Справа №: 343/2310/25
Провадження №: 2/343/1199/25
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

29 грудня 2025 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді Тураша В. А.,

секретаря Лукань О.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 , звернувшись 21.11.2025 в Долинський районний суд Івано-Франківської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, просить ухвалити рішення, яким:

змінити розмір аліментів, визначений рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 05 жовтня 2021 року, за яким стягуються аліменти з ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2 400,00 гривень на місяць на кожну дитину до 3 500,00 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з часу набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми 18 років;

стягнути з відповідача на її користь витрати за надання правової допомоги.

Свої вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем ОСОБА_2 перебували в офіційно зареєстрованому шлюбі.

Від цього шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилося двоє дітей (близнят) : ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

29.06.2021 рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області шлюб між нею та відповідачем було розірвано.

Відповідно до рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 05.10.2021 ухвалено: стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання їхніх неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 2 400,00 гривень на кожну дитину щомісячно.

З часу ухвалення судом даного рішення про стягнення аліментів пройшло вже чотири роки. За цей період економічна ситуація в країні суттєво змінилася: значно зросли ціни на продукти харчування, одяг, шкільні товари та інші необхідні для дітей речі. Вартість комунальних послуг, медичних потреб та транспорту також підвищилася, що загалом істотно збільшує фінансове навантаження на одного з батьків, з ким проживають діти.

Окрім цього, їхні сини за цей час подорослішали. Наразі вони навчаються у 9 класі, що потребує значно більших витрат, зокрема на підготовку до подальшого вступу у навчальні заклади. Діти відвідують репетиторів, додаткові навчальні заняття, що є необхідним у зв`язку з підвищеним навчального навантаження у випускних класах. Також зросли витрати на їхній розвиток, харчування, здоров`я та інші першочергові потреби.

Водночас відповідач, за наявною у неї інформацією, постійно проживає та працює за кордоном, а саме в Республіці Польща, де здійснює трудову діяльність у сфері будівництва. Такий вид роботи є стабільний та добре оплачуваний, що дає можливість відповідачу забезпечувати належний рівень утримання дітей. Інших дітей у новій сім'ї чи осіб на утриманні у відповідача немає, що підтверджує наявність у нього реальної можливості сплачувати аліменти у більшому розмірі.

У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення належного рівня життя, розвитку та навчання дітей, вважає за необхідне збільшити розмір аліментів із 2 400 грн на кожну дитину до 3 500 грн щомісячно на кожну дитину.

З часу присудження аліментів істотно зріс і прожитковий мінімум для дитини відповідною віку. Її матеріальне становище не дозволяє їй самостійно забезпечувати утримання, навчання та виховання двох дітей.

Таким чином, визначений судом розмір аліментів в сумі 4 800 грн є недостатнім для задоволення необхідних потреб синів: калорійного харчування, забезпечення одягу відповідно до їх віку та витрат на навчання, і є недостатнім для повноцінного їх розвитку, а тому є підстави для збільшення розміру аліментів. Водночас матеріальне становище відповідача покращилось у зв`язку із працевлаштуванням за кордоном.

Відповідач є молодим, цілком здоровим чоловіком, інших утриманців немає, тому може і зобов'язаний допомагати своїм дітям матеріально (а.с.1-2).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.11.2025, цивільна справа № 343/2310/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів передана на розгляд судді Турашу В.А. (а.с.14).

Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 21.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 343/2310/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів. Призначено підготовче судове засідання на 12.12.2025.

Визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копія відзиву та доданих до нього документів відповідач зобов`язаний надіслати іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України).

Роз`яснено відповідачу, що згідно ст. 193 ЦПК України, він має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву (а.с.15).

Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 12.12.2025 закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та призначено справу до судового розгляду по суті на 29.12.2025 (а.с.25).

Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Кажук В.Б. (договір про надання правової допомоги від 06.11.2025 а.с.8, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ІФ №000996 від 29.10.2014 а.с.9, ордер серії АТ №1119635 від 17.11.2025 а.с.10) в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечили щодо заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання на виклик не з`явився, причини своєї неявки не повідомив, хоча про дату, час та місце його проведення був належним чином повідомлений судом шляхом надсилання рекомендованої кореспонденції (а.с.16), а також шляхом розміщення оголошення про виклик в судове засідання на сайті Долинського районного суду (а.с.27-28) та відправлення повістки про виклик до суду рекомендованим повідомленням, яке повернулося з відміткою "Адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 21-22,29 ), що, виходячи з позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 18.01.2023 у справі № 947/15524/20, дає підстави вважати, що судова повістка вручена. Також дані РНОКПП відповідача внесені у статкартку в програмі "Д-3", що забезпечує його можливість отримувати всі процесуальні документи та повістки у застосунку "Дія". Відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань до суду відповідач не подав.

Враховуючи те, що відповідачем ОСОБА_2 у встановлений законом строк відзиву на позовну заяву до суду не подано, суд, відповідно до положень ст.280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд, заслухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних для вирішення спору. Позов підлягає до задоволення виходячи з наступного:

Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, ч. 7 ст. 8 СК України передбачають, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (ч. 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини).

Відповідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Відповідно до ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої 27.02.1991 №789ХІІ (78912) яка набула чинності для України 27.09.1991, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з вимог ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистостей дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з приписів ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або

рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

У відповідності до вимог ст. 192 СК України, розмір аліментів визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено, за рішенням суду, за позовом платника або одержувача аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану.

Аналогічне роз`яснення міститься у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року.

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, пов`язаних з обов`язком батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").

Наведений висновок підтверджено у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 682/3112/18 від 04 березня 2020 року.

Як слідує з матеріалів справи сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 29 червня 2021 року розірвано.

За час спільного проживання у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 а.с.4 та копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 а.с.5).

Згідно з рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 05 жовтня 2021 року суд ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі задовольнити.

Проводити стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 2400 (дві тисячі чотириста) гривень на кожну дитину щомісячно.

Стягнення аліментів розпочати з 20 серпня 2021 року і проводити до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 908 (дев`ятсот вісім) гривень судового збору (а.с. 6-7).

З матеріалів справи також встановлено, що неповнолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживають з позивачкою по справі ОСОБА_1 .

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з

платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Ст. 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, стаття 183 Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, стаття 184 Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі ).

Аналогічні висновки містяться в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) та постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 536/1557/17 (провадження № 61-7584св18), від 30 червня 2020 року у справі № 343/945/19 (провадження № 61-2057св20).

Суд вважає доведеними аргументи сторони позивачки про те, що з часу ухвалення судом 05 жовтня 2021 року рішення про стягнення аліментів в розмірі по 2 400,00 грн на кожну дитину щомісячно, розмір утримання, якого потребують діти, зріс. Суми аліментів, яка визначена рішенням суду, на даний час не вистачає для того, щоб забезпечити нормальні умови їхнього життя, розвитку та харчування, оскільки змінилася економічна ситуація в країні, значно зросли ціни на продукти харчування, одяг, взуття, ліки, житлово-комунальні послуги, разом із тим потреби дітей з віком змінилися та збільшилися в силу їх росту та розвитку, а обов`язок по утриманню останніх не може бути покладений виключно на матір, з якою вони проживає, що створює для позивачки додаткове навантаження по догляду та вихованню дітей, у зв`язку з чим, певним чином з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обидва батьки для розвитку дітей, так, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку, матір.

Вищевказані обставини, на думку суду, вказують про погіршення матеріального становища позивачки.

Крім того, суд враховує, що діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 навчаються у 9 класі, що потребує значно більших витрат, зокрема на підготовку до подальшого вступу у навчальні заклади, а також те, що вони відвідують репетиторів, додаткові навчальні заняття, що є необхідним у зв`язку з підвищеним навчального навантаження у випускних класах.

Даючи оцінку викладеному, суд, враховуючи відсутність заперечень зі сторони відповідача, приймає до уваги також твердження позивачки, що відповідач є працездатною особою, проживає та працює у сфері будівництва в Республіці Польща та отримує високий дохід, а також те, що законом встановлено його обов`язок надавати матеріальну допомогу дітям,

оскільки діти ростуть і потребують більшого забезпечення, у зв`язку з чим потребують матеріальної допомоги батька. Обставин, які б свідчили про відсутність взагалі можливостей надавати таку допомогу, відповідачем не надано.

А тому, визначений судом розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивачки на утримання їхніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 2 400,00 грн щомісячно на кожну дитину, з урахуванням постійного зростання цін на продукти харчування, ліки та речі першої необхідності не відповідають інтересам та потребам дітей.

З огляду на викладене, збільшуючи розмір стягуваних аліментів, враховуючи пріоритет інтересів дітей, рівність обов`язку обох батьків щодо їх утримання, матеріальне стан та сімейне становище сторін по справі, зокрема, погіршення матеріального становища позивачки, вік дітей, на утримання яких стягуються аліменти, ріст їхніх потреб, підвищення цін та ріст рівня мінімальних соціальних гарантій, суд вважає, що аліменти в стягнутому розмірі по 2 400,00 грн є недостатніми, тому приходить до висновку, що справедливими, розумними, необхідними та достатніми для забезпечення гармонійного розвитку дітей буде стягнення аліментів з відповідача у розмірі по 3 500,00 грн щомісячно на кожну дитину, а тому вимоги позивачки підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Оскільки позивачка при зверненні до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору на підставі ст.5 Закону України "Про судовий збір", а тому, враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 1 211,20 грн.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

На підтвердження понесених витрат, пов`язаних з правничою допомогою, позивачка надала: договір про надання правової допомоги від 06.11.2025, укладений між адвокатом Кажуком В.Б. та ОСОБА_1 , згідно з яким за надання правової допомоги клієнт зобов`язаний сплатити адвокату гонорар у розмірі 2 500,00 грн (а.с.12); свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ІФ №000996 від 29.10.2014 (а.с.9), ордер серії АТ №1119635 від 17.11.2025 (а.с.10), квитанцію №63 від 17.11.2025, згідно з якою Федорич У.В. сплатила Кажуку В.Б. 2 500,00 грн (а.с. 11), акт прийняття-передачі виконаних робіт від 17.11.2025, згідно з яким адвокат Кажук В.Б. виконав, а клієнт прийняла такі юридичні послуги по справі про розірвання шлюбу: надання консультацій по справі, збір документів 300,00 грн, правнича допомога, пов`язана з підготовкою до складання позовної заяви (вивчення нормативно-правової бази, судової практики по аналогічних справах, правової позиції Верховного суду) 500,00 грн, складання позовної заяви 700,00 грн, представництво інтересів позивача в суді 1 000,00 грн, всього 2 500,00 грн (а.с. 12).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 2статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до правової позиції, викладеної у Додатковій Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), зазначених в тому числі в акті виконаних робіт, який сторони погодили в розмірі 2 500,00 грн, а тому суд дійшов висновку, що витрати на правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки у розмірі 2 500,00 грн.

На підставі ст.ст. 150,166,180-184,192 СК України, керуючись ст.ст.141, 258, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів - задоволити.

Збільшити розмір аліментів, що стягуються згідно з рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 05 жовтня 2021 року по справі №343/1599/21 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2400 грн на кожну дитину до 3500 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з часу набрання даного рішення законної сили, і до досягнення ними 18 років .

Відкликати виконавчий лист по справі №343/1599/21, виданий Долинським районним судом Івано-Франківської області 05 жовтня 2021 року, яким суд рішив: Проводити стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 2400 (дві тисячі чотириста) гривень на кожну дитину щомісячно. Стягнення аліментів розпочати з 20 серпня 2021 року і проводити до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1 211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 коп. судового збору.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот ) гривень 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , жителька АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Долинського районного суду В. Тураш