Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/3224/25

24 грудня 2025 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: Міськевич О.Я.

з участю секретаря судового засідання: Скоблей О.В.

заявника: ОСОБА_1

представника заявника адвоката: Лісодіда О.В.

заінтересованої особи: ОСОБА_2

розглянувши в порядку окремого провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Надвірнянського районного суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 звернулась в інтересах неповнолітніх дітей : ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , до суду із заявою заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,-

Вимоги заяви мотивує тим, що з 2001року сторони проживали у шлюбі з та спільно проживали у належному їй будинку АДРЕСА_1 . У шлюб народилось п`ятеро дітей, старший син вже є повнолітніми, та мешкає окремо, а інші неповнолітні дівчата: Ангеліна-13.01.2012 року, Каміла-21.07.2015 року, Лілія-23.09.2016 року та ОСОБА_7 -08.09.2021 року, яка є інвалідом з дитинства мешкають разом матір`ю.

З 2018 року вони припинили шлюбні стосунки і перестали вести спільне господарство, однак ще деякий час разом проживали. Остаточно перестали підтримувати відносини як подружжя наприкінці літа 2025 році.

Причиною є те, що кривдник дуже зловживати спиртними напоями, чинив прояви насильства у сім`ї, причиняв їй та доньці тілесні ушкодження, після чого повністю припинилося спілкування з ним, вона змушена була покинути місце свого проживання тому як кривдник систематично і безпричинно чинить фізичне та психологічне насильство щодо мене, з приводу його насильницьких дій вона неодноразово зверталася в поліцію. Щодо нього складали протоколи про адміністративні правопорушення, проводилися з ним профілактичні розмови, але це не призвело на краще. Але вжиті заходи не дали результату , він постійно її пригнічує, вона боїться ночувати у своєму житловому будинку, боюся насильства з його боку, дійсно реально сприймаю його погрози стосовно знищення будинку та позбавлення її життя. Наразі вона вимушена з дітьми проживати у своєї матері - ОСОБА_8 у домі АДРЕСА_2 .

Кривдник продовжує вчинювати відносно неї та їх неповнолітніх дітей протиправні дії, словесні образи, погрози, побиття , постійно принижує , переслідує мене , залякує з тим, щоб обмежити її волевиявлення , і це викликає у неї побоювання за свою безпеку та безпеку дітей, спричиняє емоційну невпевненість, нездатність захистити своїх дітей та завдає шкоди їх психічному здоров`ю. ОСОБА_2 , маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди насамперед дітям , порушені права на власність та недоторканість житла дітей , намагається позбавити їх свого житла , постійно вимагає від мене грошові кошти , принижує дітей, вона мала надію, що від нього буде допомога по догляду за самою молодшою донькою, якій тільки чотири рочки, тому що вона дитиною інвалідом з дитинства, страждає на ДЦП, але він навпаки її ображає. Він впевнений у своїй безкарності, тому як ображає усіх з моєї родини, усіх мешканців нашого села, які намагаються мене підтримати разом з дітьми.

Так, 27.10.2025 року, коли вона знаходилась вдома у матері , та збирала дітей до школи, близько 7-30 години, ОСОБА_2 , прийшов, почав їй з дітьми перешкоджати збиратися, почав нецензурно лаятися, шарпати, вимагати від мене грошові кошти, тому як був у стані сп`яніння, та хотів ще продовжити пиячити вона відмовила, сказала , що грошей немає. Тоді, знаходячись на сходах біля будинку, він побив її, спричинивши легкі тілесні ушкодження, діти намагалися її захистити, але він їх також відштовхував та шарпав. У той же день, кривдник, близько 17 години, прийшов знову до кімнати, де знаходилися наші діди, та приставив до горла Ангеліни ніж та пригрозив їй вбивством, якщо не скаже де я знаходжуся.

У подальшому, кривдник, усвідомлюючи свою безкарність на наступний день, забрав з подвір`я моєї матері, ровер, належний доньці- ОСОБА_9 та мобільний телефон доньки- ОСОБА_10 . Продовжуючи свою злочинну діяльність , 30.10.2025 року, ОСОБА_2 , близько 6 ранку, коли діти ще спали у кімнаті будинку бабусі, через неприкрите вікно заліз до дитячої кімнати та побив доньку - ОСОБА_9 , наніс їй декілька ударів по обличчю , грудній клітині, схопив за волосся, та почав шарпати. Внаслідок чого, ОСОБА_3 були спричиненні тілесні ушкодження у вигляді садна в ділянках шиї справа, обох верхніх кінцівок, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Також він постійно ображає ОСОБА_9 , висловлюється нецензурною лайкою, робить це прилюдно, коли бачить її з однолітками.

