Справа №639/2016/25
Провадження №2/639/1062/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2025 року Новобаварський районний суд міста Харкова

в складі: головуючого - судді Баркової Н.В.,

за участю секретарів - Кобзар І.І., Скороход Б.О.,

представника позивача - адвоката Олійник О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання дітей, -

ВСТАНОВИВ:

27.03.2024 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Олійник О.М. звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , третьою особою зазначивши Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, і просить суд визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком - ОСОБА_1 .

Вказана позовна заява містить відомості про те, що документ сформовано в системі «Електронний суд».

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 17.08.2013 року позивач та відповідач уклали шлюб. В шлюбі у сторін народились діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . До 2021 року родина проживала у м. Златополі, потім переїхала до м. Харкова. 16.11.2021 року позивач, за фінансової підтримки своєї сестри,придбав житловий будинок та земельну ділянку. Одразу після купівлі він почав облаштування будинку. Усе, що зроблено в будинку, на прибудинковій території, робилось позивачем для родини і для дітей. Від їх народження і до теперішнього часу позивач повністю утримує доньок, забезпечує їх усім необхідним для життя і повноцінного розвитку. Увесь свій вільний час позивач присвячує дітям. При цьому відповідач ніколи не працювала, не працює на теперішній час, не має доходів, окрім виплат ВПО, проживає не за місцем реєстрації. Родина відповідача - мати, батько, брат-інвалід, проживають у доволі скрутних умовах, доходів, утримувати окрім себе ще двох малолітніх доньок вони не мають. Окрім того, позивач зазначає, що на даний час побут дітей налагоджений, оскільки він забезпечив їх усім необхідним для життя та нормального розвитку, поряд із батьком вони почуваються спокійно і комфортно. Доньки люблять батька і не бажають із ним розлучатися, така розлука спричинить їм душевні страждання. Позивач готовий фінансово утримувати своїх дітей, дбати про них, забезпечуючи максимально комфортні та безпечні умови проживання. У випадку погіршення ситуації у Харкові - він готовий на своєму автомобілі вивезти дітей у безпечне місце. Відтак, на переконання позивача, визначення місця проживання доньок разом із ним відповідає їх найкращим інтересам.

У зв`язку з викладеним, позивач вимушений звернутися до суду с даним позовом.

Ухвалою Новобаварського (Жовтневого) районного суду міста Харкова від 31.03.2025 року прийнято позов до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання дітей. Призначено підготовче засідання.

До початку підготовчого засідання 16.04.2025 року на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Бойка Р.М. надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що відповідач ОСОБА_2 категорично не погоджується з позовними вимогами ОСОБА_1 , позов є необґрунтованим та недоцільним, просить відмовити у задоволенні позову. Як зазначено у відзиві, шлюб між сторонами зареєстровано 17.08.2013 року, наразі позивачем ОСОБА_1 подано до суду позовну заяву про розірвання шлюбу. Під час шлюбу у подружжя народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .16.11.2021 року позивачем та відповідачем за спільні кошти, набуті ними за час зареєстрованого шлюбу, придбано житловий будинок з надвірними будівлями, який, за згодою подружжя, зареєстровано на ім`я відповідача. Наразі відповідачем ОСОБА_2 щодо цього майна до суду подано позовну заяву про поділ майна подружжя. Так, представник відповідача зазначив, що до позовної заяви не додано письмовий висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дітей, батьків, які бажають проживати з дітьми, брати участь у їх вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Крім того, позивачем не надано медичні довідки про стан здоров`я батька і дітей, акти обстеження житлових умов батька на предмет визначення місця проживання дітей. Позовна заява має суттєві недоліки, тому не відповідає вимогам ЦПК України та практиці Верховного суду. Відповідач є порядною людиною, ввічливою, доброзичливою, яка піклується, дбає, виховує своїх малолітніх дітей і хоче, щоб вони жили з нею, оскільки діти - маленькі дівчатка, які потребують саме материнської любові та уваги в такому ранньому віці. Відповідач на обліку у лікаря нарколога і психіатра не перебуває, спиртними напоями не зловживає, веде нормальний образ життя, має вищу освіту за спеціальністю «Початкова освіта» за кваліфікацією організатор початкової освіти, вчитель початкової школи, раніше не судима. Матір`ю створені належні умови для виховання та розвитку дітей. Позивачем ОСОБА_1 не доведено, що проживання дітей з ним буде мати більш позитивний вплив на них. Правильним є врахування інтересів дітей, які проживають в атмосфері любові, турботи, захисту, разом з матір`ю, а тому для зміни місця їхнього проживання вагомі підстави відсутні.

Ухвалою Новобаварського районного суду міста Харкова від 04.08.2025 року підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання дітей - закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті. Заяву позивача ОСОБА_1 про виклик свідків - задоволено частково. Викликано в судове засідання свідків: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Олійник О.М. приймали участь у підготовчому та судових засіданнях, надали вступне слово, в якому позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на викладені у позові обставини. Також позивач зазначив, що саме він 7 місяців живе з дітьми, після того як відповідач пішла з дому, спілкуванню з дітьми він не перешкоджає дружині, однак вона спілкується лише по вайберу і зрідка приїжджає, після судових засідань. Позивач повністю забезпечує дітей, старша донька потребує лікування, яке також оплачує позивач.

Відповідач ОСОБА_2 брала участь у судовому засіданні, надала вступне слово, в якому просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на викладені у відзиві обставини. Однак в усних поясненнях вона підтвердила, що на даний час фактично проживає у своїх батьків, там працює тиждень через тиждень, відвідує дітей 2 рази на місяць по вихідних, а діти проживають з батьком за адресою реєстрації в будинку окремо від неї. Оскільки ще проходить суд стосовно розподілу будинку, позивач в ньому не живе, однак бажає там проживати з дітьми.

Представник третьої особи Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради надав письмові пояснення на позов, висновок по справі та заяву, в якій просив розглянути справу у відсутність представника третьої особи.

В останнє судове засідання учасники справи не з`явилися, повідомлені про дату, час та місце судового засідання належним чином.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.

Суд, заслухавши вступне слово учасників, допитавши свідків та дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини.

17.08.2013 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уклав шлюб з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що зроблено відповідний актовий запис №273 та підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 17.08.2013 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінено на « ОСОБА_9 » (а.с. 19).

В шлюбі у позивача та відповідача народилися діти - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого повторно 14.03.2025 року,та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого повторно 14.03.2025 року (а.с. 17-18).

З копії договору купівлі - продажу від 16.11.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Жовнір Я.В. за р.№4733, вбачається, що ОСОБА_1 придбав на праві приватної власності будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12).

Згідно з копіями витягів з Реєстру Харківської територіальної громади від 12.02.2025 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 22.11.2021 року зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7-8).

З довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 27.03.2025 року також вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 з 22.11.2021 року зареєстровані діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також їх батьки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.29).

Відповідно до копії Акту комітету району в місті жителів приватного сектору Новобаварського району міста Харкова №01 від 13.02.2025 року складеного ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , останні підтверджують факт проживання позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період з 25.11.2021 року по 13.02.2025 року за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6).

З відповіді КЗ «Пісочинська початкова школа «Надія» Пісочинської селищної ради від 24.02.2025 року вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається у 3-А класі КЗ «Пісочинська початкова школа «Надія» Пісочинської селищної ради Харківської області (наказ про зарахування від 31.08.2022 року №30-у) (а.с. 11).

У відповідь на адвокатський запит директором КЗ «Пісочинська початкова школа «Надія» Пісочинської селищної ради та класним керівником надано інформацію від 25.03.2025 року про те, що ОСОБА_1 , як батько дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , привозить та забирає дитину зі школи, підтримує контакт з вчителем, адміністрацією закладу, цікавиться успіхами доньки, відвідує концерти та свята, які відбуваються на базі школи за участю батьків, вирішує питання, які виникають під час навчання, ОСОБА_11 має дружні та довірливі стосунки з батьком (а.с. 9).

Згідно з характеристикою КЗ «Пісочинська початкова школа «Надія» Пісочинської селищної ради від 08.04.2025 року, дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , є ученицею 3-А класуКЗ «Пісочинська початкова школа «Надія» Пісочинської селищної ради» (наказ 31.08.2022 року №30-у.) Зі слів класного керівника ОСОБА_12 , дитиною опікуються батьки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . В період відвідування дитиною закладу батьки постійно приймають участь у її розвитку та вихованні: приймають активну участь в освітньому процесі дитини, активно спілкуються з педагогами та працівниками закладу, постійно відвідують батьківські збори. За весь період перебування дитини в закладі, і батько, і мати цікавилися досягненнями у навчанні ОСОБА_11 , поведінкою дитини у закладі та з однолітками. ОСОБА_11 доброзичливо ставиться до вчителів та однолітків, цікавиться навчанням та має здібності до математичних та мовних дисциплін, зокрема, добре вивчає вірші та розв`язує задачі. Також любить малювати. Приймає участь у навчальних проектах ЮНІСЕФ «Спів Дія заради дітей». Без поважних причин учениця 3-А класу ОСОБА_13 , онлайн уроки не пропускає. Проте, останнім часом дитина перебуває в тривожному стані. З класним керівником постійно тримають зв`язок і батько, і мати. ОСОБА_11 проживає за місцем прописки з батьком, матір`ю та молодшою сестрою (а.с. 44).

З відповідей КНП «Міська дитяча поліклініка №2» ХМР від 28.03.2025 року вбачається, що первинна медична допомога дітям ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надається у вищезгаданій установі. Під час відвідувань лікаря-педіатра дітей супроводжували мати і батько. 24.03.2025 року ОСОБА_11 і Діана в супроводі батька відвідували лікаря-педіатра з приводу медичного огляду та проведення проб Манту. Батько дітей постійно контактує з лікарем - педіатром стосовно стану здоров`я дітей (а.с. 48-49).

Позивач ОСОБА_1 офіційно працевлаштований, має постійний дохід, що підтверджується довідкою №2про доходи від 13.02.2025 року ТОВ «ФЛЄКСС», дохід за період з лютого 2024 року по січень 2025 року складає 315 550,60 грн. (а.с. 10). За місцем роботи ОСОБА_1 характеризується позитивно, що вбачається з характеристики від 12.02.2025 року, наданої за місцем роботи (а.с. 27).

Надані позивачем до матеріалів справи світлини містять зображення спільного побуту та прогулянок позивача з доньками (а.с.20-25).

В свою чергу, згідно наданих довідок станом на 2025 рік, відповідач ОСОБА_2 на обліку у лікаря нарколога і психіатра не перебуває, до кримінальної відповідальності станом на 06.04.2025 року не притягалася, закінчила у 2015 році Харківський національний педагогічний університет імені Г.С. Сковороди і отримала повну вищу освіту за спеціальністю «Початкова освіта» та кваліфікацію організатор початкової освіти, вчитель початкової школи, що підтверджується копією диплому спеціаліста (а.с.40-43).

Постановою Новобаварського районного суду міста Харкова від 02.07.2025 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу на користь державив розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 510, 00 грн. У вказаній постанові встановлені ті обставини, що 08 травня 2025 року о 13:00 год. ОСОБА_2 за адресою проживання: АДРЕСА_1 , вчинила сварку зі своєю малолітньою донькою - ОСОБА_3 , 2015 р.н., в ході якої ображала її, принижувала честь та гідність, внаслідок чого завдала малолітній потерпілій психологічних страждань, чим допустила домашнє насильство. Своїми діями порушила вимоги ч.2 ст. 173-2 КУпАП. Крім того, 08 травня 2025 року о 13:00 год. ОСОБА_2 за адресою проживання: АДРЕСА_1 , вчинила сварку зі своєю малолітньою донькою - ОСОБА_4 , 2019 р.н., в ході якої ображала її, принижувала честь та гідність, внаслідок чого завдала малолітній потерпілій психологічних страждань, чим допустила домашнє насильство. Своїми діями порушила вимоги ч.2 ст. 173-2 КУпАП.(а.с. 76-78).

У лютому 2025 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Рішенням Новобаварського районного суду м. Харкова від 05 травня 2025 року позов було задоволено.

Однак постановою Харківського апеляційного суду від 04.09.2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_14 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 - задоволено. Рішення Новобаварського районного суду м. Харкова від 05 травня 2025 року - скасовано. Ухвалено нове судове рішення. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 - відмовлено. Компенсовано ОСОБА_1 за рахунок держави сплачений ним судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 1 816,80 грн. В постанові, зокрема, встановлено, що відповідачем надані належні докази на підтвердження того, що станом на час ухвалення рішення судом першої інстанції малолітні діти сторін у справі проживали з ним та знаходились на повному його утриманні. Аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Встановлений у процесі розгляду справи факт того, що протягом тривалого часу діти проживають окремо від матері, усупереч вимогам закону залишився поза увагою суду (а.с. 93-96).

Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради надано письмовий висновок від 03.06.2025 року про визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Так, під час розгляду та вивчення наданих документів встановлено, що батько дітей - ОСОБА_1 , мати дітей - ОСОБА_2 . Батьки перебували у шлюбі з 17.08.2013 року. Жовтневим районним судом м. Харкова розглядається позов про розірвання їх шлюбу (справа № 639/908/25) та про поділ майна (справа № 639/2393/25). Малолітні діти, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зараз мешкають разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 , де створено належні житлово-побутові умови (акт обстеження від 23.05.2025 року). ОСОБА_1 працює, має самостійний дохід, за місцем роботи характеризується позитивно, до кримінальної відповідальності не притягувався, психоактивні речовини не вживає, що підтверджується відповідними довідками. Батько пояснив, що мати пішла з сім`ї та мешкає зараз у своїх батьків в Кіровоградській області, де відсутні належні умови для проживання дітей; крім того вона, зі слів позивача, ніде не працює та мало уваги приділяла дітям, здійснює психологічний тиск на них, доводить до сліз. ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання невідоме. Матері дітей на прийомі в Департаменті служб було роз`яснено право подати зустрічний позов та запрошено на повторну співбесіду, оскільки на той момент вона не визначилась зі своєю позицією та планувала порадитись з адвокатом, зібрати документи. Повторно ОСОБА_2 до Департаменту служб не з`явилась, відомостей про місце роботи, заробітну платню, характеристики тощо до Департаменту служб не надала, зустрічного позову про визначення місця проживання дітей з матір`ю не подавала. У своєму відзиві на позов ОСОБА_2 пояснила, що заперечує проти визначення місця проживання дітей з батьком та вважає, що діти повинні мешкати з нею. Питання щодо визначення місця проживання малолітніх дітей, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , додатково було розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради (далі Комісія). Комісією встановлено, що батьком надано необхідний перелік документів для визначення місце проживання малолітніх дітей, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком, ОСОБА_1 ; відсутні перешкоди для визначення місця проживання дітей з батьком. Мати дітей не надала документів та пояснень, чи готова вона після того, як діти мешкали однією сім`єю з обома батьками, самостійно організувати належні умови для проживання, виховання та утримання нею дітей. Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 19, 155, 160, 161 Сімейного кодексу України та рекомендацією Комісії, в інтересах дітей, діючи як представник органу опіки та піклування, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради вважає, що відсутні перешкоди для визначення місця проживання малолітніх дітей, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком, ОСОБА_1 (а.с. 59).

У судовому засіданні свідок ОСОБА_5 повідомила, що вона сусідка сторін у справі, проживає від них через будинок з січня 2021 року. Сварок у сусідів не було, але наприкінці лютого 2025 року у ОСОБА_9 щось почало відбуватись: викликалась поліція, речі ділили, мовби хтось щось у ОСОБА_15 вкрав. Також свідок підтвердила, що постійно бачить дітей з ОСОБА_9 , який їх розважає, проводить з ними час, це видно і в соцмережах, також самі діти розповідають де вони були, показують фото. Допомагає ОСОБА_16 - сестра ОСОБА_9 . Свідок приходила до ОСОБА_9 додому, але коли її кликали, востаннє були в липні. ОСОБА_15 бачила вдома раз на 3 місяці в цьому році. Батько працює, всім забезпечує дівчат

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що доводиться позивачу рідною сестрою, а відповідач, відповідно, її колишня невістка. У брата та відповідачки була дружна родина, вони зі свідком часто спілкувались, майже через день бачились, у неї були добрі дружні стосунки як з братом, так і з його дружиною, з останньою навіть ближчі. Дружина не працювала. Однак мабуть у ОСОБА_15 хтось з`явився, вона почала незвично поводитись. Потім дійшло до того, ОСОБА_15 викликала поліцію, коли чоловіка не було вдома. Потім подала на розлучення та на аліменти. Після того як ОСОБА_15 пішла і не повернулась, свідок з лютого 2025 року проживає з братом та дітьми. При цьому ОСОБА_9 не перешкоджає спілкуванню дівчат з матір`ю, дає подзвонити, сам пропонує погуляти ОСОБА_15 з дітьми. Однак ОСОБА_9 фактично дітям і папа і мама. Свідок допомагає, наприклад, брат дає їй гроші, а вона ходить з дітьми по магазинах, все що їм треба купує, готує, проводить з дітьми час, коли брат працює. Матір за півроку приїжджала до дітей двічі і з пустими руками.

Свідок ОСОБА_6 , сусідка сторін через огород, пояснила, що у них була нормальна родина, сусідка знає їх приблизно з 2021 року, але щось трапилось, почались сварки, ОСОБА_15 викликала поліцію, коли чоловік був на роботі, на початку 2025 року поліція приїжджала 3-5 разів. Відтоді свідок бачить дітей з батьком, маму не бачить.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 2 статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

В п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено судам, що при вирішенні спору про місце проживання дитини судам належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 Сімейного кодексу України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла 10 років, визначаються за згодою батьків, яка досягла 10 років за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла 14 років, визначається нею самою.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

За змістом ст. ст. 150, 155 Сімейного кодексу України,здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, батьківські права не можуть здійснюватись усупереч інтересам дитини.

Згідно з положеннями ч.ч. 1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

За змістом статей 160-161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17.10.2018 року по справі №402/428/16-ц відійшла від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі №6-2445цс16 та від 12.07.2017 року у справі №6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме Сімейного кодексу України та принципу 6 Декларації прав дитини, з огляду на наступне.

Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Відповідно до принципу шостого «Декларації прав дитини», яка прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Hunt v. Ukraine, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Mamchur v. Ukraine, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» визначено, що вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (у тому числі в одній квартирі) проте з ким із них і, хто саме з дітей залишається, суд повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому, суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

З урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів і в межах заявлених позовних вимог.

Так проаналізувавши досліджені письмові докази, покази свідків, приймаючи до уваги висновок Департаменту служб у справах дітей ХМР, яким рекомендовано визначити місце проживання дітей разом з батьком, прихильність дітей до батька і їх бажання проживати з батьком, що з`ясовано під час складання висновку, відсутність достатнього контакту дітей з матір`ю (відповідачем), вік дітей, які на час останнього судового засідання не досягали 10 років, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав в їх сукупності для задоволення вимог позивача. Суд враховує також, що відповідачем не заявлені вимоги про визначення місця проживання дітей з нею і не доведена належними доказами така можливість, однак з поведінки сторін вбачається відсутність усталеного узгодження питання визначення місця проживання дітей між батьками, які проживають окремо. Зважаючи на викладене, судом визначається місце проживання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком - ОСОБА_1 , що буде відповідати найкращим інтересам дітей, оскільки позивач створив належні побутові умови, які забезпечують сталий та гармонійний фізичний, психічний та емоційний розвиток дітей, піклується про них, виховує та утримує, проявляє турботу.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.).

Таким чином, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання дітей підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 142, 263-265, 268 ЦПК України, ст. ст. 141, 150, 155, 157, 160, 161 СК України, ст. ст. 15, 29 ЦК України, ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання дітей - задовольнити.

Визначити місце проживання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком - ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ;

Третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, , адреса: 61002, м. Харків, вул. Чернишевська, буд. 55.

Повне рішення складено 29.12.2025 року.

Суддя Н.В. Баркова