Справа № 455/993/25
Провадження № 2/455/478/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

29 грудня 2025 року м. Старий Самбір

СТАРОСАМБІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

у складі судді Титова А.О.,

за участю секретаря судового засідання Гавриляк О.Б.,

представники сторін в судове засідання не з`явились,

розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 (далі за текстом також - Позивач)

до ОСОБА_2 (далі за текстом також - Відповідач)

за участю органу опіки та піклування - Старосамбірської міської ради Самбірського району Львівської області,

про визначення місця проживання дитини та встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

ПРАВОВІ ПОЗИЦІЇ СТОРІН У СПРАВІ

Правова позиція позивача, зміст та обґрунтування позовних вимог

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить суд: (1) визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі за текстом Дитина) разом із батьком Позивачем - ОСОБА_1 , а також (2) встановити факт, що має юридичне значення, а саме, факт того, що Позивач - ОСОБА_1 , самостійно виховує, утримує та здійснює догляд за сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без участі матері.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що 25.07.2020 сторони у справі зареєстрували шлюб від якого мають дитину - ОСОБА_3 (далі за текстом також - Дитина). Рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 19.06.2023 року шлюб між ними був розірваний. Після розлучення Дитина зареєстрована та постійно проживає разом з Позивачем, перебуває на повному його утриманні та вихованні.

Відповідач після розлучення переїхала проживати до своїх батьків в с. Сусідовичі, Самбірського району Львівської області, а 16.09.2024 залишила територію України, виїхавши до Республіки Польща.

За таких обставин, існує необхідність у визначенні (встановленні) місця проживання Дитини разом із батьком, у зв`язку з самостійним утриманням, вихованням та доглядом Позивачем дитини без участі матері, а також встановленні юридичного факту самостійного утримання, виховання та догляду Позивачем свого сина для реалізації відповідних соціальних цілей без необхідності щоразу звертатись до матері для отримання її згоди, в тому числі щодо переміщення за кордон у випадку необхідності, на здійснення медичного лікування (оперативних втручань за потреби), на вступ на навчання, можливого переведення дитини до іншого навчального закладу, тощо. Також, Позивачу необхідно мати можливість одноосібно звертатись до державних та освітніх закладів від імені та в інтересах дитини, медичних закладів, органів юстиції, ЦНАПУ (тощо), мати право на одержання державної соціальної допомоги (у випадку виникнення такої необхідності), як батька одинака, оскільки, матір дитини має намір виїхати за межі України на постійне проживання.

За наведених обставин, Позивач звернувся до суду із позовом у цій справі.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника.

Правова позиція відповідача

Відповідач 14.11.2025 подала на адресу суду клопотання, в якому повідомила, що 16.09.2024 вона виїхала до Республіки Польща на роботу, однак згодом повернулась до України, після чого проживала у м. Київ, а потім у м. Одеса. Відповідач готується виїхати за межі України, оскільки знайшла роботу в Італійській Республіці. Відповідач визнала позовні вимоги у повному обсязі, розгляд справи просила проводити без її участі.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Згідно копії свідоцтва про народження батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є сторони у справі - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 19.06.2023 шлюб між сторонами у справі розірвано.

Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Старосамбірської міської ради Самбірського району Львівської області у висновку №572/02-23 від 23.06.2025 вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання Позивача від 03.09.2024, встановлено, що Позивач проживає разом зі своїм сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у АДРЕСА_1 .

Відповідно до витягу №606 від 03.09.2024 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку та довідки №606 Старосолянського старостинського округу, за адресою: АДРЕСА_1 , адресою зареєстровані та проживають: Позивач, його син - ОСОБА_3 , мати - ОСОБА_4 ; батько - ОСОБА_5 ; сестра - ОСОБА_6 .

ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА, СУДОВА ПРАКТИКА, МОТИВИ СУДУ

Згідно з частинами восьмою, дев`ятою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно із ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

У частинах першій-третій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76).

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини насамперед необхідно виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан, тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Враховуючи вищенаведені встановлені судом фактичні обставини справи, керуючись принципом максимального забезпечення прав та інтересів дитини, зважаючи на зміст висновку органу опіки та піклування, приймаючи до уваги вік Дитина та те, що остання більшу частину свого життя проживає разом із Позивачем та його родичами за однією сталою адресою, а Відповідач проживає окремо та неодноразово змінює місце проживання - суд вважає позовні вимоги Позивача в частині визначення місця проживання Дитини разом із ним такими, що підлягають задоволенню, оскільки це сприятиме забезпеченню розвитку і зростанню Дитини у безпечному, спокійному та стійкому середовищі.

Щодо позовних вимог в частині встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, факту того, що Позивач як батько самостійно виховує, утримує та здійснює догляд за Дитиною без участі матері тобто Відповідача, суд зазначає наступне.

Доведення факту одноосібного виховання дитини батьком пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких мати не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом. Оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо виховання дитини, то факт одноосібного виховання дитини одним із батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2024 у справі № 201/5972/22).

В обґрунтування вимоги про встановлення вищевказаного факту, Позивач посилався на обставини того, що Відповідач 16.09.2024 виїхала за межі України та має намір виїхати за межі України на постійне проживання.

В цьому аспекті суд звертає увагу на те, що з матеріалів справи вбачається, що 13.09.2024 Відповідач склала посвідчену нотаріусом заяву про те, що вона виїжджає на постійне місце проживання за межі території України і не планує повертатись.

В той же час, як було встановлено з витребуваної судом інформації від Державної прикордонної служби України, Відповідач дійсно 16.09.2024 виїхала за межі України, однак 03.12.2024 повернулась в Україну та після цього межі України не залишала.

Таким чином обставини, покладені Позивачем в основу вимог про визнання факту, що має юридичне значення - не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи, оскільки Відповідач, виїхавши 16.09.2024 виїхала за межі України через нетривалий проміжок часу, а саме - 03.12.2024 повернулась в Україну, де перебуває наразі, а отже наміри Відповідача щодо виїзду за кордон на постійне місце проживання залишились нереалізованими.

Будь-яких доказів неналежного виконання Відповідачем своїх батьківських обов`язків Позивачем суду не представлено, Позивач про такі обставини у позовній заяві не зазначає.

Враховуючи що Позивачем не доведено обставини, які об`єктивно унеможливлюють виконання Відповідачем своїх обов`язків, питання про позбавлення Відповідача батьківських прав судом не вирішувалося, обставин невиконання Відповідачем батьківських обов`язків щодо Дитини не встановлено, позовна заява в частині встановлення факту того, що Позивач як батько самостійно виховує, утримує та здійснює догляд за Дитиною без участі матері, тобто Відповідача - задоволенню не підлягає.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - наобидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частини 1 та 2 статті 141 ЦПК України).

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частини 1 та 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України).

З огляду на часткове задоволення позовних вимог, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (50%), тобто з Відповідача на користь Позивача слід стягнути 1211,20 грн витрат зі сплати судового збору.

РІШЕННЯ СУДУ

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 10, 258, 259, 263, 265, 268, 293 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов - задовольнити частково.

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

У встановленні факту, що має юридичне значення, а саме, факту того, що ОСОБА_1 самостійно виховує, утримує та здійснює догляд за сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без участі матері - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 гривні.

Інформація про учасників справи

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Орган опіки та піклування Старосамбірська міська рада Самбірського району Львівської області, адреса: м. Старий Самбір, вул. Лева Галицького, будинок №35, Самбірського району Львівської області, поштовий індекс 82001, .

Строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження

Рішення підписано без його проголошення у зв`язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання, датою ухвалення рішення є дата складання повного судового рішення - 29.12.2025.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Титов А.О.