РІШЕННЯ

Іменем України

29 грудня 2025 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Коваленко І.І. розглянув у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

Стислий виклад позиції сторін

06 жовтня 2025 року Позивачка, ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокатка Кузнєцова Світлана Олександрівна, звернулася до суду з цим позовом, в якому просить стягнути з Відповідача, ОСОБА_2 , на користь Позивачки аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 6000,00 грн щомісячно, до повноліття дитини.

Позов мотивовано тим, що дитина проживає з Позивачкою, знаходиться на її утриманні та забезпеченні, потребує постійного лікування, оскільки є дитиною з інвалідністю. Відповідач раніше частково допомагав матері коштами на утримання сина. Наразі добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає та будь-якої участі у матеріальному забезпечення не приймає. Сторони не досягли домовленості щодо способу виконання батьком обов`язку утримувати дитину.

Відповідач відзив на позов не подав, про розгляд справи був повідомлений належним чином, отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі 06.11.2025 (поштове відправлення R03).

У зв`язку з ненаданням Відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (частина восьма статті 178 , частина друга статті 191 ЦПК України).

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Позивачка, ОСОБА_1 , та Відповідач, ОСОБА_2 , є батьками дитини з інвалідністю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження НОМЕР_1 від 06.07.2019, що видане Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Дитина зареєстрована разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 (витяг з реєстру щодо місця проживання № 8026-1 від 13.01.2018, довідка про реєстрацію місця проживання № 4137866 від 10.07.2019). Відповідач проживає та зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 (Витяг з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання № 1831-1 від 06.01.2018).

Позивачка, ОСОБА_1 , має 3 групу інвалідності. Дитина також має інвалідність ( посвідчення серії НОМЕР_2 , видане Управлінням соціального захисту населення Деснянської РДА в м. Києві), потребує постійного лікування, що пітверджується копіями медичних документів, що додані до позову.

За даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи інформація щодо сум нарахованого доходу Відповідача та сум утриманого з них податку за період з 1 кварталу 2025 року по 4 квартал 2025 року відсутня.

ОЦІНКА СУДУ

Статтею 51 Конституції України, частиною другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства").

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частина третя статті 181 СК України).

Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період (частина друга статті 184 СК України).

Отже за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені у частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (пункт 55 постанови Верховного Суду від 11.12.2024 у справі № 672/186/24).

Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, наведені у статті 182 СК України. Зокрема, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому, частиною другою цієї статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" встановлено, що розмір прожиткового мінімуму з 01 січня 2025 року для дiтей вiком до 6 рокiв становить - 2563 грн, а для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 грн. Отже, станом на 2025 рік мінімальний гарантований аліментів для дітей віком від 6 до 18 років становить: 1598 грн (50% від 3196 грн), а мінімальний рекомендований - 3196 грн.

Конструкція "необхідний і достатній розмір аліментів" охоплює не лише фізичне утримання, а й забезпечення соціального та інтелектуального розвитку дитини, виходячи з рівня життя, який вона мала б за спільного проживання батьків (постанова Верховного Суду від 15.10.2025 у справі № 686/28590/23).

У цій справі, Суд ураховує, що ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на момент ухвалення рішення дитини 7 років) є дитиною з інвалідністю. Це свідчить про потребу у додаткових витратах на лікування, реабілітацію та спеціальний догляд, що підтверджується медичними документами. Потреби дитини з інвалідністю є особливими, системними та значними.

Також Суд ураховує, що Позивачка має статус особи з інвалідністю (загальне захворювання), що впливає на її можливості самостійно забезпечувати всі потреби дитини з інвалідністю. Відповідач є особою працездатного віку (40 років), тому відсутність інформації про його офіційні доходи у Державному реєстрі за 2025 рік не звільняє його від обов`язку утримувати дитину.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач не скористався своїм правом подати заперечення щодо наведених Позивачкою обставин та правових підстав позову, із посиланням на відповідні докази.

У матеріалах справи відсутні будь-які медичні документи або довідки про доходи, які б свідчили про неможливість Відповідача сплачувати аліменти у розмірі 6000,00 грн через стан здоров`я чи незадовільне матеріальне становище.

Суду не надано жодних підтверджень існування об`єктивних перешкод для офіційного працевлаштування Відповідача, попри те, що він є особою працездатного віку. Відповідач у територіальному органом Державної служби зайнятості (центром зайнятості) як безробітний не зареєстрований.

Відповідач не надав жодних доказів на підтвердження джерела походження коштів, за рахунок яких він здійснює своє життєзабезпечення, що унеможливлює врахування судом його офіційного матеріального становища як показника спроможності сплачувати аліменти у заявленому розмірі.

З урахуванням наведеного, беручи до уваги необхідність утримання батьком дитини, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стану здоров`я дитини та матері, відсутність будь-яких аргументованих заперечень Відповідача, Суд, керуючись найкращими інтересами дитини, вважає необхідним задовольнити позов та стягнути з Відповідача на користь Позивачки аліменти на утримання дитини у розмірі 6000,00 грн, що є розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини в її віці.

Водночас розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним погіршенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів (постанови Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20).

Частина перша статті 191 ЦПК України встановлює, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України та пункту 3 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір", зважаючи на звільнення Позивачки від сплати судового збору у справі про стягнення аліментів, суд постановив стягнути з Відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Керуючись статтями 263, 265, 268, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 6000,00 грн щомісячно, до повноліття дитини, починаючи з 05.10.2025.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 968,96 грн.

Позивач (Стягувач) ОСОБА_1 (ел. пошта ІНФОРМАЦІЯ_2 тел. НОМЕР_3 ; адреса АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 )

Відповідач (Боржник) ОСОБА_2 (тел. НОМЕР_5 ; адреса АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ).

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Інна КОВАЛЕНКО