На розгляді у Надвірнянському районному суді знаходиться кримінальне провадження по справі № 348/2938/25 за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини, після проведення підготовчого засідання кривдник знову вчинив насильницькі дії щодо дитини.

На підставі викладеного просила видати обмежувальний припис щодо 1.Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк шість місяців зі встановленням тимчасових обмежень .

Стислий виклад позиції сторін.

Заявниця та її представник в судовому засіданні заяву підтримала у повному обсязі з підстав, зазначених в ній. Просила суд постановити рішення, яким видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 на строк до шести місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження її прав: Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк шість місяців зі встановленням тимчасових обмежень шляхом : заборони ОСОБА_2 перебувати в місці проживання неповнолітніх дітей - домі АДРЕСА_2 ; заборони наближатися на відстань ближче ніж 100 метрів до місця проживання неповнолітніх дітей - подвір`я житлового будинку АДРЕСА_2 ; усунення перешкод у користуванні майном, що є особистою приватною власністю законного представника неповнолітніх ОСОБА_11 та будинком АДРЕСА_1 ; обмеження спілкування з постраждалими дітьми - доньками: ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_5 ; заборони наближатися на відстань ближче ніж 20 м. до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалих дітей; заборони вести листування, телефонні переговори з неповнолітніми дітьми та контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Заінтересована особа- ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечив проти задоволення заяви. Суду пояснив, що в нього із заявницею склалися неприязні стосунки з приводу користування майном, грошовими коштами, тому виникають конфлікти, свідками яких є діти. Зазначив, що в нього також виникають сварки з донькою ОСОБА_9 , так як вона вчиняє крадіжки, пізно приходить, на зауваження його не реагує. Разом з тим він з метою налагодження спілкування з дітьми не заперечує щодо встановлення обмежувального припису.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 19.12.2025 по справі відкрито окреме провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Фактичні обставини, встановлені судом:

Судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали у шлюбі з 2001 року.

З 2018 року сторони припинили шлюбні стосунки , однак продовжували проживати у фактичних шлюбних відносинах до кінця літа 2025року.

Дані обставини сторони не заперечують.

У шлюбі у них народилося п`ятеро дітей : ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 09.02.2012 Серія НОМЕР_1 ; ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 04.08.2015 Серія НОМЕР_2 ; ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 28.09.2016 Серія НОМЕР_3 ; ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 07.10.2021 Серія НОМЕР_4 , є дитиною з інвалідністю з дитинства. Старший син сторін повнолітній проживає окремо.

Сторони спільно проживали до вересня 2025р за адресою по АДРЕСА_1 .

У вересня 2025 р. заяниця з дітьми переїхала проживати до своєї матері - ОСОБА_8 у буд. АДРЕСА_2 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №78944669 від 26.01.2017, житловий будинок АДРЕСА_1 , реєстраційний номер: 18723028. належить ОСОБА_1 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру правочинів, 10.12.2009 зареєстровано договір дарування, номер правочину 3749828, відповідно до якого дарувальник ОСОБА_8 , обдаровуваний ОСОБА_1 , предмет правочину: земельна ділянка, для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, яка знаходиться за адресою по АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії характеристики, виданої старостою Назавизівського старостинського округу від 10.11.2025 ОСОБА_2 2 зареєстрований за адресою: по АДРЕСА_1 разом із заявницею ОСОБА_16 та дітьми сином ОСОБА_3 -2001р.н. та неповнолітними доньками ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 ,

Відповідно до досліджених письмових доказів, наданих учасниками справи вбачається, що між заявницею та ОСОБА_2 тривалий час виникають сварки та конфліктні ситуації, в які залучені неповнолітні діти.

Судом встановлено, що в провадженні Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області перебуває кримінальне провадження №0000147 внесене у Єдиний реєстр досудових розслідувань 27.10.2025 про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Потерпілою у цьому кримінальному провадженні є заявниця ОСОБА_18 та неповнолітня потерпіла ОСОБА_3 2012 р.н , якій нанесли тілесні ушкодження.

Відповідно до повідомлення Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франкіській області від 18.11.2025 р. Заявниця ОСОБА_19 зверталась до поліції із прводу пошкодження майна.

Постановою Надвірнянського районного суду від 22.12.2025 р у справі №348/2920/25 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2,ч.2 ст.173-2 КУпАП. Судом встановлено , щ 27 жовтня 2025 року близько 17:30 год. по у буд. АДРЕСА_2 умисно вчинив дії психологічного та фізичного характеру щодо своєї малолітньої дочки ОСОБА_3 2012 р.н, а саме: висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, погрожував спричиненням тілесних ушкоджень та наніс удар по обличчю. Зазначеними діями заподіяв шкоду її психічному здоров`ю, чим вчинив домашнє насильство, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 173-2 КУпАП

Відповідно до копії характеристики, виданої Назавизівською сільською радою 10.01.2025, ОСОБА_2 характеризується негативно, веде антисоціальний спосіб життя, на його неналежну поведінку систематично надходять скарги,зловживає алкогольними напоями.

Відповідно до висновку у психолога за результатами проведення допиту ОСОБА_3 2012 року народження, встановлено, що отримані дані свідчать про наявність у дитини ознак психоемоційного напруження, тривоги, можливих проявів постравматичних реакцій. Поведінкові та емоційні прояви відображають наслідки психотравмувального досвіду.

В судовому засідані малолітня ОСОБА_3 суду пояснила, що між батьками постійні конфлікти, батько зловживає алкоголем та вимагає гроші в матері, наносить їй тілесні ушкодження. Коли вона захищає матір то батько з нею свариться, ображає. Вона постійно перебуває в стресі та емоційному напруженні.

Вона разом з матір`ю та сестрами переїхала проживати до бабусі в с. буд. АДРЕСА_2 та повертатись не бажає.

27 жовтня 2025 року, вона вже спала по місцю проживання коли батько прийшов та розпочав конфлікт , вимагаючи гроші , мати сховалась з дітьми так як боїться його.

Батько вимагав, щоб вона шукала гроші, а потім вдарив по щоці. При цьому кричав та висловлюватись нецензурно., а також погржував ножем , пиставивши його до горла. Також батько звинувачує її у крадіжках. Внаслідок нправомірної поведінки батька вона та її сестри перебувають постійному страху, стресі, напруженні та тривозі.

В судовому засіданні малолітня ОСОБА_20 суду пояснила,що у вересня 2025року вона разом з матірю та сестрами переїхали проживати по АДРЕСА_3 до бабусі, так як батько сварився, бив маму також забрав її телефон. В даний час вона не спілкується з батьком та заблокувала його .

Рішенням Надвірнянського районного суду від 19 грудня 2025 року у справі №348/3181/25 за заявою ОСОБА_16 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису, заяву ОСОБА_16 задоволено частково та видано обмежувальний припис ОСОБА_2 , на строк три місяці.

Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини у вказаній сфері, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 № 2229-VIII. Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 ч. 1 ст. 1 Закону № 2229-VIII домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 2229-VIII до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону № 2229-VIII).

Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону № 2229-VIII рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону № 2229-VIII).

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом Закону № 2229-VIII.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Закон № 2229-VIII визначає, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

За змістом ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом № 2229-VIII на строк від одного до шести місяців.

Верховний Суд у постанові від 23 червня 2022 року у справі № 646/2950/20, провадження № 61-2461св21, зазначив, що наявність кримінального провадження у зв`язку із вчиненням домашнього насильства не є перешкодою і не позбавляє потерпілу особу права звернутися до суду в порядку цивільного судочинства із заявою про видачу обмежувального припису, так само, як і розгляд відповідної цивільної справи не є перешкодою для здійснення кримінального провадження щодо кривдника.

Верховний Суд у постанові від 16 жовтня 2025 року у справі № 484/3176/25, провадження № 61-10198св25, зазначив, що під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису суди мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви. Також суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією з характеристик якого є повторюваність.

У постанові Верховного Суду від 09 червня 2022 року у справі № 216/4309/21 (провадження № 61-1199св22) вказано, що «стаття 4 Закону визначає основні засади запобігання та протидії домашньому насильству, стаття 22 Закону - права постраждалої дитини. З огляду на конструкцію та логічну побудову вказаних статей, закон захищає дітей у тому випадку, коли вони є постраждалими. Відповідно до статті 1 Закону, дитина, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала дитина), - особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства. Отже, обставини, які визначають статус дитини як постраждалої особи, в тому числі і те, що особа стала свідком (очевидцем) таких подій, мають бути доведені належними та допустимими доказами. Крім того, касаційний суд звертає увагу на те, що докази, що додають до заяви, мають стосуватись місця вчинення домашнього насильства, ризиків безпеки постраждалої особи, вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи, тобто докази мають стосуватись обґрунтованих побоювань з приводу того, що особа (кривдник) здатний вдатися до небезпечних проявів домашнього насильства у будь-якому його вигляді - психологічному, фізичному, економічному, тощо. Це можуть бути докази застосування психологічного насильства, приниження гідності, жорстокого поводження з боку заінтересованої особи до заявника, катування, нелюдського поводження, що передбачає спричинення сильних фізичних та душевних страждань, тривалість та системність протиправної поведінки кривдника та докази того, що останній не усвідомлює серйозності негативних наслідків своїх дій, продовжує агресивні дії по відношенню до заявника, не бажає змінювати свою поведінку, а тому існує ризик продовження кривдником таких дій, а отже і необхідність застосування обмежувального припису є обґрунтованими. В якості доказів до заяви можуть додаватись, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення, складений уповноваженою особою органів Національної поліції; терміновий заборонювальний припис стосовно кривдника, винесений працівником уповноваженого підрозділу поліції; обмежувальний припис, винесений судом у кримінальному провадженні; інші документи, які засвідчують факт насильства; витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку про наявність підстав вважати, що вчинення ОСОБА_2 зазначених дій слід характеризувати як домашнє насильство, яке носить систематичний характер, а відтак на час розгляду справи судом, існували та існують ризики можливого продовження таких дій заінтересованою особою ОСОБА_2 ..

Із наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що сварки, сутички та конфлікти між учасниками справи тривають довший час та такі конфлікти переростають у насильницькі дії психологічного характеру відносно неповнолітніх дітей та нанеселення тілесних ушкоджень (образи, погрози, висловлювання нецензурними словами, залякування, тощо) з боку ОСОБА_2 .

За таких обставин, суд вважає доведеним факт вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 , з боку заінтересованої особи ОСОБА_21 та дійшов висновку, що вірогідність продовження домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалих осіб є великою, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, а тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до кривдника, суд дійшов висновку про видачу обмежувального припис ОСОБА_2 на строк три місяці.

Крім того, заінтересована особа не позбавляється своїх прав, а такі права лише законно тимчасово обмежуються з метою забезпечення реалізації та захисту прав потерпілої особи на життя, здоров`я, безпеку, житло, свободу, тощо, що мають у даному випадку пріоритет.

Такі заходи відповідно є законними, переслідують законну мету та такі слід вважати пропорційними до мети, що переслідується (необхідними в демократичному суспільстві).

Верховний Суд у постанові від 28 квітня 2020 року у справі №754/11171/19 звернув увагу щодо необхідності оцінки судом пропорційності втручання у права та свободи особи при застосуванні обмежувального припису.

З урахуванням обставин справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви про видачу обмежувального припису щодо обмеження прав кривдника і покладення на нього обов`язків та необхідно заборонити ОСОБА_2 :. перебувати в місці проживання неповнолітніх дітей - домі АДРЕСА_2 ; заборони наближатися на відстань ближче ніж 100 метрів до місця проживання неповнолітніх дітей - подвір`я житлового будинку АДРЕСА_2 ; обмеження спілкування з постраждалими дітьми - доньками : ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_5 ; заборони вести листування, телефонні переговори з неповнолітніми дітьми та контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

За результатами розгляду справи судом не встановлено підстав для застосування заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, на які посилається заявниця відповідно до частини другої статті 26 Закону 2229-VIII, не можуть бути визнані пропорційними з урахуванням обставин даної справи: а саме: усунення перешкод у користуванні майном, що є особистою приватною власністю законного представника неповнолітніх ОСОБА_11 та будинком АДРЕСА_1 та заборони наближатися на відстань ближче ніж 20 м. до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалих дітей ;

Тому в цій частині вимог заяви необхідно відмовити у зв`язку з необґрунтованістю.

Згідно частини четвертої статті 26 Закону № 2229-VIII обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Висновки:

Суд з врахуванням обставин справи вважає за достатнім терміном дії обмежувального пр Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд, приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства щодо заявника та їх неповнолітніх дітей , тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно ОСОБА_2 шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених п. 1 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»ипису відносно ОСОБА_2 із встановленням заборони строком три місяці.

Відповідно до ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

На підставі ст.ст. 1, 24, 26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству»,керуючисьст.ст. 4, 19, 76, 78, 81, 89, 258, 263-5, 273, 293 -294, 350-1 - 350-6 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , яка звернулась в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису задовольнити частково .

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на строк 3 (три) місяці, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав відносно його дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , крім захисту своїх інтересів в суді:

- заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці проживання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , за адресою буд. АДРЕСА_2 ;

- заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань ближче ніж 100 метрів до місця проживання неповнолітніх дітей дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , - подвір`я житлового будинку АДРЕСА_2 ;

- обмежети ОСОБА_2 спілкування, вести листування, телефонні переговори та контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб з постраждалими дітьми - доньками : ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання (ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України).

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Копії повного рішення суду вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення. Учасникам справи, які не були присутні у судовому засіданні, копія рішення суду надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення негайно, але не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги через Надвірнянський районний суд.

Суддя Міськевич О.Я.