Справа №274/3888/24
Провадження № 2/0274/149/25
У Х В А Л А

про відвід

"26" грудня 2025 р. м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Хуторної І.Ю., розглянувши в письмовому провадженні заяву про відвід судді, яка подана відповідачкою ОСОБА_1 у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1

про усунення перешкод у здійсненні права власності житловим будинком шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення, -

в с т а н о в и в:

У провадженні Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права власності житловим будинком шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення.

22.12.2025 до суду надійшла заява відповідачки ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Хуторної І.Ю.

У своїй заяві відповідачка вказує, що у неї існують обґрунтовані сумніви у неупередженості судді Хуторної І.Ю.

Вказує, що суддя Хуторна І.Ю. раніше здійснювала розгляд справи № 274/3250/22, яка є безпосередньо пов`язаною зі справою № 274/3888/24 за сторонами, предметом спору та фактичними обставинами.

Під час розгляду справи № 274/3250/22 суддею було допущено істотні процесуальні порушення, зокрема не забезпечено її залучення, як процесуального правонаступника після смерті позивача; допущено до участі у справі адвоката Гуменюка О.В. без належної перевірки його повноважень; закрито провадження за умов відсутності належного представництва сторін та без забезпечення її права на доступ до правосуддя.

Зазначене, на думку відповідачки, свідчить про сформовану позицію судді щодо сторін спору, що об`єктивно виключає її неупередженість при розгляді нової справи між тими самими учасниками.

Під час розгляду справи № 274/3888/24 суддею Хуторною І.Ю. неодноразово надавалася перевага поясненням та документам сторони позивача; відхилялися її клопотання щодо перевірки повноважень адвоката позивача; не витребувано докази, які мають істотне значення для справи (зокрема щодо участі позивача, дій нотаріуса та підстав реєстрації права власності); ігнорувалися обставини систематичного повернення судових повісток з відміткою про відсутність позивача. Такі дії суперечать вимогам ст. 12 та 13 ЦПК України та створюють враження процесуальної нерівності сторін.

Ще під час розгляду першої справи № 274/3250/22 суду були відомі, однак проігноровані, такі істотні обставини: спадкові договори, посвідчені у 2012 році, не містять паспортних даних ані відчужувача, ані набувача, що є грубим порушенням вимог законодавства щодо ідентифікації сторін правочину. Відсутність належної ідентифікації сторін унеможливлює перевірку дійсності волевиявлення та правосуб`єктності набувача: суддя не надала оцінки цим порушенням і не з`ясувала питання дійсності самих спадкових договорів, хоча саме вони є підґрунтям усіх подальших вимог.

Крім того, у матеріалах обох справ № 274/3250/22 та № 274/3888/24 містяться ордери адвоката Гуменюка О.В. з однаковим номером № 95, але з різними датами оформлення. Цей факт: свідчить про формальний характер «представництва»: ставить під сумнів дійсність та безперервність повноважень адвоката; вимагав негайної перевірки судом. Однак суддя Хуторна І.Ю. не дала жодної оцінки цьому факту, попри її неодноразові клопотання.

Крім того, після отримання офіційної відповіді нотаріуса ОСОБА_3 було встановлено низку грубих порушень, а саме: при державній реєстрації права власності вказано неправильну (застарілу) адресу реєстрації ОСОБА_2 , яка використовувалась ще у 2012 році: не зазначено фактичне місце проживання набувача у ФРН, а також не відображено його багаторічну відсутність в Україні. Також проігноровано адресу, зазначену у довіреності, яка на момент реєстраційних дій була іншою. У реєстраційних документах відсутня будь-яка відмітка, що державна реєстрація здійснювалася за довіреністю. Ріелтор ОСОБА_4 не мала повноважень здійснення державної реєстрації права власності, що підтверджується змістом поданих нею документів.

Суддя зобов`язана була звернути увагу на ці порушення. Їх повне ігнорування свідчить не навмисне «небачення» фактів, що прямо впливає на довіру до суду та створює об`єктивні підстави для відводу судді.

Вказує, що порушено стандартів справедливого суду в умовах воєнного стану. Вона є пенсіонером та опікуном п`яти неповнолітніх дітей, не мала раніше адвоката та перебуває у соціально вразливому становищі.

Сукупність наведених обставин є такими, що викликають обґрунтований сумнів у неупередженості судді Хуторної І.Ю.

Частинами 1-3 ст. 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу.

За положеннями ч. 7 ст. 40 ЦПК України відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

У ч.ч. 1, 4 ст. 36 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) вказано, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (ч. 4 ст. 36 ЦПК України).

Ухвалою від 05.04.2023 суд закрив провадження у справі № 274/3250/22 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про розірвання спадкових договорів щодо нерухомого майна, із якого позивач просить виселити відповідачку.

У ході судового розгляду відповідачка неодноразово заявляла клопотання про витребування документів у представника позивача, в задоволенні яких суд відмовляв.

Ці факти, серед інших, відповідачка зазначає такими, що на її думку порушують принцип рівності сторін та викликають у неї сумнів щодо неупередженості судді.

Суд зазначає, що відмова в задоволенні клопотання відповідачки про витребування доказів, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Разом із тим, реалізація принципу верховенства права, визначеного ЦПК України, є неможливою без забезпеченої можливості доступу особи до незалежного, неупередженого суду, провадження в якому відповідає вимогам справедливого судового розгляду.

Статтею 2 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року №3477-IV визначено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною. У статті 17 вказаного Закону прямо закріплюється, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

В пункті 49 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності, чи наявні обставини, які гарантовано виключають упередженість судді.

У пункті 52 цього ж рішення щодо об`єктивного критерію зазначено, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Вирішуючи питання про відвід судді суд виходить з того, що Європейський Суд з прав людини неодноразово підкреслював, що навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться". Вирішується питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі. Сам факт появи сумніву у безсторонності судді є підставою для скасування рішення, прийнятого таким суддею.

При розгляді заяви про відвід слід виходити саме з суб`єктивної оцінки сторони у справі щодо дій головуючого у справі. Іншими словами, якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, то практика Європейського суду з прав людини (справи "Пуллар проти Сполученого Королівства" і "Томанн проти Швейцарії", а також "Екедемі Трейдинг ЛТД та інші проти Греції" і "Дактарас проти Литви") наголошує на необхідності задоволення такої заяви про відвід, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд. Отже, незадоволення заяви про відвід може сприйматися стороною як порушення її прав.

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27.07.2006, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Тобто, відводу підлягає суддя не лише у разі існування фактів, що свідчать про упередженість судді, але й у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

За таких встановлених обставин, оскільки правосуддя повинно бути не тільки об`єктивно неупередженим, але й виглядати таким, зважаючи на категоричні доводи заяви відповідачки про недовіру до суду, що створює враження необ`єктивності та неупередженості судді, гарантуючи забезпечення права учасників судового розгляду на справедливий розгляд справи незалежним та неупередженим судом, задля своєчасного вирішення спору, суд вважає заяву про відвід такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 36, 39, 40, 261 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Хуторної І.Ю. від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права власності житловим будинком шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення - задовольнити.

Справу передати до канцелярії суду для визначення судді для визначення складу суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. Ю. Хуторна