ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2025 року м.Суми

Справа №589/3552/24

Номер провадження 22-ц/816/1363/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Сидоренко А. П.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Ковальової Тетяни Юріївни на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 15 січня 2025 року в складі судді Курбанової А.Р., ухвалене у м. Шостка, повний текст якого складено 18 лютого 2025 року,

в с т а н о в и в:

02 серпня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнення їх з відповідача на утримання цієї дитини; припинення виконання постанови державного виконавця, який у подальшому уточнив.

ОСОБА_1 позов обґрунтовує тим, що судовим наказом Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області № 398/1213/24 від 09 квітня 2024 року з нього на користь відповідача було стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Позивач зазначив, що з 15 червня 2024 року син ОСОБА_3 проживає разом з ним та його матір`ю та знаходиться на його повному утриманні. Відтак, позивач просив скасувати сплату аліментів та стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини зі всіх видів її заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 15 січня 2025 позов задоволений.

Припинено стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , присуджених на користь ОСОБА_2 в розмірі однієї чверті його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за судовим наказом, виданим Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області у справі № 398/1213/24 09 квітня 2024 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1211 грн 20 коп.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 адвокат Ковальова Т.Ю., посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що подібний предмет спору за заявою ОСОБА_1 вже був розглянутий Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області у справі № 398/1213/24 (номер провадження 8/398/2/24).

Вказує, що позивач протиправно викрав сина ОСОБА_3 у матері, тобто відповідача по справі ОСОБА_2 з метою уникнення стягнення аліментів, проте дана обставина залишена місцевим судом без належної уваги.

Зазначає, що судом першої інстанції було проігноровано вік дитини ОСОБА_3 , який наразі потребує материнської любові та належної уваги.

Від позивача в установлений судом строк відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

ОСОБА_1 повідомлений про час і місце розгляду справи, але в судове засідання не з`явився. Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без даної сторони, оскільки явка до апеляційного суду є необов`язковою, його позиція є чіткою і зрозумілою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 адвоката Ковальової Т.Ю., вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що з 09 вересня 2020 року сторони перебували у шлюбі, який був розірваний заочним рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 травня 2023 року у справі № 398/3833/22 (а.с. 62-64).

У шлюбі народилася дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5, 62), батьками якого, відповідно, є сторони у справі.

09 квітня 2024 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї чверті його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 11 березня 2024 року та до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку (а.с. 11).

Сторони в місцевому суді пояснили, що на час видачі судового наказу дитина проживала разом з матір`ю.

Судовий наказ було пред`явлено до примусового виконання та постановою Автозаводського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про звернення стягнення на заробітну плату боржника у виконавчому провадженні № 74824155 від 05 червня 2024 року (а.с. 12) постановлено звернути стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , що отримує дохід у ТОВ «СКАЙ ДЖЕТ-Х», починаючи з 01 червня 2024 року у розмірі 50 відсотків доходів щомісяця до погашення загальної суми заборгованості (а.с. 12).

Разом з тим, починаючи з середини червня 2024 року малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказана обставина підтверджена показаннями, наданими свідком ОСОБА_4 в суді першої інстанції та наявними у матеріалах справи письмовими доказами, а саме: довідкою виконавчого комітету Зноб-Новгородської селищної ради № 67 від 18 червня 2024 року, довідкою виконавчого комітету Зноб-Новгородської селищної ради № 78 від 26 серпня 2024 року (а.с. 8, зворот, а.с. 109), медичною документацією щодо дитини, наявною у матеріалах справи.

Також допитана в судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_4 підтвердила, що її малолітній онук ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наразі проживає з нею та батьком ОСОБА_1 і знаходиться на його повному утриманні.

Задовольняючи позовні вимоги про припинення стягнення аліментів, суд першої інстанції виходив із того, що настали істотні обставини, які зумовлюють припинення обов`язку батька сплачувати аліменти на утримання сина, оскільки дитина фактично проживає з батьком, який зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання цієї ж дитини на користь матері, з якою дитина не проживає. Настання цих обставин впливає на припинення позивачем сплати періодичних платежів (аліментів) на утримання сина та, відповідно, надають йому право вимагати звільнення від цього обов`язку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Вирішуючи спір, суд правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права.

Так, відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав разом із матір`ю, а з червня 2024 року проживає з батьком та перебуває на його утриманні. Тобто, наразі змінилися обставини, які впливають на припинення стягнення з позивача аліментів на сина, оскільки на сьогодні він проживає з позивачем.

Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Отже, статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей.

У справі яка переглядається, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо нецільового використання відповідачем частини аліментів, які стягуються з позивача на її користь.

Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Відтак, з урахуванням предмета спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

Також з аналізу статтей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є також у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти, покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Відповідно до положень статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Як вже зазначалося, відповідно до положень ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Тому батьки несуть відповідальність за утримання дитини в рівних частках.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав разом із матір`ю, а з червня 2024 року проживає з батьком та перебуває на його утриманні. Вказані обставини є істотними та такими, що припиняють право на отримання аліментів тим з батьків, з ким проживала дитина на момент їх призначення.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про припинення стягнення аліментів.

Доводи в апеляційній скарзі про те, що позивач протиправно викрав сина ОСОБА_3 у матері, тобто відповідача по справі ОСОБА_2 з метою уникнення стягнення аліментів, не заслуговують на увагу і не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

Інші доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованого висновку суду першої інстанції про задоволення вимог про припинення стягнення аліментів, колегія суддів не бере до уваги, оскільки такі доводи зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для скаржниці, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що розглядаючи зазначений спір, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно із положеннями ЦПК України, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Ковальової Тетяни Юріївни залишити без задоволення.

Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 15 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Ю. О. Філонова

А. П. Сидоренко