Справа № 577/4363/25
Провадження № 2/577/1540/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2025 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Ярмак О.М.,

з участю секретаря судового засідання Мукосєєва І.О.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Конотопі Сумської області справу за позовною заявою акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго» до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Журида Сергія Миколайовича про повернення безпідставно набутих грошових коштів у сумі 38 904 грн 65 коп, -

В С Т А Н О В И В:

АТ «Страхова компанія «Інго» звернулося до суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Журида С.М. про повернення безпідставно набутих грошових коштів у сумі 38 904 грн 65 коп.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що АТ «Страхова компанія «Інго» на рахунок приватного виконавця Журида С.М. перерахувало кошти на загальну суму 38 904 грн 65 коп з призначенням платежу - на виконання рішення судів про стягнення на користь СК «Інго» боргу, що підтверджується платіжними інструкціями:

- № 8842 від 16 квітня 2021 року на суму 2 278 грн 00 коп, призначення платежу - на виконання за виконавчим листом, виданим 13 лютого 2020 року у справі № 752/12703/15-ц Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь СК «Інго» боргу;

- № 9338 від 23 квітня 2021 року на суму 2 345 грн 00 коп. призначення платежу - на виконання зведеного виконавчого провадження № 457 від 08 травня 2019 року, за рішенням Господарського суду про стягнення з СК «Галицька» на користь СК «Інго» боргу;

- № 9545 від 27 квітня 2021 року на суму 3 265 грн 08 коп, призначення платежу - на виконання виконавчого листа № 356/326/19 від 14 грудня 2020 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь СК «Інго» боргу;

- № 9634 від 28 квітня 2021 року на суму 4 098 грн 00 коп, призначення платежу - на виконання виконавчого листа № 381/1570/20 від 15 січня 2021 року, виданого Фастівським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь СК «Інго» боргу;

- № 9780 від 29 квітня 2021 року на суму 1 849 грн 00 коп, призначення платежу - на виконання виконавчого листа № 521/15857/20 від 20 березня 2021 року, виданого Малиновським районним судоми м. Одеси про стягнення з ОСОБА_4 на користь СК «Інго» боргу;

- № 9804 від 29 квітня 2021 року на суму 4 861 грн 28 коп, призначення платежу - на виконання виконавчого листа № 523/1629/20 від 01 березня 2021 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь СК «Інго» боргу;

- № 9904 від 30 квітня 2021 року на суму 2 076 грн 77 коп, призначення платежу - на виконання виконавчого листа 149/1854/19 від 22 березня 2021 року про стягнення з ОСОБА_6 на користь СК «Інго» боргу;

- № 10081 від 06 травня 2021 року на суму 3 100 грн 75 коп, призначення платежу - на виконання зведеного виконавчого листа № 910/16961/17 від 13 листопада 2017 року про стягнення з СК «Нова» на користь СК «Інго» боргу;

- № 10181 від 07 травня 2021 року на суму 2 217 грн 09 коп, призначення платежу - на виконання зведеного виконавчого провадження № 910/1788/21 від 27 квітня 2021 року Господарського суду про стягнення з СК «ЮЕСАЙ» на користь СК «Інго» боргу;

- № 10631 від 13 травня 2021 року на суму 2 478 грн 27 коп, призначення платежу - на виконання рішення Жовтневого районного суду № 201/1662/19 від 23 жовтня 2019 року про стягнення з ОСОБА_7 на користь СК «Інго» боргу;

- № 10890 від 17 травня 2021 року на суму 4 505 грн 07 коп, призначення платежу - на виконання виконавчого листа № 341/1991/20 від 20 квітня 2021 року, виданого Галицьким районним судом Івано-Франківської області про стягнення з ОСОБА_8 на користь СК «Інго» боргу;

- № 11128 від 19 травня 2021 року на суму 2 780 грн 00 коп, призначення платежу - на виконання зведеного виконавчого провадження № 904/5546/20 від 11 травня 2021 року Господарського суду про стягнення з СК «Домінанта» на користь СК «Інго» боргу;

- № 11138 від 19 травня 2021 року на суму 3 050 грн 34 коп, призначення платежу - на виконання виконавчого листа № 237/3537/20 від 08 лютого 2021 року Маріїнський районного суду про стягнення з ОСОБА_9 на користь СК «Інго» боргу.

Загальна сума перерахованих коштів відповідно до вказаних платіжних інструкцій складає 38 904 грн 65 коп. Вказані кошти були перераховані на рахунок приватного виконавця в якості авансового внеску, на підставі ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження», про що свідчить призначення вищевказаних платежів.

Проте виконавчі документи відповідно до рішень судів, які вказані у платіжних інструкціях, у приватного виконавця Журида С.М. на примусовому виконанні не перебували, та, відповідно, виконавчі провадженні відкриті не були.

Таким чином грошові кошти, сплачені відповідачу, є такими, що набуті без достатньої правової підстави.

Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Журида С.М. обіцяв їх повернути вказані грошові кошти. Проте свою обіцянку не виконав.

22 липня 2025 року АТ СК «Інго» відповідачу ОСОБА_10 була направлена заява про повернення безпідставно набутих коштів на суму 38 904 грн 65 коп.

Однак вказані кошти приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Журидом С.М. у добровільному порядку повернуті не була, а тому АТ СК «Інго», відповідно до ст. 1212 ЦК України, прохає стягнути з відповідача безпідставно набуцті грошові кошти в сумі 38 904 грн 65 коп.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13 серпня 2025 року провадження у справі було відкрито та справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 35).

Судовий розгляд справи був відкладений на 15 жовтня 2025 року на 14 год. 00 хв

У судове засідання представник позивача АТ СК «Інго» не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та прохає їх задовольнити. (а.с. 59).

Відповідач приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Журид С.М. в судове засідання також не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, у якій зазначив, що позов не визнає та прохає відмовити у задоволенні позовних вимог СК «Інго» (а.с. 55)

Відповідачем також наданий відзив на позовну заяву, у якому він зазначив, що проти задоволення позову заперечує, на його думку між сторонами існує спір, який полягає у безпідставному набутті ним коштів в сумі 38 904 грн 65 коп., які були перераховані йому у зв`язку з виконанням рішень судів. В позовній заяві позивач вказує, що виконавчі документи, відповідно до рішень судів, що вказані в платіжних інструкціях, на примусовому виконанні не перебували, виконавчі провадження не відкривалися.

Позивач, на підтвердження своїх заявлених вимог не надав суду належних доказів, що на виконанні не перебували та не відкривалися виконавчі провадження з виконання рішень судів, зазначених у платіжних інструкціях та не надав навіть самих виконавчих документів.

В свою чергу він також не має змоги надати підтвердження про відкриття виконавчих проваджень, оскільки його діяльність, як приватного виконавця на підставі наказу Міністерства юстиції України № 1202/5 від 04 квітня 2023 року зупинена, а доступ до Автоматизованої системи виконавчого провадження заблокований. Він вважає, що у разі, якщо б СК «Інго» не пред`являло виконавчі документи для виконання, то не перераховувало б йому грошові кошті на загальну суму 38 904 грн 65 коп. Крім того вказані грогові кошти СК «Інго» були перераховані йому позивачем самостійно, знаючи про відсутність обов`язку щодо їх сплати.

Безпідставно набуті грошові кошти не підлягають поверненню, якщо потерпіла особа знає, що в неї відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) для сплати коштів, проте здійснює таку сплату, тому, що вказана особа поводиться суперечливо, якщо згодом вимагає повернення сплачених коштів.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суду у постановах від 17 квітня 2024 року у справі № 127/12240/22, від 04 серпня 2021 року у справі № 185/446/18 та від 11 січня 2023 року у справі № 548/741/21.

Що стосується стягнення безпідставно набутих коштів (авансового внеску), то у позовній заяві позивач стверджує, що перераховані кошти є авансовим внеском стягувача. Однак положення ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до яких до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягала стягненню, рішенням Конституційного Суду № 2-р (ІІ)/2019 від 15 травня 2019 року визнані неконституційними.

Таким чином, на момент здійснення платежів, норма закону про обов`язкову сплату авансового внеску не діяла, а тому позивач здійснив вказану оплату самостійно, знаючи, що такий платіж не є обов`язковим.

За таких обставин вважає, що позовні вимоги СК «Інго» є безпідставними, а тому не підлягають задоволенню (а.с. 9-10).

Крім того, відповідач - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Журид С.М. при вирішення спору прохає суд застосувати строки позовної давності, посилаючсь на те, що положенням ст. 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. В свою чергу ст. 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З позовної заяви СК «Інго» вбачається, що платежі здійснювалися позивачем у 2021 році, останній платіж датований 19 травня 2021 року. З вказаної дати починається перебіг строку звернення до суду. Позовну заяву подано 24 липня 2025 року, тобто з пропуском строку звернення до суду. оскільки з позовної заяви СК «Інго» вбачається, що платежі здійснювалися позивачем у 2021 році, останній платіж датований 19 травня 2021 року. З вказаної дати починається перебіг строку звернення до суду. Позовну заяву подано 24 липня 2025 року, тобто з пропуском строку звернення до суду.

У позовній заяві СК «Інго» зазначає, що строк звернення до суду не пропущений, посилаючись на п. 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України. Однак вказане твердження є хибним, виходячи з того, що ч.ч. 1, 4 ст. 127 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Тобто, суд може поновити пропущений процесуальний строк, якщо позивач пред`явить позов разом з заявою про поновлення пропущеного строку.

АТ «Страхова компанія «Інго» пред`явило позов з пропуском строку звернення до суду та не подало заяву про поновлення вказаного строку.

Крім того, сам по собі факт введення в Україні воєнного стану не є безумовною підставою для поновлення процесуального строку, а тому вказане питання має вирішуватися у кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві та обставин, які існували та об`єктивно перешкоджали вчиненню процесуальних дій. Вказана правова позиція узгоджується з постановою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 25 жовтня 2022 року у справі № 585/2494/18.

Запровадження воєнного стану може бути підставою, яка відповідно до ч. 1 ст. 127 127 ЦПК України повинна враховуватися при вирішенні питання щодо поновлення процесуального строку, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такими обставинами. Зазначена правова позиція узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 11 серпня 2022 року у справі № 199/8478/21.

Враховуючи вищевикладене, прохає суд застосувати строк позовної давності (а.с. 42).

Позивачем - АТ «Страхова компанія «Інго» надані додаткові пояснення, у яких зазначило, що позивачем при зверенні до суду з вказаним позовом не пропущений строк позовної давності, а тому у АТ «Страхова компанія «Інго» не було необхідності подавати заяву про поновлення вказаного строку.

Так, постановою КМУ від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на всій території України був введений карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Законом № 540-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України було доповнено нунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності, і всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Враховуючи висновок, зроблений у постанові Верховного Суду від 06 грудня 2023 року у справі № 212/10834/21 та з урахуванням пункту 12 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України та часу введення в Україні карантину у межах позовної давності знаходиться період з 05 липня по 03 серпня 2021 року.

З метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19 постановою КМУ від 11 березня 2020 року № 211 був введений карантин (дата набрання чинності 12 березня 2020 року), дія якого неодноразово продовжувалася відповідними постановами КМУ до 30 червня 2023 року. У постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 зазначено, що у п. 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України в редакції Закону № 540-ІХ перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину.

Постановою КМУ від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19» з 12 березня 2020 року на усій території України установлений карантин, який продовжений до 03 серпня 2021 року. Тобто строки, визначені статтями 257, 258 ЦК України, були продовжені на час карантину, а тому слідує, що на момент звернення позивача з вказаним позовом, строк позовної давності не закінчився. Отже, починаючи з 12 березня 2020 року строк позовної давності продовжений на час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19).

Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» внесено зміни до ЦК України щодо строків позовної давності, зокрема, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 19, який з-поміж іншого передбачає, що на період дії воєнного і надзвичайного стану продовжуються загальні і спеціальні строки позовної давності встановлені, статтями 257-259 ЦК України.

Так, відповідно до пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції Закону № 3450-ІХ від 08 листопада 2023 року) у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. У зв`язку з військовою агресією проти України указом Президента від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» на всій території України запроваджено правовий режим воєнного стану з 24 лютого 2022 року, дія якого неодноразово продовжувалась відповідними указами Президента України, останнім із яких є Указ Президента України від 14 січня 2025 року № 26/2025, затверджений Законом від 15 січня 2025 року № 4220-1Х, який продовжує дію воєнного стану до 09 травня 2025 року.

Отже, керуючись пунктами 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, оскільки карантин почався на території України від 12 березня 2020 року, а воєнний стан від 24 лютого 2022 року, можна зробити висновок про те, що загальна позовна давність була продовжена 12 березня 2020 року на період дії карантину, та призупинила свій перебіг з 24 лютого 2022 року на період дії воєнного стану.

Як вбачається з платіжних документів АТ «Страхова компанія «Інго» перерахувала на рахунок приватного виконавця Журида С.М. кошти авансових внесків на загальну суму 38 904 грн 65 коп у період часу з 16 квітня 2021 року до 19 травня 2021 року. АТ «Страхова компанія «Інго» звернулося до суду у липні 2025 року, разом із тим у спірний період на всій території України було запроваджено карантин, а під час дії карантину строки, визначені статтею 257 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину, а також враховуючи введення на території України воєнного стану з 24 лютого 2022 року, який було неодноразово продовжено та який діє й на час розгляду справи, а перебіг позовної давності, визначений ЦК України, зупиняється на строк дії такого стану. Отже позивач звернувся до суду із позовом у межах продовженого законом строку позовної давності.

Також строк позовної давності не може рахуватися з дати останнього платежу авансового внеску, оскільки на дату останнього платежу, а саме на 19 травня 2021 року позивач мав намір пред`явити виконавчий документ на виконання, необхідності повертати кошти авансового внеску не було. Днем порушення права позивача на повернення коштів авансового внеску, є день коли стало відомо, що приватний виконавець відмовляється повертати кошти, залишивши без відповіді заяву про повернення коштів авансових внесків (а.с. 43-44).

Суд, дослідивши письмові докази, приходить висновку, що позов підлягає задоволенню.

Встановлено, що АТ «Страхова компанія «Інго» на рахунок приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Журида С.М. перерахувало грошові кошти, що підтверджується платіжними інструкціями:

- № 8842 від 16 квітня 2021 року на суму 2 278 грн 00 коп, призначення платежу - на виконання за виконавчим листом, виданим 13 лютого 2020 року у справі № 752/12703/15-ц Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь СК «Інго» боргу (а.с.7зв);

- № 9338 від 23 квітня 2021 року на суму 2 345 грн 00 коп. призначення платежу - на виконання зведеного виконавчого провадження № 457 від 08 травня 2019 року, за рішенням Господарського суду про стягнення з СК «Галицька» на користь СК «Інго» боргу (а.с. 8 зв);

- № 9545 від 27 квітня 2021 року на суму 3 265 грн 08 коп, призначення платежу - на виконання виконавчого листа № 356/326/19 від 14 грудня 2020 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь СК «Інго» боргу (а.с. 8);

- № 9634 від 28 квітня 2021 року на суму 4 098 грн 00 коп, призначення платежу - на виконання виконавчого листа № 381/1570/20 від 15 січня 2021 року, виданого Фастівським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь СК «Інго» боргу (а.с. 13 зв);

- № 9780 від 29 квітня 2021 року на суму 1 849 грн 00 коп, призначення платежу - на виконання виконавчого листа № 521/15857/20 від 20 березня 2021 року, виданого Малиновським районним судоми м. Одеси про стягнення з ОСОБА_4 на користь СК «Інго» боргу (а.с. 13);

- № 9804 від 29 квітня 2021 року на суму 4 861 грн 28 коп, призначення платежу - на виконання виконавчого листа № 523/1629/20 від 01 березня 2021 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь СК «Інго» боргу (а.с. 12 зв);

- № 9904 від 30 квітня 2021 року на суму 2 076 грн 77 коп, призначення платежу - на виконання виконавчого листа 149/1854/19 від 22 березня 2021 року про стягнення з ОСОБА_6 на користь СК «Інго» боргу (а.с. 12);

- № 10081 від 06 травня 2021 року на суму 3 100 грн 75 коп, призначення платежу - на виконання зведеного виконавчого листа № 910/16961/17 від 13 листопада 2017 року про стягнення з СК «Нова» на користь СК «Інго» боргу (а.с. 11 зв);

- № 10181 від 07 травня 2021 року на суму 2 217 грн 09 коп, призначення платежу - на виконання зведеного виконавчого провадження № 910/1788/21 від 27 квітня 2021 року Господарського суду про стягнення з СК «ЮЕСАЙ» на користь СК «Інго» боргу (а.с. 11);

- № 10631 від 13 травня 2021 року на суму 2 478 грн 27 коп, призначення платежу - на виконання рішення Жовтневого районного суду № 201/1662/19 від 23 жовтня 2019 року про стягнення з ОСОБА_7 на користь СК «Інго» боргу (а.с. 10 зв.);

- № 10890 від 17 травня 2021 року на суму 4 505 грн 07 коп, призначення платежу - на виконання виконавчого листа № 341/1991/20 від 20 квітня 2021 року, виданого Галицьким районним судом Івано-Франківської області про стягнення з ОСОБА_8 на користь СК «Інго» боргу (а.с. 10);

- № 11128 від 19 травня 2021 року на суму 2 780 грн 00 коп, призначення платежу - на виконання зведеного виконавчого провадження № 904/5546/20 від 11 травня 2021 року Господарського суду про стягнення з СК «Домінанта» на користь СК «Інго» боргу (а.с. 9 зв);

- № 11138 від 19 травня 2021 року на суму 3 050 грн 34 коп, призначення платежу - на виконання виконавчого листа № 237/3537/20 від 08 лютого 2021 року Маріїнський районного суду про стягнення з ОСОБА_9 на користь СК «Інго» боргу (а.с. 9).

Загальна сума перерахованих коштів відповідно до вказаних платіжних інструкцій становить 38 904 грн 65 коп.

У всіх платіжних інструкціях зазначається призначення «на виконання виконавчого листа» або «на виконання зведеного виконавчого провадження», «на виконання рішення суду».

Дата останньої платіжної інструкції 19 травня 2021 року (а.с. 9).

Згідно ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

АТ «Страхова компанія «Інго» зазначає, що виконавчі документи не були пред`явлені до виконання, а тому вказані платежі підлягають поверненню платнику.

Суд враховує, що здійснення платежів проводилося на рахунок приватного виконавця м. Києва Журида С.М.

У відзиві на позовну заяву відповідач не заперечував вказані факти, пославшись лише на те, що його діяльність як приватного виконавця на підставі наказу Міністерства юстиції України № 1202/5 від 04 квітня 2023 року зупинена, а доступ до Автоматизованої системи виконавчого провадження заблокований.

За таких обставин суд вважає, що платежі від «Страхова компанія «Інго» здійснювалися на рахунок відповідача саме з метою здійснення примусового виконання виконавчих документів в порядку Закону України «Про виконавче провадження».

Авансовий внесок (сплачується стягувачем до моменту, коли боржник виконав рішення) та витрати виконавчого провадження (стягуються з боржника) мають на меті забезпечити витрати виконавчого провадження приватних виконавців.

До 15 травня 2019 року, коли Конституційний Суд України визнав неконституційною норму ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», Закон покладав обов`язок на стягувача до заяви про примусове виконання рішення додавати квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Однак рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою ОСОБА_11 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини другої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» (щодо забезпечення державою виконання судового рішення) від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 (справа № 3-368/2018(5259/18) положення ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII зі змінами були визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Відтак, з 15 травня 2019 року долучення до заяви про відкриття виконавчого провадження квитанції на підтвердження сплати авансового внеску стало не обов`язковим.

Незважаючи на рішення Конституційного Суду України від 15 травня 2019 року, Закон України «Про виконавче провадження» продовжує містити поняття та необхідність сплати авансового внеску.

Рішення Конституційного Суду України фактично відмінило обов`язок долучати квитанцію про сплату авансового внеску до заяви про відкриття виконавчого провадження, однак не відмінило принцип, за яким приватні виконавці фінансують свою діяльність та розпочинають виконавчі дії саме за рахунок таких авансових внесків (на відміну від державних виконавців, які фінансуються державою).

Так, стаття 42 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, яка діяла як на час здійснення платежів, так і діє на момент розгляду справи судом, встановлює, що кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Зважаючи на те, що фактично припинила дію норма Закону, яка зобов`язувала стягувача долучати до заяви про відкриття виконавчого провадження квитанцію (підтвердження) про сплату авансового внеску, однак авансування витрат виконавчого провадження стягувачем з метою організації та проведення виконавчих дій, законодавством продовжує бути передбачене (в іншому випадку приватний виконавець не був би зацікавлений розпочинати примусове виконання за власний рахунок), а тому суд погоджується з твердженням позивача, що платежі АТ «Страхова компанія «Інго» були здійснені як авансовий платіж відповідно до ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження».

Оскільки виконавчі документи після проведення АТ «Страхова компанія «Інго» авансових платежів не були пред`явлені до виконання приватному виконавцю м. Києва Журиду С.М., то необхідність фінансування виконавчого провадження перестала існувати, а у виконавця виник обов`язок повернути кошти, які він отримав.

Суд вважає доведеними обставини, що виконавчі документи до виконання пред`явлені не не були, оскільки відповідачем не доведено протилежне.

В той же час відповідачем не доведено наявність правової підстави для отримання ним від АТ «Страхова компанія «Інго» грошових коштів у сумі 38 904 грн 65 коп.

Оскільки у відповідача як приватного виконавця м. Києва виник обов`язок повернути кошти, які він отримав як авансовий внесок, то між сторонами виникли спірні правовідносини, які регулюються нормам ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу (збереження майна без достатньої правової підстави) застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв`язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

При цьому, набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності правової підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору.

Аналогічні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03 червня 2016 року у справі № 6-100цс15, від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц, від 23 січня 2020 року у справі № 910/3395/19.

Встановлено, що правовою підставою для набуття приватним виконавцем м. Києва Журидом С.М. грошових коштів, було внесення авансових внесків. Згодом потреба у таких внесках відпала, оскільки АТ «Страхова компанія «Інго» вирішило не пред`являти приватному виконавцю м. Києва Журиду С.М. виконавчі документи для виконання.

За таких обставин правова підстава для отримання відповідачем таких грошових коштів коштів перестала існувати, а тому грошові кошти підлягали поверненню АТ «Страхова компанія «Інго» у відповідності до вимог ст. 1212 ЦК України.

Відповідачем заявлено клопотання про застосування до спірних правовідносин правил про наслідки пропуску строку позовної давності.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно ч.ч. 2, 3 статті 263 ЦК України у разі виникнення обставин для зупинення перебігу позовної давності, перебіг позовної давності зупиняється на весь час існування цих обставин. Від дня припинення обставин, що були підставою для зупинення перебігу позовної давності, перебіг позовної давності продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.

Статтею 264 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

За загальним правилом позовна давність триває безперервно з моменту усвідомлення учасником правовідносин порушення його права і до спливу цього строку звернення до суду.

Проте законодавство можевизначати певні обставини, які впливають на перебіг позовної давності і змінюють порядок її обчислення. До таких обставин відноситься зупинення перебігу позовної давності та її переривання, що передбачено статтями 263 та 264 Цивільного кодексу України.

Під час дії карантину та воєнного стану законодавець застосував нову конструкцію, якою тимчасово доповнив перелік обставин, які впливають на перебіг позовної давності, а саме продовження позовної давності.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року на всій території України було встановлено карантин.

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі - Закон № 540-IX) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Цей Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року.

Відтак початок продовження строку для звернення до суду потрібно пов`язувати саме з моментом набрання чинності 02 квітня 2020 року Законом № 540-IX.

Подібний правовий висновок висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06 вересня 2023 року у справі № 910/18489/20.

Строк дії карантину неодноразово продовжувався, а відмінений він був з 24 год. 00 хв. 30 червня 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Отже, під час дії карантину позовна давність була продовжена з 02 квітня 2020 року до 30 червня 2023 року.

Поряд із цим Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» було введено воєнний стан в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, цей стан триває до теперішнього часу.

Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон № 2120-ІХ) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Закон № 2102-IX набрав чинності 17 березня 2022 року.

Надалі Законом України від 08 листопада 2023 року № 3450-ІХ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» (далі - Закон № 3450-ІХ) пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України викладено в новій редакції, відповідно до якої у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Закон № 3450-ІХнабрав чинності 30 січня 2024 року.

Таким чином, в умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) було продовжено від початку воєнного стану до 29 січня 2024 року, а після 30 січня 2024 року перебіг такого строку зупинився

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2025 року у справі № 903/602/24 у разі якщо позовна давність не спливла станом на 02 квітня 2020 року, то цей строк звернення до суду спочатку було продовжено (до 30 червня 2023 року - на строк дії карантину, а надалі до 29 січня 2024 року - на строк дії воєнного стану, а з 30 січня 2024 року перебіг строку звернення до суду зупинився на строк дії воєнного стану.

Пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України виключений Законом України № 4434-IX від 14 травня 2025 року, який набрав чинності 04 вересня 2025 року.

Як наданих позивачем платіжних документів вбачається, що АТ «Страхова компанія «Інго» перерахувало на рахунок приватного виконавця м. Києва Журида С.М. грошові кошти на загальну суму 38 904 грн 65 коп у період часу з 16 квітня 2021 року до 19 травня 2021 року

АТ «Страхова компанія «Інго» звернулося до суду 24 липня 2025 року.

Разом з тим у спірний період на всій території України був запроваджений карантин, а під час дії карантину строки, визначені статтею 257 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину, а також враховуючи введення на території України воєнного стану з 24 лютого 2022 року та що положення п. 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України були виключені Законом Україниу № 4434-IX від 14 травня 2025 року, який набрав чинності 04 вересня 2025 року, суд приходить висновку, що АТ «Страхова компанія «Інго» звернулося до суду із позовом у межах строку позовної давності, а тому відсутні підстаи для застосування наслідків спливу строку позовної давності.

Тким чином, оскільки позивач як стягувач сплатив відповідачу в якості авансового внеску, на підставі ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» грошові кошти, про що свідчить призначення вищевказаних платежів, а в подальшому відмовився від пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання, тобто відповідна підстава перестала існувати, тому позовні вимоги, на підставі ст.1212 ЦК України, підлягають задоволенню.

За таких обставин з ОСОБА_10 на користь АТ «Страхова компанія «Інго» слід стягнути безпідставно набуті грошові кошти у сумі 38 904 грн 65 коп

Крім того, з відповідача, відповідно до ст. 141 ЦПК України, на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 2 422 грн 40 коп (а.с. 31).

Керуючись ст.ст. 1, 3, 5, 7, 9-13, 81, 89, 263-265, 273, 282, 354-355 ЦПК України,, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго» задовольнити.

Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Журида Сергія Миколайовича на користь акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго» безпідставно набуті грошові кошти у сумі 38 904 грн 65 коп (тридцять вісім тисяч дев`ятсот чотири грн 65 коп.) та понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 2 422 грн 40 коп (дві тисячі чотириста двадцять дві грн 40 коп), всього 41 327 грн 05 коп (сорок одна тисяча триста двадцять сім грн 05 коп).

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач: Акціонерне товариство «Страхова компанія «Інго», юридична адреса м.Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 33, .

Відповідач: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Журид Сергій Миколайович, народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Суддя Ярмак О. М.