справа № 619/4268/25
провадження № 2-о/619/148/25
РІШЕННЯ

іменем України

25 грудня 2025 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого судді присяжнихБолибока Є.А. Тютюнника О.І. Юрченко С.О.
за участю секретаря судового засідання Ломанової І.А.

Справа № 619/4268/25

Ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

заявник: ОСОБА_1 ;

представник заявника адвокат Головко В.В.;

заінтересована особа: Дергачівська міська рада,

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву про оголошення фізичної особи безвісти відсутньою.

Стислий виклад позиції заявника.

25 липня 2025 року ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Головко В.В., звернулася до суду з заявою в порядку окремого провадження, в якій просить оголосити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харкова, остання відома адреса проживання: АДРЕСА_1 , безвісно відсутнім.Заяву обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 є її сином. Вона зі своїм сином разом проживали за однією адресою АДРЕСА_1 . Відповідно до довідки Дергачівської міської ради Харківського району Харківської області від 23.07.2025, ОСОБА_2 проживав без реєстрації з 2006 по 30.04.2022 за адресою АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 під час окупації селища Козача Лопань Харківського району Харківської області, військовослужбовці рф вивезли за територію України її сина ОСОБА_2 та з того часу жодних відомостей або повідомлень від нього станом на сьогодняшній день вона не отримувала. Відповідно до довідки Дергачівської міської ради Харківського району Харківської області від 23.07.2025, ОСОБА_2 дійсно з 24.02.2022 по 30.04.2022 знаходився на тимчасово окупованій території в АДРЕСА_1 . Спільні родичі, сусіди і жоден з друзів також не володіють жодною інформацією про долю зниклого її сина. Зазначені вище обставини можуть підтвердити свідки в судовому засіданні - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . По зазначеним вище фактам, 28.04.2025 вона подала заяву до ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області та 29.04.2025 дані відомості були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000441 за ч. 1 ст. 438 КК України та розпочате досудове розслідування та на даний час проводяться слідчі та оперативні дії по встановленню місцезнаходження її сина. За час досудового розслідування в кримінальному провадженні жодні дані про місцезнаходження ОСОБА_2 органом досудового розслідування здобуто не було. Вона не має жодної інформації про місце знаходження сина, не відомо також про те чи живий він взагалі. На даний час вона має потребує у реалізації своїх цивільних прав - особистих. Оголошення судом ОСОБА_2 безвісти відсутнім усуває невизначеність у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. У будинку де вона мешкає та мешкав її син, залишились майно останнього, документи та як наслідок, потрібно їй управляти майном сина, яке знаходиться у будинку, утримувати його, сплачувати комунальні послуги. Спору про право з будь-якими особами з приводу вказаного факту у неї немає. Отже, ОСОБА_2 зник безвісти під час активних бойових дій на території, де він мешкав та є таким, що зник безвісти. Від встановлення факту безвісти зниклим ОСОБА_2 залежить виникнення та реалізація особистих та майнових прав заявника як члена сім`ї безвісти зниклого, тобто, відповідний юридичний факт має індивідуальний характер, оскільки породжує правові наслідки для заявника, а саме: отримання виплат передбачених законодавством, сплата комунальних послуг.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

28 липня 2025 року ухвалою суду прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження на 10 год 00 хв 29 вересня 2025 року.

29 вересня 2025 року судове засідання відкладено на 10 год 00 хв 18.11.2025.

15 жовтня 2025 року на запит суду Регіональна філія «Південна залізниця» надала інформацію щодо працівника ОСОБА_2 .

20 жовтня 2025 року до суду надійшли відомості Департаменту реєстрації виконавчого комітету Харківської міської ради щодо реєстрації ОСОБА_2

18 листопада 2025 року судове засідання відкладено на 10 год 00 хв 16.12.2025.

15 грудня 2025 року на запит суду Філія «Служби корпоративної безпеки» АТ «Українська залізниця» надала інформацію щодо обліку робочого часу ОСОБА_2 , додатковм до якого надано табеля обліку робочого часу за травень, червень, липень 20222 року.

16 грудня 2025 року судове засідання відкладено на 11 год 00 хв 25.12.2025.

У судовому засідання заявник ОСОБА_1 та її представник адвокат Головко В.В. підтримали заяву та просили її задовольнити з підстав, зазначених у ній.

У судове засідання представник заінтересованої особи Дергачівської міської ради Шенькарук С.М. не з`явилася, у поданій через систему «Електронний суд» заяві просить справу розглядати справу у відсутність представника Дергачівська міської ради.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

З огляду на паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , виданого 6320, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 21.08.2019 № 03-46352-2019, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , з 09.02.2006 по теперішній час.

Відповідно до довідки Дергачівської міської ради № 739 від 23.07.2025, ОСОБА_2 дійсно проживає без реєстрації з 2006 по 30.04.2022 за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки Дергачівської міської ради № 738 від 23.07.2025, ОСОБА_2 дійсно з 24.02.2022 по 30.04.2022 знаходився на тимчасово окупованій території в АДРЕСА_1 .

З огляду на Витяг з ЄРДР, 28.04.2025 ОСОБА_1 подала заяву до ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області та 29.04.2025 були внесені до ЄРДР за №0000441 по факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України. Короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: «До ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області надійшла заява ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 під час окупації с-ще Козача Лопань Харківського району Харківської області, військовослужбовці рф вивезли за територію України її сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Мотиви суду.

Суд, дослідивши зібрані по справі докази, дійшов до такого висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Частиною сьомою статті 19 ЦПК України визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про оголошення фізичної особи померлою.

Згідно зі ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Згідно з ч.1 ст. 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Відповідно до ч.1 ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Таким чином, з аналізу вказаних правових норм, для визнання фізичної особи безвісно відсутньою слід встановити кілька юридичних фактів у їх сукупності, а саме: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання (тобто за місцем реєстрації) протягом тривалого часу; 2) відсутність відомостей про місце знаходження такої особи в місці її постійного проживання і неможливість їх одержання усіма доступними способами та вжитими заходами; 3) закінчення одного року з моменту одержання останніх відомостей про місце перебування даної особи; 4) визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними.

Закон України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» дає визначення наступним поняттям: Особа, зникла безвісти за особливих обставин - особа, зникла безвісти у зв`язку із збройним конфліктом, воєнними діями, тимчасовою окупацією частини території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру;

Близькі родичі та члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід. баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» особа набуває статусу такої, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту внесення про неї відомостей, що містяться у заяві про факт зникнення, до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, у порядку, передбаченому цим Законом, та вважається такою, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи.

У відповідності до ст. 6 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на соціальний захист у порядку, визначеному законодавством України.

Відповідно до абзацу 1 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» близькі родичі та члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - чоловік, дружина, батько, Мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки.

Заявник, як мати ОСОБА_2 , є близьким родичем особи, зниклої безвісти за особливих обставин.

Відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на соціальний захист у порядку, визначеному законодавством України.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 5 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» права та інтереси особи, зниклої безвісти за особливих обставин, а також її майно підлягають захисту до моменту припинення її розшуку у порядку, передбаченому цим Законом, або оголошення її померлою відповідно до законодавства.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як роз`яснив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 29 серпня 2019 року у цивільній справі № 225/2576/17 (провадження № 61-30491св18), безвісна відсутність це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалось встановити місця її знаходження (переживання). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Підставою для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної особи або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 України; наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісною відсутньою.

При розгляді даної справи суд враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, які стосуються розгляду справ про визнання особи безвісно відсутньою. Так, 22 листопада 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 225/882/17, провадження № 61-34068св18 (ЄДРСРУ № 78044509) підтвердив правові позиції стосовно підстав для визнання особи безвісно відсутньою. Зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі № 225/1297/17 зроблено висновок, що «безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування).

Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до ч. 2ст. 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.

Також належить враховувати, що визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (ст.43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2018 року у справі № 317/3139/15-ц, провадження № 61-4241св18 (ЄДРСРУ № 72641734).

З аналізу вказаних норм, фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними.

Судом установлено, що ОСОБА_2 є сином заявника ОСОБА_1

ОСОБА_1 разом з сином проживали за однією адресою АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 під час окупації селища Козача Лопань Харківського району Харківської області, військовослужбовці рф вивезли за територію України її сина ОСОБА_2 та з того часу жодних відомостей або повідомлень від нього станом на сьогоднішній день ОСОБА_1 не отримувала.

Відповідно до довідки Дергачівської міської ради Харківського району Харківської області від 23.07.2025, ОСОБА_2 дійсно з 24.02.2022 по 30.04.2022 знаходився на тимчасово окупованій території в АДРЕСА_1 .

Під час судового розгляду у судовому засіданні зазначені обставини підтвердити свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Крім того, 28.04.2025 ОСОБА_1 подала заяву до ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області та 29.04.2025 були внесені до ЄРДР за №0000441 по факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України. Короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: «До ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області надійшла заява ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 під час окупації с-ще Козача Лопань Харківського району Харківської області, військовослужбовці рф вивезли за територію України її сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

З огляду на наявну в суду інформацію, ОСОБА_2 з липня 2022 року працював у Філії «Відомча воєнізована охорона» АТ «Українська залізниця» та одержував відповідні виплати.

Згідно інформації, наданої Філії «Відомча воєнізована охорона» АТ «Українська залізниця» на запит суду установлено, що на підставі наказу виробничого підрозділу «Харківський загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Південна залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» від 24.02.2022 № 40 «Про запровадження режиму простою працівників ВП „Харківський загін воєнізованої охорони», наказу виробничого підрозділу «Харківський загін воєнізованої охорони» філії «Відомча воєнізована охорона» акціонерного товариства «Українська залізниця» від 22.07.2022 №03ЮС «З особового складу» та поданого табеля обліку робочого часу за липень 2022 року ОСОБА_2 було нараховано заробітну плату за 172,00 години в сумі 2806,42 грн та виплачено заробітну плату 05.08.2022 в сумі 2203,03 грн (платіжна відомість від 05.08.2022 № 1). Згідно з відомістю видачі подарунків, у лютому 2024 року ОСОБА_5 було нараховано та утримано вартість подарунка в сумі 295,00 грн, однак фактичну видачу подарунка не здійснено. З працівником неодноразово намагалися зв`язатися для передачі подарунка, проте, він на зв`язок не вийшов.

Станом на час розгляду справи інформація про місце знаходження ОСОБА_2 відсутня.

Визнання ОСОБА_2 безвісно відсутнім необхідно заявнику для реалізації особистих та майнових прав як члена сім`ї безвісти зниклого, тобто, відповідний юридичний факт має індивідуальний характер, оскільки породжує правові наслідки для заявника, а саме: отримання виплат передбачених законодавством, сплата комунальних послуг.

З урахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог та наявність підстав для визнання сина заявника ОСОБА_2 безвісно відсутнім, оскільки факт відсутності останнього за місцем проживання та обставини зникнення підтверджуються доказами, що не викликають сумнівів у своїй допустимості та достовірності, які суд приймає до уваги, так як вони зібрані із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному.

При цьому, суд зазначає, що при визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.

Так, згідно з вимогами ст. 309 ЦПК України, у випадку, якщо фізична особа, яка була визнана безвісно відсутньою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем її перебування або суд, що постановив рішення про визнання цієї особи безвісно відсутньою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи, скасовує рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Відповідно до абз. 1 ч. 6 ст. 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 244, 258, 259, 263-265, 268, 293, 294, 308, 351, 352, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Оголосити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харкова, остання відома адреса проживання: АДРЕСА_1 , безвісно відсутнім.

У разі появи фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою, або відомостей про місцеперебування цієї особи, особою, яку було визнано безвісно відсутньою, або іншою заінтересованою особою може бути подано заяву до суду за місцеперебуванням особи або до суду, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою, про скасування рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою в порядку, передбаченому ст. 309 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне ім`я (найменування) заявника, заінтересованих осіб:

заявник: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

заінтересована особа: Дергачівська міська рада, місце знаходження: 62303, Харківська область, Харківський район, м. Дергачі, пл. Перемоги, буд. 5, ідентифікаційний код 04059496.

Повне судове рішення складено 31 грудня 2025 року.

Головуючий-суддя Є. А. Болибок

присяжні О.І.Тютюнник

С. О. Юрченко