ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 682/231/25

Провадження № 22-ц/820/2563/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.,

секретар судового засідання Заворотна А.В.

за участю: представників учасників справи

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Крупецької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, ОСОБА_2 про скасування рішення органу місцевого самоврядування та державної реєстрації земельної ділянки з одночасним припинення усіх речових прав, їх обтяжень щодо неї, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Ярмольчуком Віталієм Сергійовичем, на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 жовтня 2025 року (суддя Матвєєва Н.В.).

Заслухавши доповідача, пояснення представників учасників справи, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Крупецької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, ОСОБА_2 про скасування рішення органу місцевого самоврядування та державної реєстрації земельної ділянки з одночасним припиненням усіх речових прав, їх обтяжень щодо неї.

В обґрунтування позову зазначав, що його матері ОСОБА_3 належало на праві власності домоволодіння АДРЕСА_1 . Крім того, їй на підставі рішення Виконавчого комітету Полянської сільської ради народних депутатів Славутського району Хмельницької області від 21.03.1997 №23 у приватну власність та постійне користування передано 0,98 га землі на території Полянської сільської ради Хмельницької області, у тому числі: у приватну власність 0,85 га, з них: для будівництва та обслуговування житлових будинків 0,25 га, для особистого підсобного господарства 0,60 га, в постійне користування - 0,13 га.

ІНФОРМАЦІЯ_1 мати позивача померла, до позивача у спадок перейшло як домоволодіння, так і земельні ділянки. Факт переходу до нього права власності та права користування на земельні ділянки стверджується листом ГУ ДПС у Хмельницькій області від 09.08.2024, в якому зазначено відомості щодо площі земельних ділянок, на які нараховується земельний податок з фізичних осіб та вказано, що у його власності перебувають такі земельні ділянки: для будівництва та обслуговування житлових будівель, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,25 га, що розташовані за адресою: Хмельницька область Шепетівський район Крупецька територіальна громада, с.Комарівка, для ведення особистого селянського господарства (рілля), загальною площею 1,15 га, що розташована за адресою: Хмельницька область Шепетівський район, Крупецька територіальна громада, с. Комарівка, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 3,672 га, кадастровий номер :05:006:0017, що розташована за адресою: Хмельницька область, Шепетівський район Крупецька територіальна громада с. Комарівка. Станом на 31.07.2024 земельний податок ним сплачено в повному обсязі.

Вказував, що його право власності на земельну ділянку порушено тим, що відповідач незаконно оформив право власності на частину належної позивачу земельної ділянки, на підставі рішення Крупецької сільської ради сьомого скликання від 26.05.2020 про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у власність ОСОБА_2 земельної ділянки, площею 0,2481га, кадастровий номер :03:005:0142, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с.Комарівка, Славутського району Хмельницької області.

Позивач вважає, що зазначене рішення є безпідставним та неправомірним, оскільки ОСОБА_2 не звертався до Крупецької сільської ради з клопотанням про надання дозволу щодо відведення земельної ділянки для передачі її у власність для ведення особистого селянського господарства та розробки проєкту із землеустрою даної земельної ділянки, яка розташована в с.Комарівка Славутського району Хмельницької області.

У справі №682/1490/24 ОСОБА_2 пояснив, що комісією зі землевпорядкування Крупецької сільської ради та комісією з землевпорядкування Полянської сільської ради передача земельної ділянки з визначенням розмірів земельної ділянки (ширина, довжина) не проводилася. Акти про передачу земельної ділянки на місці розташування земельної ділянки з визначенням розмірів земельної ділянки (ширина, довжина) не складалися, а також акти погодження меж з сусідами землекористувачами не складалися. Проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства (01.03.), яка розташована в с. Комарівка Славутського району Хмельницької області відповідно до договору від 30.03.2020 №80 замовник ОСОБА_2 , розробляла ФОП ОСОБА_4 . На думку позивача, правових та фактичних підстав для розроблення проєкту з землеустрою не було.

13.07.2015 ОСОБА_2 звернувся зі заявою до Полянської сільської ради про дозвіл на розробку проєкту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі її у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,25 га, яка розташована в АДРЕСА_2 .

Полянською сільською радою за заявою ОСОБА_2 про виділення земельної ділянки від 13.07.2015 у визначений строк не приймалося рішення про виділення земельної ділянки ОСОБА_2 .

Лише XIII сесією Полянської сільської ради сьомого скликання від 20.10.2016 прийнято рішення про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за рахунок земель сільськогосподарського призначення ОСОБА_2 , для ведення особистого селянського господарства, загальною орієнтовною площею 0,3500 га, хоча в заяві ОСОБА_2 просив виділити йому 0,25 га землі.

30.03.2020 ОСОБА_2 звернувся до ФОП ОСОБА_4 із заявою про виготовлення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 0,2481 га, розташованої в с.Комарівка Славутського району Хмельницької області.

На момент подачі заяви Полянська сільська рада реформувалася і увійшла до ОТГ Крупецької сільської ради. Отже, і земельна ділянка стала належати територіальній громаді Крупецької сільської ради та виключно вона могла розпоряджатися земельними ділянками. Даних про те, що відповідач ОСОБА_2 звертався до Крупецької сільської ради зі заявою про виділення земельної ділянки і виготовлення проєкту землеустрою в матеріалах справи немає.

Постійно діючою земельною комісією Крупецької сільської ради передача земельної ділянки у користування чи власність з визначенням меж і розмірів земельної ділянки (довжина, ширина) не проводилася. Актів про передачу земельної ділянки у користування ОСОБА_2 з визначенням меж і розмірів (довжина, ширина) на місцевості не складалося. Акт погодження меж між сусідами - землекористувачами не складався.

До проєкту землеустрою додано акт обстеження земельної ділянки від 17.03.2020, в якому обстеження земельної ділянки проводили особи ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які не є членами постійної комісії Крупецької сільської ради з вирішення земельних відносин. До обстеження земельної ділянки не залучалися власники та землекористувачі сусідніх земельних ділянок, в акті обстеження вказано на те, що межі земельної ділянки в натурі на місцевості відповідають даним, які рахуються за ОСОБА_2 . В даному акті не вказано, на підставі якого документу ОСОБА_1 безпідставно відмовився його підписувати, бо він взагалі не повідомлявся про проведення замірів земельної ділянки. В акті комісії рекомендовано сільському голові Крупецької сільської ради Михалюку В.А. погодити сусідню межу від Г до А без громадянина ОСОБА_1 . Проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 почав розроблятися за заявою від 30.03.2020. Роботи по прийманню передачі межових знаків не проводилися, сусіди землекористувачі до даних робіт не залучались, в акті відсутні підписи сторін про погодження меж від Г до А - ОСОБА_1 . Акт завірений представником сільської ради і печаткою без зазначення ініціалів та прізвища підписанта.

Речове право на земельну ділянку, кадастровий номер :03:005:0142, зареєстроване за відповідачем в Реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Позивач не має можливості зареєструвати за собою право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1 , адже земельна ділянка, яка передана у власність ОСОБА_2 , накладається на його земельну ділянку.

Враховуючи викладене вище, просив суд скасувати рішення XXXVII сесії сьомого скликання Крупецької сільської ради від 26.05.2020, яким затверджено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність ОСОБА_2 ; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, кадастровий номер :00:005:0142, площею 0,2481 га, з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 жовтня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог. При цьому, посилається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, грубе порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Зазначає про безпідставність висновків суду першої інстанції про відмову в позові через недоведеність порушення прав позивача.

Вказує, що сторонами та судом не оспорюється, що він володіє та користується земельними ділянками, загальною площею 0,98 га.

Вважає, що порушення його прав полягає не лише у можливості оформити земельну ділянку, а і у можливості нею просто користуватися. Оскільки ОСОБА_2 подав позов про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, то ОСОБА_1 має також право на пред`явлення позову.

Вважає, що скасування рішення XXXVII сесії сьомого скликання Крупецької сільської ради від 26.05.2020, яким затверджено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність ОСОБА_2 , та державної реєстрації земельної ділянки, кадастровий номер :03:005:0142, площею 0,2481 га, унеможливить звернення ОСОБА_2 до суду.

Вказане, на думку скаржника, буде підставою для закриття провадження в справі №682/1490/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

На думку скаржника, набуття ОСОБА_2 право власності на будинок, який належав ОСОБА_8 дає йому виключне право на оформлення земельної ділянки для обслуговування цього будинку, а не всіх інших земельних ділянок. Саме спадкоємці ОСОБА_8 мають право на оформлення цієї земельної ділянки.

Враховуючи наведене, вважає, що сільська рада не мала право надати ОСОБА_2 дозвіл на виготовлення технічної документації на земельну ділянку, яка вже була сформована і передана у власність ОСОБА_8 . Право на цю земельну ділянку мають виключно спадкоємці ОСОБА_8 .

Звертає увагу на те, що Полянською сільською радою по заяві ОСОБА_2 про виділення земельної ділянки від 13.07.2015 у визначений строк не приймалося рішення про виділення земельної ділянки ОСОБА_2 . До обстеження не залучалися власники та землекористувачі сусідніх земельних ділянок. В акті обстеження вказано на те, що межі земельної ділянки в натурі на місцевості відповідають даним, які рахуються за ОСОБА_2 . Документа про те, яким даним розмірам відповідає земельна ділянка до акту не додано.

Вказує, що позивача взагалі не було повідомлено про проведення замірів земельної ділянки, а тому він не міг відмовитися його підписати.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу вказує, що фіксований гонорар не звільняє від перевірки співмірності, оскільки навіть за фіксованої форми оплати суд перевіряє розумність і необхідність витрат щодо складності справи, обсягу робіт, часу, цінності спору, поведінки сторін.

У цій справі не міститься погодинного обліку часу, ставок і не дає суду змоги оцінити витрати часу на кожну дію; тому розмір 8000 грн є завищеним і не доведеним як співмірний.

Звертає увагу на те, що представник відповідача навіть не на всіх засіданнях був присутнім, а також був відсутнім на дебатах.

Крім цього, вказує, що приєднано касовий ордер про оплату послуг в іншій справі. Жодного доказу оплати в цій справі немає.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_9 вказує, що позивач не довів належними і допустимими доказами площу і розміри земельної ділянки, яку він вважає своєю, користуючись нею, що, в свою чергу, нівелює твердження про порушення права позивача правом власності відповідача ОСОБА_2 , навпаки, присутній в судовому засіданні представник сільської ради стверджував, що за ініційованою перевіркою обліку земель ОСОБА_1 працівниками сільської ради встановлено відповідність фактичного і документального перебування у користуванні землі. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Ярмольчук В.С. підтримав апеляційну скаргу.

Представник відповідача адвокат Маринюк С.О. в судовому засіданні просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день місце і час слухання справи повідомлені у відповідності до вимог цивільного процесуального законодавства.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам не відповідає в повній мірі.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів звернення за виготовленням технічної документації на земельну ділянку, яка межує із земельною ділянкою ОСОБА_2 та відмови йому у затвердженні такої технічної документації у зв`язку із накладенням його земельної ділянки на земельну ділянку ОСОБА_2 , що перешкоджало б йому сформувати його земельну ділянку, тобто порушення його права на володіння чи користування земельною ділянкою зі сторони ОСОБА_2 ; очевидним є те, що земельна ділянка, відведена у власність відповідача ОСОБА_2 не була сформована за рахунок земельної ділянки, якою користується позивач ОСОБА_1 , до того ж свідки вказали, що при обмірах земельної ділянки, яка виділялася ОСОБА_2 , було відступлено близько 1м від земельної ділянки, яку використовує ОСОБА_1 задля уникнення спору в майбутньому, тому порушення прав позивача оскарженим рішенням органу місцевого самоврядування та державною реєстрацією земельної ділянки, кадастровий номер :03:005:0142, відсутнє; чинне земельне законодавство не обмежує права на приватизацію земельної ділянки у разі не підписання акта погодження меж земельної ділянки.

При цьому, суд першої інстанції також мотивував судове рішення тим, що рішення XXXVII сесії сьомого скликання Крупецької сільської ради від 26.05.2020, яким затверджено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність ОСОБА_2 прийнято правомірно та підстави для його скасування у суду відсутні. Крім того, вказав, що рішення XXXVII сесії сьомого скликання Крупецької сільської ради від 26.05.2020 вичерпало свою дію виконанням (на підставі рішення ради здійснено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку), а визнання цього рішення недійсним не поновить порушене право або законний інтерес позивача, тобто є неефективним способом захисту прав особи.

Також відмову в позові суд першої інстанції обґрунтовував тим, що позовна вимога про скасування державної реєстрацію земельної ділянки, кадастровий номер :00:005:0142, площею 0,2481 га, з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень) не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не доведено, що внаслідок державної реєстрації земельної ділянки було порушене його право на володіння та користування його земельною ділянкою. Вимоги позивача про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку, кадастровий номер :00:005:0142, площею 0,2481 га, з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень) є неефективним способом захисту та не зможе відновити порушених, на думку позивачка, прав.

Суд першої інстанції відхилив посилання позивача ОСОБА_1 на те, що він є власником земельної ділянки, суміжної із земельною ділянкою ОСОБА_2 , оскільки рішенням Полянської сільської ради йому надано у приватну власність у межах норм безоплатної приватизації за рахунок земель запасу сільської ради, яка знаходиться в межах сіл сільської ради, земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_3 , площею 1,14 га, як спадкоємцю після смерті матері, а також ОСОБА_8 була власницею земельної ділянки, яка виділена ОСОБА_2 без вилучення цієї земельної ділянки, на підставі Декрету Кабінету Міністрів «Про приватизацію земель». Та констатував, що на момент розгляду справи земельна ділянка ОСОБА_1 , а також ОСОБА_8 не сформована, не зареєстрована, не має кадастрового номеру, тобто не набула статусу об`єкта цивільних прав.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції не можна погодитись в повному обсязі зважаючи на наступне.

Встановлено, що згідно з архівним витягом із рішення Виконавчого комітету Полянської сільської Ради народних депутатів Славутського району Хмельницької області від 21.03.1997 № 23 «Про приватизацію присадибних ділянок громадян» видно, на підставі Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 та заяв сіл Колом`є, Полянь, Комарівка, Хоровиця сільська Рада народних депутатів вирішила передати у приватну власність та постійне користування земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд, особистого підсобного господарства, дачного, гаражного будівництва громадянам сіл Колом`є, Полянь, Комарівка, Хоровиця згідно з додатком.

У п. 52 Списку громадян сіл Полянської сільської ради, яким передаються земельні ділянки у приватну власність і постійне користування (додаток) зазначена ОСОБА_3 , загальна площа в приватній власності та постійному користуванні 0,98 га, у тому числі: передається у приватну власність 0,85 га, з них: для будівництва та обслуговування житлових будинків 0,25 га, для особистого підсобного господарства 0,60 га, знаходиться у постійному користуванні 0,13 га.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 04.02.2008.

Позивач є спадкоємцем за законом після смерті матері ОСОБА_3 , подав заяву про прийняття спадщини та отримав свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай).

Згідно з рішенням двадцять п`ятої сесії V скликання Полянської сільської ради Славутського району Хмельницької області від 22.10.2008 №7 «Про земельні питання», п. 3, 3.8 - надано у приватну власність у межах норм безоплатної приватизації за рахунок земель запасу сільської ради, яка знаходиться в межах сільської ради, земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства громадянам: жителю АДРЕСА_3 ОСОБА_1 , площею 1,14 га, для ведення особистого селянського господарства в с. Комарівка (земельними ділянками користувалася мама, яка померла).

Крім того, згідно з рішенням двадцять сьомої сесії V скликання Полянської сільської ради Славутського району Хмельницької області від 09.12.2008 №5 «Про внесення змін про земельні питання», передано у приватну власність земельні ділянки для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства громадянам в т. ч. - п.1.18 жителю АДРЕСА_3 ОСОБА_1 , площею 0,25 га для обслуговування жилого будинку в с. Комарівка (у зв`язку з успадкуванням будинку).

За повідомленням Головного Управління ДПС у Хмельницькій області від 09.08.2024 №12406/6/22-01-24-10, згідно даних інформаційних систем ДПС України у власності ОСОБА_1 перебувають наступні земельні ділянки : для будівництва і обслуговування житлових будівель, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,25 га, що розташована за адресою : Хмельницька область Шепетівський район, Крупецька територіальна громада, с. Комарівка; для ведення особистого селянського господарства (рілля) загальною площею 1,15 га, що розташована за адресою: Хмельницька область, Шепетівський район, Крупецька територіальна громада, с. Комарівка; для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 3,672 га, кадастровий номер :05:006:0017, що розташована за адресою: Хмельницька область, Шепетівський район, Крупецька територіальна громада, с. Комарівка.

За повідомленням Крупецької сільської ради від 16.10.2024 №13-90, згідно із записами погосподарських книг за дворогосподарством за адресою: АДРЕСА_1 рахується: на 1993-1997 роки 0,98 га (0,94 під ріллею, 0,04 га під будівлями), 2007-2010 роки 1,4 га (1,15 га під ріллею, 0,25 га під будівлями), 2011-2024 роки - 5,072 га (під ріллею -1,15 га, під будівлями -0,25 га, пай 3,672 га).

Відповідно до рішення I сесії Крупецької сільської ради VII скликання від 29.12.2017 №12, розпочато процедуру реорганізації Полянської сільської ради. Крупецька рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Полянської сільської ради.

Рішенням XXXVII сесії Крупецької сільської ради VII скликання від 26.05.2020 №_ «Про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність ОСОБА_2 » затверджено ОСОБА_2 проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки, для ведення особистого селянського господарства, площею 0,2481 га, яка розташована: Хмельницька область Славутський район, с. Комарівка; передано ОСОБА_2 у власність земельну ділянку площею 0,2481 га, кадастровий номер :03:005:0142, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована Хмельницька область, Славутський район, с. Комарівка.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 212099086, право власності на земельну ділянку, площею 0,2481 га, кадастровий номер :03:005:0142, зареєстроване за ОСОБА_2 на підставі рішення органу місцевого самоврядування, виданого 26.05.2020, видавник: Крупецька сільська рада Славутського району Хмельницької області.

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду (див, зокрема, постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23)).

Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво 21)).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четвертої статті 263 ЦПК України).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23), постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)).

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що законодавство України не передбачає можливості подання позову, який відомий у теорії права як actio popularis, без обов`язку підтвердити, що відповідний акт, рішення, дія чи бездіяльність безпосередньо зачіпає права та інтереси самого позивача. Такий позов можливий як виняток із загального правила, наприклад, на підставі Орхуської конвенції та Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища». Конвенція також не передбачає можливості actio popularis з метою тлумачення прав і свобод, які вона гарантує, або дозволу оскаржити положення внутрішньодержавного права тільки тому, що особа вважає, не перебуваючи під прямим впливом такого положення, що воно може суперечити Конвенції (див. пункти 31 - 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2023 року в справі № 9901/252/21).

Звернувшись з позовом, позивач ОСОБА_1 вказував, що земельна ділянка набута відповідачем ОСОБА_2 у власність з порушенням встановленого законом порядку, крім того, позивач не має можливості зареєструвати за собою право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1 , адже земельна ділянка, яка передана у власність ОСОБА_2 , накладається на його земельну ділянку. А тому, просив суд скасувати рішення органу місцевого самоврядування про затвердження проєкту землеустрою та передачу у власність ОСОБА_2 земельної ділянки, кадастровий номер :03:005:0142, скасувати її державну реєстрацію з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень щодо неї.

Частинами першою, другою статті 78 ЗК України визначено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Частиною першою статті 81 ЗК України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами регулюється статтею 118 ЗК України.

Частиною 10 ст. 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» визначено, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 12, частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати що несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю.

Разом з тим, позивач не довів належними та допустимими доказами порушення його прав та інтересів набуттям відповідачем ОСОБА_2 у власність спірної земельної ділянки. Доводи позивача є загальними, не містять обґрунтування негативного впливу на конкретні реальні індивідуально виражені його цивільні права чи інтереси і свідчать виключно про незгоду позивача із тим в який спосіб відповідач набув у власність земельну ділянку, що жодним чином не підтверджує факт порушення його прав.

Непідписання позивачем, як суміжним власником та/або землекористувачем акта погодження меж земельної ділянки саме по собі не є підставою для скасування рішення органу місцевого самоврядування про затвердження проєкту землеустрою та передачу у власність ОСОБА_2 земельної ділянки, кадастровий номер :03:005:0142. Погодження меж земельної ділянки є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації.

При відмові в позові через недоведеність порушеного права позивача передчасними є висновки суду першої інстанції про те, що земельна ділянка, відведена у власність ОСОБА_2 не була сформована за рахунок земельної ділянки ОСОБА_1 , про правомірність прийнятого органом місцевого самоврядування рішення від 26.05.2020, про неефективність обраного позивачем способу захисту порушеного права та відповідні правові висновки Верховного Суду, про вичерпання рішенням сільської ради своєї дії.

Крім того, помилковим є посилання суду першої інстанції на положення Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», які не регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до ч. 4 ст. 376 ЦІК України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

З огляду на викладене вище, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції щодо відмови в позові необхідно змінити, виключивши з мотивувальної частини рішення норми матеріального права, правові висновки Верховного Суду, обставини та висновки суду, що викладені в абзацах 76, 91, 92, 93, 94, 95, 96, 99, 100, 101, 102, 103, 105, 106, 107, 108, 109, 121.

Доводи апеляційної скарги не спростовуються висновків суду першої інстанції в частині відмови в позові у зв`язку з недоведеність позовних вимог та не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги в частині безпідставного стягнення судом першої інстанції з позивача на користь відповідача ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу, оскільки суд першої інстанції правильно виходив з того, що відповідачем надано суду визначені ЦПК України документи щодо обсягу наданих йому адвокатом послуг і виконаних робіт та їх вартості, врахувавши недоведеність неспівмірності таких витрат позивачем, визначив розмір витрат у сумі 8000 грн, а тому обґрунтовано поклав відшкодування понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу на позивача, адже цей розмір доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

Крім того, витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Щодо відшкодування витрат відповідача на професійну правничу допомогу в апеляційній інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача адвокат Маринюк С.О. заявив про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн, понесених в суді апеляційної інстанції та долучив до заяви копію додаткової угоди №3 до договору про надання правової допомоги від 27.05.2024 від 19.11.2025, копію квитанції до прибуткового касового ордеру від 23.11.2025 про сплату 5000 грн та квитанції про направлення таких документів іншим учасникам справи.

Оплативши надані за договором послуги в сумі 5000 грн, відповідач фактично погодився, що ці послуги надані і виконані адвокатом в повному обсязі.

Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Таким чином, суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

На підставі частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Отже, у ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат.

За нормами частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У відповідності до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З урахуванням зазначених вище положень норм матеріального та процесуального права та наведених обставин, заперечень представника позивача щодо розміру витрат, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення заяви представника відповідача про стягнення з позивача понесених ним витрат на професійну правничу допомогу на стадії апеляційного провадження в розмірі 3000 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Ярмольчуком Віталієм Сергійовичем, задовольнити частково.

Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 жовтня 2025 року змінити, виключивши з мотивувальної частини рішення норми матеріального права, правові висновки Верховного Суду, обставини та висновки суду, що викладені в абзацах 76, 91, 92, 93, 94, 95, 96, 99, 100, 101, 102, 103, 105, 106, 107, 108, 109, 121.

В решті рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 жовтня 2025 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 грудня 2025 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай