Справа № 715/3684/25
Провадження № 2/715/1055/25
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 грудня 2025 року селище Глибока
Глибоцький районний суд Чернівецької області
в складі головуючого судді Григорчака Ю.П.
секретар судового засідання Соломян О.В.
за участі представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом Тереблеченської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 , про позбавлення батьківських прав,-
В судовому засіданні представник позивача Тереблеченської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області підтвердив обставини, викладені в позові, вказав, що ОСОБА_3 була неодноразово засуджена, жодних висновків для себе не зробила, про дитину не піклується зовсім та не цікавиться її життям та розвитком. На даний час відповідачка зловживає наркотичними засобами. Просить суд позов задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час і місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомила і не просила суд відкласти розгляд справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
В судове засідання третя особа ОСОБА_4 не з`явилася, проте направила до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити, справу просить розглянути без її участі.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьками вказані ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом народження серії НОМЕР_1 .
ОСОБА_3 була неодноразово притягнута до кримінальної відповідальності з призначенням покарання у виді позбавлення волі, а саме: вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01.11.2012 року за ч. 2 ст. 307, ст. 69 КК України строком на 2 роки; вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28.03.2019 року за ч. 1 ст. 185 КК України строком на 1 рік; вироком Чернівецького районного суду м. Чернівці від 21.01.2021 року за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України строком на 1 рік 4 місяці; вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03.06.2021 року за ч.2 ст.185 КК України строком на 1 рік 6 місяців; вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03.08.2021 року за ч.2 ст.185 та ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України строком на 3 роки.
Розпорядженням Глибоцької районної державної адміністрації Чернівецької області від 08.06.2012 року №177 надано малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає з бабусею ОСОБА_4 в с. Горбівці Глибоцького району Чернівецької області, статус дитини, позбавленої батьківського піклування (копія розпорядження додається).
Розпорядженням Глибоцької районної державної адміністрації Чернівецької області від 29.08.2012 року №283 призначено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , опікуном над малолітньою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Рішенням виконавчого комітету Тереблеченської сільської ради від 20.08.2021 року №63 малолітній ОСОБА_2 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та тимчасово влаштовано на проживання в сім`ю баби по материнській лінії ОСОБА_4 .

Рішенням виконавчого комітету Тереблеченської сільської ради від 20.08.2021 року №65 встановлено опіку над малолітньою дитиною ОСОБА_2 та призначено опікуном ОСОБА_4 .

Ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області від 11.07.2023 року ОСОБА_3 звільнено умовно-достроково від подальшого відбування невідбутної частини покарання у виді позбавлення волі на строк 11 (одинадцять) місяців 4 (чотири) дні, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03.08.2021 року.

З моменту умовно-дострокового звільнення ОСОБА_3 жодної участі у вихованні своєї неповнолітньої доньки не брала. Вона не надавала матеріальної допомоги на утримання дитини, а також не навідувала доньку, яка фактично проживає та перебуває на вихованні у своєї баби.

Натомість баба дитини ОСОБА_7 належним чином виконує батьківські обов`язки, тоді як мати повністю самоусунулася від участі у житті, утриманні та вихованні доньки з моменту свого звільнення від відбування покарання. Саме баба дбає про емоційний стан внучки та її зовнішній вигляд. ОСОБА_2 завжди забезпечена всім необхідним для навчання.

Характеристикою, наданою Горбівецьким старостинським округом Тереблеченської сільської ради №851 від 07.10.2025 року, підтверджено, що мати дитини ОСОБА_3 характеризується з негативного боку. За зареєстрованим місцем проживання вона не проживає. Неповнолітня ОСОБА_2 з раннього віку по сьогодні проживала та перебувала на утриманні своєї баби. Після звільнення з місць позбавлення волі ОСОБА_3 самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків щодо доньки.

Згідно з довідками релігійної громади церкви євангельських християн баптистів «Життя» №3 від 12.03.2025 року та №102 від 22.10.2025 року ОСОБА_3 знаходиться з 15.11.2023 року в релігійній громаді, де проходить комплекс заходів, спрямованих на відновлення соціальної діяльності та подолання наркотичної залежності.

Згідно висновку виконавчого комітету Тереблеченської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області від 21.10.2025 року вирішено вважати за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно її неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Так, згідно з пунктом 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, передбачені статтею 166 СК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України), зокрема правові висновки, викладені Верховним Судом у постановах від 26 грудня 2018 року у справі № 404/6391/16-ц (провадження № 61-40224св18), від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20).

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04, наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.

За положеннями частини першої статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитина може бути розлучена з батьками у разі, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», заява № 39948/06, рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04).

Вирішення питання про позбавлення відповідачки батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у її право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним.

Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами, суд з однієї сторони має розглянути правомірність втручання в право відповідачки на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції, а з іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції).

Судом в ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_3 не цікавиться життям дитини та не піклується про неї.

Дослідженими судом доказами підтверджується відсутність піклування з боку ОСОБА_3 про фізичний і духовний розвиток дитини, її виховання, лікування, відсутність інтересу матері до внутрішнього світу дитини протягом тривалого часу, впродовж якого формуються фізичні особливості та психологічні риси дитини.

Суд бере до уваги, що сформована ОСОБА_3 модель поведінки щодо дитини є добровільно обраною нею та не продиктована життєвими обставинами.

ЄСПЛ у рішенні від 30 червня 2020 року у справі «Ілля Ляпін проти росії», заява № 70879/11, встановив відсутність порушень національними судами російської федерації статті 8 Конвенції (право на повагу до приватного та сімейного життя), а також зауважив, що, якщо батько значний проміжок часу не підтримує стосунки з дитиною, його можна позбавити батьківських прав. І в цьому немає порушення права на сімейне життя, гарантованого Конвенцією.

Аналізуючи всі обставини справи, суд вважає, що наявні у справі докази свідчать про ухилення ОСОБА_3 від обов`язків по вихованню дитини та, з урахуванням наведених конкретних обставин справи, є достатньо підстав для застосування до ОСОБА_3 вказаного крайнього заходу впливу у виді позбавлення батьківських прав.

Згідно з п. 2 ст.166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до ч.3 ст.166 Сімейного Кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з метою забезпечення потреб та інтересів дитини, з урахуванням розміру прожиткового мінімуму відповідного віку дитини, розміру мінімальної заробітної плати та обставини, які зазначені в ст. 182 СК України, а саме те, що відповідачка є здоровою, може надавати утримання своїй дитині, розмір аліментів слід визначити у розмірі 2 000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Як передбачено ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4-13, 19, 76-81, 89, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Тереблеченської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованої в АДРЕСА_1 , батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованої в АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканки АДРЕСА_1 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок щомісячно, починаючи з 28 жовтня 2025 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованої в АДРЕСА_1 , на користь держави суму судового збору у розмірі 1211,20 гривень.

На підставі п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Роз`яснити, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Глибоцький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: