Провадження № 4-с/761/2/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарі Марінченко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу Акціонерного товариства «ОТП Банк» на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова Вадима Вячеславовича, заінтересована особа - ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В :

Акціонерне товариство «ОТП Банк» звернулось до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова Вадима Вячеславовича, в якій просить зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова Вадима Вячеславовича провести усі необхідні заходи щодо примусової реалізації предмета іпотеки-квартири яка розташована в АДРЕСА_1 , без отримання попередньої згоди органів опіки та піклування. Вимоги скарги обґрунтовано тим, що заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва по справі №761/25183/16-ц від 29.03.2018, яке набрало законної сили 08.05.2018 року, було задоволено позов акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, а саме стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 суми заборгованості 1719338,90 грн., та 12895,04 грн. судового збору з кожного. 21.02.2019 року на виконання Заочного рішення Шевченківського районного суду міста Києва по справі №761/25183/16-ц від 29.03.2018 було видано виконавчі листи по справі. Акціонерним товариством «ОТ| Банк» було направлено виконавчий лист по справі №761/25183/16, виданий 21.02.2019 приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Корольову Вадиму В`ячеславовичу для примусового виконання судового рішення. 12.09.2019 року, Постановою про відкриття провадження, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Корольовим Вадимом Вячеславовичем було відкрито виконавче провадження за № НОМЕР_6 про стягнення з боржника - ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , суми заборгованості 1719338,90 грн. та судового збору 12895,04 грн. 12.09.2019, Постановою про арешт майна боржника, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Корольовим Вадимом Вячеславовичем було накладено арешт на все нерухоме майно та все рухоме, окрім того, що не підлягає державній реєстрації. 12.09.2019, Постановою про арешт майна боржника, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Корольовим Вадимом Вячеславовичем було накладено арешт на квартиру (Адреса нерухомого майна: АДРЕСА_1 ) та на 2/5 частки квартири (Адреса нерухомого майна: АДРЕСА_3 ). 06.11.2019 Постановою про опис та арешт майна боржника, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Корольовим Вадимом Вячеславовичем було описано та накладено арешт на квартиру (Адреса нерухомого майна: АДРЕСА_1 , кількість кімнат 2, загальна площа: 55.1 кв. м. (згідно довідки характеристики 56.1 кв. м., згідно журналу внутрішніх обмірів 55.8 кв. м., жила площа 32.3 кв.м., кількість поверхів в будинку 4, поверх на якому розташована квартира 2). 11.03.2020 на адресу стягувача надійшов Лист приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Вадима В`ячеславовими від 04.03.2020 за № 502, у відповідь на Заяву про передачу іпотечного майна на реалізацію від 28.02.2020, яким було повідомлено стягувача про те, що приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Корольов Вадим Вячеславович позбавлений прана передавати на реалізацію нерухоме майно, а саме: квартиру (Адреса нерухомого майна: АДРЕСА_1 ), що є предметом іпотеки за договором іпотеки №PCL 002/783/2010 від 24.02.2010 зазначив, що згідно витягу № 43426968 від 26.09.2019 станом на 26.09.2019 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрованою, крім інших, малолітня дитина - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 паспорт НОМЕР_2 з 13.06.2019 року, посилаючись, при цьому, посилається на приписи пункту 28 Розділу VIII Інструкції з примусового виконання рішень, шо затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5. Також представником зазначено, що Листом №109/04/40-904 від 03.02.2020 Служба у справах дітей Шевченківської РДА повідомила приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Вадима Вячеславовича, що не надає дозволу на реалізацію нерухомого майна а саме: квартири (Адреса нерухомого майна: АДРЕСА_1 ), де право користування має малолітня ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 паспорт НОМЕР_3 з 13.06.2019. Представник зауважує, за договором іпотеки № PCL 002/783/2010 від 24.02.2010 року в іпотеку акціонерного товариства «ОТП Банк» передана двокімнатна квартира АДРЕСА_4 , а посилання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Вадима Вячеславовича, в обґрунтуванні свого рішення «про позбавлення його права передавати на реалізацію нерухоме майно, а саме: квартиру (Адреса нерухомого майна: АДРЕСА_1 ), що є предметом іпотеки за договором іпотеки № PCL 002/783/2010 від 24,02.2010, на приписи пункту 28 Розділу VIII Інструкції з примусового виконання рішень, що затверджена наказом Міністертева юстиції України від 02.04.2012року № 512/5 не ґрунтуються на вимогах Закону України «Про іпотеку» та є незаконними. Представник скаржника вважає, шо малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : паспорт НОМЕР_4 , повинна мати зареєстроване право власності або право користування на нерухоме майно - квартиру (Адреса нерухомого майна: АДРЕСА_1 ), що є предметом іпотеки за договором іпотеки № PCL 002/783/2010 від 24.02.2010. Єдиним власником квартири АДРЕСА_5 , що є предметом іпотеки за договором іпотеки № PCL 002/783/2010 від 24.02.2010, є ОСОБА_1 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. При цьому, в згідно Інформації (номер інформаційної довідки 204317768 від 16,03,2020 року) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо квартири (Адреса нерухомого майна: АДРЕСА_1 ), що є предметом іпотеки за договором іпотеки № PCL 002/783/2010 від 24.02.2010, відсутня будь-яка інформація про права третіх осіб, зокрема інформація про зареєстровані права користування (оренди, тощо) будь-яких третіх осіб, в тому числі, і малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 паспорт НОМЕР_3 . Так, між Акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено Договір іпотеки № PCL 002/783/2010 від 24.02.2010 року, за приписами якого останньому було передано в іпотеку акціонерного товариства «ОТП Банк» квартиру (Адреса нерухомого майна: АДРЕСА_1 ). При укладенні договору іпотеки, за змістом підпункту «Г» пункту 5.1 статті 5 «Інші домовленості сторін» Договору іпотеки № PCL 002/783/2010 від 24.02.2010 іпотекодавець заявив іпотекодержателю що відсутні права будь-яких третіх осіб щодо предмету іпотеки. На момент укладення іпотеки неповнолітня, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 паспорт НОМЕР_5 , не була зареєстрована в зазначеній квартирі, що с предметом іпотеки за договором іпотеки № PCL 002/783/2010 від 24.02.2010, оскільки її було зареєстровано після укладення договору іпотеки, без повідомлення і згоди іпотекодержителя, за недобросовісних та протиправних дій батька - ОСОБА_1 . Тому стягувач, Акціонерне товариство «ОТП Банк», не погоджується із прийнятим рішенням приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Вадима Вячеславовича та вважає його таким, що не ґрунтується на положеннях законодавства та таким, що порушує права стягувача (іпотекодержателя), а тому вимушений звернутися із даною скаргою до суду.

Ухвалою суду від 02.04.2020 прийнято скаргу до розгляду та призначено судове засідання по справі.

Представник скаржника в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином про час та дату судового засідання.

Інші сторони в судове засідання явку своїх представників не забезпечили. Про розгляд справи повідомлялись належним чином. З будь-якими клопотаннями до суду не звертались.

Відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, вважає, що скарга підягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 13,81 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Зі змісту скарги вбачається, що остання подана в порядку ст. 447 ЦПК України, відповідно якої сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що у провадженні приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова В.В. перебуває виконавче провадження № НОМЕР_6 з примусового виконання виконавчого листа № 761/25183/16, виданого 21.02.2019 року Шевченківським районним судом м. Києва, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 66 235 дол. США 67 центів та стягнення витрат по сплаті судового збору у розмірі 12 895,04 грн., що підтверджується постановою приватного виконавця Корольова В.В. від 11.09.2019, яка міститься в матеріалах справи.

27 лютого 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № ML-002/783/2007, відповідно до п. 1 ч. 1 кредитного договору останньому був наданий кредит в сумі 130 000,00 дол. США, строком до 25 лютого 2025 року.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ОСОБА_1 та ПАТ «ОТП Банк» 24.02.2010 укладено Договір іпотеки/нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Краковецькою А.М. та зареєстрований в реєстрі за № 270.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, № інформаційної довідки 204317768 від 16.03.2020 квартира АДРЕСА_5 на праві власності належить ОСОБА_1 на підставі Договору дарування, 265, 24.02.2010, приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Ліфанова І.О.

Скаржник посилається на протиправну бездіяльність приватного виконавця щодо примусового виконання виконавчого документа, при цьому зазначає, що такі дії порушують право стягувача в рамках виконавчого провадження на своєчасне та повне задоволення законних вимог по виконавчому листу № 761/25183/16-ц, виданому 21.02.2019 Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Згідно з ч.2ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку врегульовані Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч.1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням зокрема таких засад: обов`язковості виконання рішень; справедливості, неупередженості та об`єктивності; розумності строків виконавчого провадження.

Ч. 1 ст. 41 Закону України «Про іпотеку» визначено, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Водночас, відповідно до ч.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч. 2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.

У відповідності до частини першої статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Згідно із ч.2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Згідно з п. 1 Розділу II Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29 червня 2016 року № 2831/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за № 1301/29431 ( далі - Порядок), реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження».

П. 3 Розділу II Порядку визначено, що виконавець у строк не пізніше п`яти робочих днів після ознайомлення сторін із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами третім - шістнадцятим пункту 2 цього розділу.

Під п.3 п. 3 Розділу II Порядку, яким визначено перелік документів (в електронній або паперовий формі), які подаються разом із заявкою на реалізацію арештованого майна, встановлено, що у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, - копія дозволу органів опіки та піклування або відповідне рішення суду.

У пункті 28 Розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 37 Закону.

Отже, враховуючи вимоги Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», а також положення Інструкції з організації примусового виконання рішень і Порядку, державний виконавець або приватний виконавець зобов`язаний у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, отримати попередню згоду органу опіки та піклування або відповідне рішення суду, про яке, зокрема, зазначає в заяві на реалізацію арештованого майна.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 25 листопада 2019 року в справі № 718/482/15-ц (провадження № 61-16089св19) та від 10 жовтня 2019 року в справі №751/15667/15-ц (провадження № 61-12151св19).

Приватним виконавцем здійснено звернення із запитом до Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, та, як вбачається з відповіді № 109/04/40-904 від 03.02.2020 Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської РДА у м. Києві на запит щодо можливості реалізації квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , при розгляді питань пов`язаних із захистом особистих, майнових та житлових прав дітей комісією з питань захисту прав дитини беруться до уваги пояснення законних представників дітей, якими є, зокрема, батьки дитини, відповідно до яких встановлюється факт постійного проживання дитини за вказаною адресою, наявність іншого житла тощо. Також проінформовано щодо направлення за адресою проживання родини запрошення щодо надання пояснень по суті запиту.

Малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 паспорт НОМЕР_5 має право користування квартирою АДРЕСА_5 з 13 червня 2019 року, тобто після укладення іпотечного договору.

Матеріали справи не містять відомостей про наявність відповідного судового рішення про передачу спірного майна на реалізацію, право користування у якому має неповнолітня дитина.

У постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 755/10564/18 (провадження № 61-11256св19) Верховний Суд погодився з висновком судів попередніх інстанцій про протиправність дій приватного виконавця щодо подання заявки на реалізацію арештованого майна, право користування у якому має неповнолітня дитина, без отримання дозволу від органу опіки та піклування або відповідного рішення суду на передачу такого спірного майна на реалізацію.

Ураховуючи наведене та зважаючи на відсутність згоди органу опіки та піклування щодо реалізації спірного майна, право користування яким мають малолітні діти та відсутність судового рішення про передачу спірного майна на реалізацію, суд приходить до висновку про неможливість примусової реалізації в рамках виконавчого провадження спірного майна без згоди органу опіки та піклування.

Суд критично відноситься до твердження скаржника щодо того, що боржник, як іпотекодавець, всупереч умов вказаного договору, не повідомляв іпотекодержателя АТ «ОТП Банк» про реєстрацію в іпотечному майні малолітніх дітей та згоди на проведення вказаних дій не отримував, є безпідставними, оскільки у постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 755/10564/18 (провадження № 61-11256св19) суд касаційної інстанції указав, що факт реєстрації боржником в іпотечному майні неповнолітньої особи не впливає на встановлений порядок передачі на реалізацію нерухомого майна, право користування яким мають неповнолітні діти. Стягувач не позбавлений можливості захистити своє порушене право, спричинене порушенням умов Іпотечного договору у спосіб, встановлений нормами законодавства України.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Зважаючи на викладене, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку, що заявником не доведено факту бездіяльності приватного виконавця, оскільки зазначені дії вчинені у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження». Інші доводи та посилання заявника не є підставою для задоволення скарги, а відтак у задоволенні вимог скарги слід відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 81, 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу Акціонерного товариства «ОТП Банк» на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова Вадима Вячеславовича, заінтересована особа - ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до вказаного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України.

Суддя: