УХВАЛА

1 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 363/3887/23

провадження № 61-5664ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Сердюка В. В., Фаловської І. М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 12 березня 2025 року у справі за позовом Вишгородської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Вишгородської міської ради Київської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельними ділянками,

ВСТАНОВИВ:

1 травня 2025 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 12 березня 2025 року, повний текст якої складено 7 квітня 2025 року.

Ухвалою Верховного Суду від 20 травня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху, надано десятиденний строк для усунення її недоліків, які заявник усунула.

Відповідно до частини восьмої статті 394 Цивільного процесуального кодексу

(далі - ЦПК) України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, щопідставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного

у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставою касаційного оскарження судового рішення заявник вказує неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах від 4 липня 2018 року

у справі № 653/1096/16-ц, від 24 січня 2020 року у справі № 910/10987/18,

від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16, від 16 червня 2020 року

у справі № 145/2047/16-ц та від 12 грудня 2018 року у справі № 908/137/17 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Також підставою касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції визначає пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України, проте заявник не зазначає постанови Верховного Суду, в якій викладено правовий висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, тому дану підставу касаційного оскарження суд не приймає.

Підставою касаційного оскарження судового рішення заявник також визначає пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, оскільки відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування у подібних правовідносинах Закону України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача».

Також підставою касаційного оскарження судового рішення заявник вказує порушення судом норм процесуального права, зазначаючи, що апеляційний суд не дослідив зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга оформлена відповідно до вимог статті 392 ЦПК України, зокрема містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 3, 4 частини другої

статті 389 ЦПК України.

З огляду на викладене касаційний суд доходить висновку про відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів справи.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Заявником подано заяву про зупинення виконання постанови апеляційного суду, яка мотивована тим, що оскаржувана постанова є необґрунтованою, незаконною і ухваленою з порушеннями норм процесуального права та недотриманням норм матеріального права. У разі виконання постанови Київського апеляційного суду

від 12 березня 2025 року до розгляду касаційної скарги можуть настати незворотні наслідки, зокрема, втрата майна, яке перебуває у законній власності відповідача понад дванадцять років, що створює реальні ризики порушення балансу інтересів сторін.

Вивчивши доводи заяви та зміст судових рішень, касаційний суд дійшов висновку про відмову у її задоволенні з огляду на наступне.

Верховний Суд виходить із того, що клопотання (заява) про зупинення виконання (дії) судових рішень має бути мотивованим, містити підстави для зупинення виконання судових рішень, підтверджені доказами.

Вирішуючи питання про зупинення виконання (дії) судових рішень, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судових рішень, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

Так, рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 16 травня

2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 12 березня 2025 року апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури задоволено. Скасовано рішення Вишгородського районного суду Київської області від 16 травня 2024 року та ухвалено нове судове рішення, яким позов задоволено.

Усунено перешкоди у здійсненні Вишгородською міською радою права користування та розпорядження земельною ділянкою водного фонду шляхом скасування рішення державного реєстратора № 26105355 від 13 листопада 2015 року про реєстрацію права приватної власності ОСОБА_2 на 1/2 частку земельної ділянки з кадастровим номером :38:060:0261 та про реєстрацію права приватної власності ОСОБА_1 на 1/2 частку земельної ділянки з кадастровим

номером :38:060:0261.

Усунено перешкоди у здійсненні Вишгородською міською радою права користування та розпорядження земельною ділянкою водного фонду шляхом повернення на користь Вишгородської міської ради земельної ділянки з кадастровим

номером :38:060:0261 від ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Стягнено з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Вишгородської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Вишгородської міської ради Київської області судовий збір у розмірі по 6 710 грн з кожного.

Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках (пункт 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Касаційний суд діє в порядку та межах, визначених цивільним процесуальним законодавством України, яке не передбачає процесуальної можливості зупинити виконання судового рішення, якщо воно не підлягає примусовому виконанню.

Оскаржуване судове рішення підлягає примусовому виконанню лише в частині задоволеної вимоги про повернення спірної земельної ділянки та відшкодування судового збору. Проте заявник не надала доказів вчинення позивачем дій щодо виконання постанови суду апеляційної інстанції у відповідній частині (постанови про відкриття виконавчого провадження), тому колегія суддів відмовляє у задоволенні клопотання у відповідній частині.

Незгода заявниказ постановою Київського апеляційного суду від 12 березня

2025року та оскарженняїї у касаційному порядку не є безумовною підставою для зупинення виконання відповідного судового рішення.

Ураховуючи викладене, касаційний суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду

від 12 березня 2025 року.

Керуючись статтями 389, 393, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 12 березня 2025 року.

Витребувати з Вишгородського районного суду Київської області матеріали цивільної справи № 363/3887/23 за позовом Вишгородської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Вишгородської міської ради Київської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельними ділянками.

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 12 березня 2025 року.

Роз`яснити учасникам справи право подати до суду касаційної інстанції з додержанням вимог статті 395 ЦПК України відзив на касаційну скаргу в письмовій формі протягом десяти днів з дня вручення ухвали про відкриття касаційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді С. О. Карпенко

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська