ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2025 року

м. Харків

справа № 645/345/25

провадження № 22-ц/818/5236/25

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого-судді Тичкової О.Ю.,

суддів Пилипчук Н.П., Савенка М.Є.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Онопка В`ячеслава Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_2 на заочне рішення Немишлянського районного суду м. Харкова від 12 травня 2025 року у складі судді Мартинової О.М.,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2025 року ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дитини повноліття.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 04 травня 2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, зареєстрований Виконавчим комітетом Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області, актовий запис №12. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Згодом їх стосунки погіршувались. Подружжя вже фактично перестали проживати разом та розлучаються. ОСОБА_2 добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, незважаючи на те, що офіційно працевлаштований, інших осіб на утриманні не має, працездатний, отримує дохід, має транспортний засіб, та його стан здоров`я дозволяє працювати. У зв`язку з викладеним, позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання спільної дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Заочним рішення Немишлянського районного суду м. Харкова від 12 травня 2025 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 20 січня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допущено негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 1211 грн 20 коп.

Рішення мотивовано тим, що позовні вимоги обґрунтовані та враховуючи обов`язок батьків утримувати дитину стягнення аліментів відповідає інтересам дитини та вимогам закону.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просив рішення скасувати, а позов задовольнити частково стягнувши аліменти на користь позивачки у розмірі 1/8 частини від доходів відповідача.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції ухвалено рішення без належного повідомлення відповідача про розгляд справи чим позбавив можливості надати свої докази та заперечення щодо розміру аліментів. Зазначає, що він проходить військову службу в Управлінні Служби безпеки України в Запорізькій області. 3 27.06.2024р. ОСОБА_2 мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору оренди квартири від 27.06.2024р. та копією акту прийому-передачі до нього (копія договору міститься в матеріалах справи). Вартість оренди складає 250 Євро на місяць, що на момент оренди становило приблизно 11000 грн. Крім того, ОСОБА_2 немає жодних транспортних засобів, що підтверджується довідкою РСЦ ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях № 31/32 від 06.08.2025. ОСОБА_2 постійно спілкується із своєю колишньою дружиною з приводу виховання сина, його стану здоров?я, що підтверджується роздруківкою їхньої переписки з месенджеру WhatsApp. В період з 09.10.2024р. по 11.07.2025р. ОСОБА_2 перерахував ОСОБА_1 на утримання дитини майже 200000 грн, що підтверджується роздруківкою з карткового рахунку відповідача. Незважаючи на це позивачка ввела суд в оману стосовно ненадання відповідачем також наявності у нього матеріальної допомоги на утримання дитини, а також наявності у нього транспортного засобу.

Вважає, що розмір стягуваних аліментів має складати 1/8 частину доходів.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У відповідності до частин 1-5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам відповідає не в повній мірі.

Як встановлено судом 04.05.2022 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований Виконавчим комітетом Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області, актовий запис №12.

Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В свідоцтві про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданому Виконавчим комітетом Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області серії НОМЕР_1 , батьками записані: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає разом з матір`ю та знаходяться на її утриманні, що не заперечується стороною відповідача.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до положення статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181 СК України).

Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Як вбачається з роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п.17 Постанови від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з вимог ст. ст. 180, 181,182 СК України визначивши необхідним та достатнім розмір аліментів, що має бути стягнутий в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 20 січня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується частково.

Звертаючись з апеляційною скаргою ОСОБА_2 просив зменшити розмір аліментів, оскільки позивачка не довела, що саме в такому розмірі вона витрачає на дитину кошти, які стягнуті судом, що саме такий розмір буде відповідати вимогам закону.

Частинами 1, 2 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Так, згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Положеннями ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення.

Таким чином, батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини. А кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто обов`язок щодо утримання дітей покладений не лише на їх батька, а й на матір.

При визначенні розміру аліментів судом має бути враховано матеріальне становище сторін, їх потребу в коштах, встановлений СК України обов`язок обох батьків утримувати дитину. Судова колегія зазначає, що аліменти повинні використовуватись виключно для задоволення потреб дитини, її гармонійного фізичного та духовного розгляду, та не можуть слугувати для безпідставного збагачення отримувача аліментів.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Оскільки судом першої інстанції не було належним чином повідомлено Відповідача про дату час та місце розгляду справи через, що не було роз`яснено відповідачу наслідки неподання доказів і судом неповно були з`ясовані обставини справи, у зв`язку з чим апеляційним судом приймалися додаткові докази, тому колегія суддів вважає ці доводи апелянта обґрунтованими.

Згідно з довідкою про доходи ОСОБА_2 з січня 2025 по жовтнень 2025 року загальна сума доходу становить 904627,68 гривень заробітної плати, з яких утримано за податками та зборами 176402,41 гривень. Середня місячна заробітна плата ОСОБА_2 приблизно становить 86556,23 грн.

Відповідно до законів України про Державний бюджет на 2025 рік прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років становить 2 563 грн , а 1/4 частка доходу відповідача стягнута судом, виходячи з даних довідки про його доходи, майже в дев`ять разів перебільшує зазначений розмір.

З урахуванням рівності батьківських обов`язків сума визначеного судом матеріального забезпечення ОСОБА_2 в декілька разів перевищує рекомендований законодавством відповідний прожитковий мінімум, судова колегія доходить висновку про можливість задовольнити апеляційну скаргу частково визначивши для стягнення аліментів 1/6 частину доходу відповідача, оскільки такий розмір безсумнівно не порушує право дитини на гідний рівень життя та відповідає принципу якнайкращого забезпечення її інтересів.

Щодо посилань позивачки про наявність можливості сплачувати аліменти дитині та відсутність інших осіб на утриманні, судом до уваги не береться, проте, в разі необхідності та доведеності особливих обставин, ОСОБА_1 не позбавлена можливості для звернення до суду з позовом про стягнення додаткових витрат, як це передбачено ст. 185 СК України.

Закон визначає аліменти саме як кошти, шо необхідні та достатні для забезпечення гармонійного розвитку дитини, та виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону матеріально утримувати дитину до повноліття зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Такий висновок зробив Верховний Суд у постанові від 09.02.2025р. по справі

№ 693/1218/20.

Таким чином, доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу.

Враховуючи викладене, беручи до уваги інтереси дитини та сторін, апеляційний суд вважає за можливе задовольнити апеляційну скаргу частково та змінити рішення суду в частині стягнення розміру аліментів з частини на 1/6 щомісяця.

Таким чином визначений судом розмір аліментів 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, є об`єктивним з огляду на вимоги закону щодо прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та принципу рівності батьків у утриманні дитини, відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду в цілому підлягає зміні, оскільки судом неповно з`ясовано обставини справи, тому рішення слід змінити, яким позов задовольнити частково.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст.141 ЦПК України пропорційно до задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Онопка В`ячеслава Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_2 - задовольнитичастково.

Заочне рішення Немишлянського районного суду м. Харкова від 12 травня 2025 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 20 січня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.

Компенсувати за рахунок держави ОСОБА_2 судовий збір в сумі 121 (сто двадцять одну) грн 12 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 грудня 2025 року

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді Н.П. Пилипчук

М.Є. Савенко