо ОСОБА_1 , порядковий номер якої згідно реєстру боржників 155.

21 жовтня 2024 року ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» уклали договір факторингу №20241021/1 від 21 жовтня 2024 року, згідно з яким позивач набув статусу кредитора та отримав право грошової вимоги до осіб, які були боржниками ТОВ «Фінансова компанія «Форза», в тому числі щодо ОСОБА_1 , порядковий номер якої згідно реєстру боржників 67.

Обгрунтованими є вимоги позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту, за нарахованими процентами за користування позикою, оскільки таке передбачено умовами п.3.1, 3.2 розділу 3 договору позики та позивач заявив про стягнення прострочених відсотків на підставі ч.2 ст.625 ЦК України. Крім того, обгрунтованим є нарахування позивачем індексу інфляції за порушення виконання відповідачем грошового зобов`язання за період з 12 грудня 2019 року по 23 лютого 2022 року, тобто до початку воєнного стану. Наведені позивачем розрахунки складових заборгованості відповідач не спростувала, доказів сплати суми боргу не надала.

Суд зауважує, що нарахування відсотків на прострочену позику передбачено договором позики, тобто розмір процентів поза межами строку повернення кредиту у відповідності до ст.625 ЦК України передбачений умовами договору.

Також суд зазначає, що Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №524/5556/19 від 12 січня 2021 року дійшов такого висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Договір про надання фінансового кредиту підписаний відповідачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами».

Отже, з відповідача підлягає стягненню заборгованість у повному розмірі.

Розподіл судових витрат.

За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обргунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2422,40 грн.

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано копію договору про надання правової допомоги №211090067 від 09 жовтня 2025 року, укладеного з адвокатом Бачинським О.М., з встановленням гонорару адвоката у фіксованій сумі - 7000 грн., оплата якого здійснюється впродовж 10 днів з моменту постановлення судом рішення; за результатами надання правової допомоги складається акт, орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які включається оплата послуг адвоката за аналіз наданих клієнтом документів, судової практики, визначення перспективи подання позовної заяви, оплата послуг адвоката за підготовку позовної заяви, оплата послуг адвоката за збирання доказів долучених до позовної заяви,оплата послуг адвоката за підготовку та подання заяв, скарг, клопотань, чи інших процесуальних документів у ході судового розгляду справи.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

Враховуючи складність справи, що є малозначною, виконані адвокатом роботи, які не є складними та не потребують значних затрат часу, зміст позовної заяви, що є типовим для такого виду правовідносин, обсяг доданих документів, підготовка інших заяв по суті справи, суд вважає, що заявлені витрати на правничу допомогу у розмірі 7000 грн не відповідають засадам розумності та співмірності характеру наданої правової допомоги, реальності таких витрат, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 2000 грн витрат на правничу допомогу.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у сумі 4422,40 грн, з яких 2422,40 грн витрат зі сплати судового збору та 2000 гривень витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 141, 176, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 289, 352, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» заборгованість за договором про надання позики на умовах споживчого кредиту №310320 від 04 грудня 2019 у розмірі 23611 (двадцять три тисячі шістсот одинадцять) грн 27 коп, яка складається з тіла кредиту у розмірі 7000 грн, процентів за користування кредитом у розмірі 12901 грн, інфляційного збільшення у розмірі 3710 грн 27 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» судові витрати у сумі 4422,40 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Хмельницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф», місцезнаходження: 79013, м. Львів, вул. С.Бандери, 87, офіс 54, ;

відповідач ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована по АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_2 , виданий 15 листопада 2023 року, орган видачі 6831, РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя