Справа № 487/9309/25
Провадження № 2/487/4291/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.12.2025 м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Карташевої Т. А.,

за участю секретаря судового засідання Самедової Р. Ш.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2025 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що з відповідачем 20.06.2019 зареєстрований шлюб. У шлюбі дітей не мають. Спільне життя не склалося, подружні відносини фактично припинені, на час звернення до суду з позовом сторони проживають окремо та не ведуть спільне господарство. Позивачка зазначає, що вони з чоловіком не мають намірів відновлювати подружні відносини, примирення неможливе, а збереження шлюбу суперечить інтересам кожної із сторін. Позивачка просить розірвати шлюб, укладений між нею та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований 20.06.2019 Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Миколаївській області, актовий запис № 311.

Ухвалою суду від 16.12.2025 відкрито провадження у справі і призначений її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін.

Позивачка, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася, її представник - адвокат Павлюк С. О. подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився, подав заяву про визнання позову і розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Статтею 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ст. 1 Сімейного кодексу України, регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою, зокрема, побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки.

Статтею 2 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Статтею 7 Сімейного кодексу України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану (ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України).

Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України).

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно зі ст. 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 3 ст. 115 цього Кодексу документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Судом встановлено, що 20 червня 2019 року сторони зареєстрували шлюб у Миколаївському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 311, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 від 20.06.2019.

Дітей у шлюбі немає.

На час звернення до суду з позовом сторони припинили стосунки як подружжя та проживають окремо, за різними адресами.

Позивачка не бажає надалі перебувати у шлюбі з відповідачем, вважає, що збереження шлюбу суперечить її інтересам, тоді як основою сімейних відносин є добровільний шлюб жінки та чоловіка, що ґрунтується на вільних від матеріальних розрахунків почуттях взаємної любові, дружби та поваги всіх членів сім`ї.

Заходів для примирення сторони не вживають.

Наведені обставини свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків, відсутність між сторонами взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, що є моральною основою шлюбу.

Відповідач у заяві, адресованій суду, визнав позов і просить розірвати шлюб.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити, шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання, оскільки він існує лише формально. Розірвання шлюбу буде відповідати волі сторін і особисті та майнові права подружжя при цьому не будуть порушені.

Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивачка у позовній заяві зазначила про бажання надалі іменуватися прізвищем " ОСОБА_3 ".

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, внаслідок задоволення позову судом, з відповідача на користь позивачки слід стягнути судові витрати, які складаються з судового збору, в розмірі 968,96 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-81, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований 20 червня 2019 року Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 311, розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_1 прізвище " ОСОБА_3 ".

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з судового збору, в сумі 968,96 грн.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Т. А. Карташева