УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 712/16075/25

Провадження № 2/712/5869/25

29 грудня 2025 року м. Черкаси

Суддя Соснівського районного суду м. Черкаси Марцішевська О.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ частки в натурі з майна, що є у спільній частковій власності, визнання права власності та припинення права власності, -

ВСТАНОВИВ:

21 листопада 2025 року адвокат Осадчий Олег Васильович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ частки в натурі з майна, що є у спільній частковій власності, визнання права власності та припинення права власності.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 грудня 2025 року позовну заяву залишено без руху в зв`язку невідповідністю вимогам ст. 175, 177 ЦПК України.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Вказаний вище підхід є загальним і може застосовуватись при розгляді будь-яких категорій спорів, оскільки підставою для задоволення позову у будь-якому випадку є доведеність порушення прав, за захистом яких було пред`явлено позов.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).

Позивачем сплачений судовий збір в сумі 968,96 грн. згідно квитанції від 19.11.2025 року та вказано, що позов не має майнового характеру.

Згідно пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивачем заявлено позовну вимогу про виділ частки в натурі з майна, що є у спільній частковій власності та визнання права власності. Вказана вимога має майновий характер, проте у позові не зазначена ціна позову за результатами проведеної оцінки у встановленому законом порядку, що позбавляє суд можливості дійти висновку, що судовий збір сплачений в сумі 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб із застосуванням коефіцієнту 0,8 з урахуванням подачі позову у електронній формі.

Крім того, у позовній заяві не конкретно викладено виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Так, позивачем не вказано конкретно, чи позов стосується виділу частки з об`єкта нерухомого майна з урахуванням складових та розміру загальної площі за відомостями державної реєстрації, також позивачем не вказано про намір залучення експерта, враховуючи, що встановлення обставин у справі потребує спеціальних знань у галузі будівництва та техніки.

За таких обставин позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві час, достатній для усунення вищезазначених недоліків шляхом оформлення позовної заяви з дотриманням вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України, а саме - 5 (п`ять) днів з дня отримання копії ухвали, одночасно роз`яснено, що в інакшому випадку позов вважати неподаним та повернути позивачеві.

Ухвала від 10 грудня 2025 року представником позивача адвокатом Осадчм О.В. позивачем отримана у електронному кабінеті підсистеми «Електронний Суд» 11.12.2025 року. У строк, який було надано позивачеві для усунення недоліків, позивач недоліки не усунув.

Оскільки позивачем не усунуті недоліки його заяви у встановлений судом строк та спосіб, заява підлягає поверненню позивачу, оскільки відкриття провадження без дотримання встановленого цивільним процесуальним законом порядку пред`явлення позову призведе до обмеження принципу змагальності та рівності сторін.

Враховуючи даний принцип, а також положення ст. 175 та 177 ЦПК України щодо форми та змісту позовної заяви, суд позбавлений права надавати перевагу будь-якій стороні, в тому числі й у питанні про відкриття провадження за позовною заявою. Вибіркове надання судом суб`єктивних переваг одним учасникам процесу перед іншими учасниками судового призведе до порушення зазначеного конституційного принципу, що є неприпустимим.

Відповідно до ч.3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури. На відміну від права на справедливий суд, право на доступ до суду не є абсолютним. Воно може бути обмежено, зокрема задля забезпечення нормального функціонування судової системи. Це включає часові обмеження, фінансовий тягар, вимоги щодо форми звернення тощо. Ще у справі Trukhv. Ukraine (50966/99, 14 жовтня 2003) Європейський суд дав оцінку застосуванню процесуальних обмежень у вигляді обов`язку сплатити мито, надати копії документів у певній кількості та направити звернення до конкретного суду. Європейський суд не виявив жодних підстав вважати, що застосування згаданих процесуальних обмежень у цій конкретній справі було свавільним чи невиправданим.

Повернення заяви не порушує права заявника на доступ до правосуддя, оскільки це право може бути реалізоване після усунення обставин, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст.185 ЦПК України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ частки в натурі з майна, що є у спільній частковій власності, визнання права власності та припинення права власності- повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення (підписання) ч. 1, 2 ст. 261 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання копії ухвали суду.

Суддя Олена МАРЦІШЕВСЬКА