Провадження №22-ц/824/510/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 01 грудня 2023 року у справі за позовом акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області акціонерного товариства «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» звернулось до суду із вказаним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги мотивувало тим, що 11.10.2021 року між ним та відповідачем було укладено договір про споживчий кредит № 56_088, на умовах якого позивач надав, а відповідач отримав кредит у розмірі 150 000,00 грн, строком повернення не пізніше 10.10.2026 року на умовах сплати 29 % річних.

Станом на 01.09.2023 року розмір заборгованості відповідача перед банком за договором про споживчий кредит від 11.10.2021 року № 56_088 становить: 113 938,84 грн - борг за кредитом; 11 164,80 грн - проценти за користування кредитом; 1,13 грн - 3% річних за несвоєчасне погашення боргу; 8,64 грн - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів; 2,09 грн - інфляційні втрати за несвоєчасне погашення процентів.

Враховуючи неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором, відповідно до умов договору та в силу приписів закону, позивач має право достроково стягнути з відповідача всю суму заборгованості за договором по кредиту, процентах та пені в судовому порядку.

На підставі викладеного, просив суд стягнути з ОСОБА_1 125 115,50 грн заборгованості за кредитним договором і 2 684,00 грн сплаченого судового збору.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 01 грудня 2023 року позов Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, 10 січня 2024 року відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що оскаржуване рішення вважає незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та є помилковими. У зв`язку з цим апелянт просив апеляційний суд оскаржуване рішення скасувати та ухвалити по в справі нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що позивачем не дотримано положень договору та порядок дострокового повернення кредитних коштів, що є порушенням договору та свідчить про те, що позивач не має правових підстав для дострокового повернення/стягнення коштів, оскільки відповідний строк та обов`язок не настав. Матеріали справи не містять доказів складання на направлення позивачем на адресу відповідача відповідної вимоги про дострокове погашення/повернення кредиту з відповідними розрахунками та обґрунтування нарахованих процентів. Зазначає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки за таке прострочення. Стверджує, що неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором виникли внаслідок форс-мажорних обставин /збройної агресії рф.

09 лютого 2024 року на адресу суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно із ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах даної категорії розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з положеннями ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання встановлених законом умов) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги з таких підстав:

Судом встановлено, що 11.10.2021 року між акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 56_088.

Відповідно до п. 2.1. кредитного договору Банк зобов`язується надати позичальнику на умовах цього договору, а Позичальник має право отримати та зобов`язується належним чином використати і повернути в передбачені Кредитним договором строки Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та інші платежі у порядку та на умовах, визначених Кредитним договором.

Згідно з п. 2.2. вказаного кредитного договору, кредит надається в загальному розмірі 150 000,00 грн на строк 60 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 10.10.2026 року, якщо інший строк та/або термін не буде встановлено згідно з умовами цього договору.

Пунктом 2.4.1. цього ж кредитного договору визначено, що за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в розмірі 29 % річних.

Відповідно до п. 3.2.1. кредитного договору банк здійснює надання кредиту одноразово шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника.

При цьому, згідно п. 1.1.15 поточний рахунок - рахунок відкритий в банку позичальником, поточний рахунок № НОМЕР_1 .

За змістом п. 3.1.1. кредитного договору банк надає кредит з моменту виконання позичальником всіх та кожної з наведених нижче умов надання кредиту (Умови надання кредиту):

3.1.1.1. сплати позичальником комісійної винагороди за надання кредиту в розмірі 7 500,00 грн протягом 1 (одного) банківського дня з моменту підписання цього Договору;

3.1.1.2. Банк здійснює договірне списання комісійної винагороди з поточного рахунку позичальника одночасно з зарахуванням на поточний рахунок суми кредиту, для чого позичальник зобов`язаний забезпечити наявність на поточному рахунку суми коштів, достатньої для списання комісійної винагороди. Позичальник усвідомлює та погоджується з тим, що комісійна винагорода буде списана з поточного рахунку в тому числі за рахунок коштів, що надійшли у вигляді кредиту, у зв`язку з чим сума коштів (в тому числі отриманих у вигляді кредиту), що буде доступна йому для використання на поточному рахунку після списання комісійної винагороди зменшиться на розмір комісійної винагороди Банку.

Згідно з п. 3.3.3. кредитного договору, позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 2 500,00 грн та сплату процентів, нарахованих Банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно, до 3 числа місяця наступного за звітним, починаючи з листопада 2021 року.

За умовами п. 4.3. спірного кредитного договору позичальник зобов`язаний: належним чином виконувати всі умови цього Договору та взяті на себе цим договором зобов`язання у строки, обумовлені цим Договором повернути кредит, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди, за банківські послуги та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов`язання за цим договором, а у випадку порушення умов цього договору достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів нарахованих на фактичний залишок заборгованості за кредитом, комісійної винагороди, а також сплатити неустойку (штрафні санкції), як це передбачено в договорі, а також відшкодувати Банку в повному обсязі збитки.

За умовами п. 3.9.3.2. кредитного договору, дострокове повернення кредиту за ініціативою Банку відбувається у разі прострочення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором щодо 88 календарних днів.

Крім того, сторони погодили зміну терміну остаточного повернення кредиту у зв`язку з настанням відкладальних обставин, зокрема у разі прострочення виконання зобов`язань позичальником за цим договором щодо погашення заборгованості (у тому числі за кредитом та/або процентами та/або комісіями) на строк понад 88 календарних днів (п. 3.10.2.2 кредитного договору).

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги зазначив, що між сторонами виникли договірні відносини, які регулюються укладеним договором про споживчий кредит від 11.10.2021 року № 56_088, та у зв`язку із неналежним виконанням боржником умов зазначеного договору, в позивача, як кредитора за спірними зобов`язаннями, виникло право вимоги достроково стягнути з відповідача заборгованість по кредиту, по відсоткам за користування кредитом, а також по передбаченим законодавством санкціям за порушення грошового зобов`язання.

Основним доводом апеляційної скарги відповідача є те, що позивачем не дотримано положень договору та порядок дострокового повернення кредитних коштів, що є порушенням договору та свідчить про те, що позивач не має правових підстав для дострокового повернення/стягнення коштів, оскільки відповідний строк та обв`язок не настав.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується із такими доводами апеляційної скарги з огляду на таке.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до вимог п.3.9.1. Банк має право Банк має право у випадку, якщо будуть мати місце будь- які або всі можливі випадки невиконання позичальником взятих на себе обов`язків та недотримання умов, передбачених договором, вимагати повернення суми кредиту та сплати процентів та інші нарахування, зокрема у разі :

3.9.1.1. затримання сплати частини основної суми боргу за кредитом та /або процентів за користування кредитом на один календарний місяць.

Відповідно до п.3.9.3. Договору строк повернення кредиту є таким, що настав і позичальник зобов`язаний погасити заборгованість за кредитом у повному обсязі не пізніше наступного робочого дня після настання будь -якого із наступних обставин:

дострокове повернення кредиту за ініціативою Банку відбувається у разі прострочення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором щодо 88 календарних днів.

Сторони погодили зміну терміну остаточного повернення кредиту у зв`язку з настанням відкладальних обставин, зокрема у разі прострочення виконання зобов`язань позичальником за цим договором щодо погашення заборгованості (у тому числі за кредитом та/або процентами та/або комісіями) на строк понад 88 календарних днів (п. 3.10.2.2 кредитного договору).

06.06.2023 року банком на адресу ОСОБА_1 було направлено рекомендований лист - повідомлення №55/5,1 -02/23783/2023 щодо порушення умов, передбачених договором.

Таким чином, з огляду на вищевказане, позивач скористався своїм правом на дострокове повернення заборгованості за кредитом, а саме - направивши апелянту лист - повідомлення №55/5,1 -02/23783/2023 щодо порушення умов, передбачених договором.

З огляду на викладене , колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про те, що Банк в межах умов, передбачених Договором мав право достроково вимагати повернення суми кредиту.

Що стосується доводів відповідача про те, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки за таке прострочення, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до наданого Банком розрахунку, станом на 01.09.2023 року заборгованість ОСОБА_1 становить: 125 115, 50 грн, з яких: 113 938, 84 грн - борг за кредитом; 11 164, 80 грн проценти за користування кредитом; 1,13 грн - 3% річних за несвоєчасне погашення боргу; 8, 64 грн - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів; 2,09 грн - інфляційні втрати за несвоєчасне погашення процентів.

При цьому відповідно до наданого розрахунку нарахування вищезазначених 3% річних та інфляційних втрат у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану не здійснювалося.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, відтак дійшов законної та обґрунтованої позиції при вирішенні справи. Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи апеляційним судом. За таких умов підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 01 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий С.О. Журба

Судді: Т.О. Писана

К.П. Приходько