Номер провадження: 22-ц/813/2302/25
Справа № 501/353/24
Головуючий у першій інстанції Пушкарський Д. В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.12.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Вадовської Л.М., Погорєлової С.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 , на рішення Чорноморського міського суду Одеської області від 15 липня 2024 року по цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Чорноморськтеплоенерго» Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2024 року Комунальне підприємство «Чорноморськтеплоенерго» Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області звернулось до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії у розмірі 29 327,79 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 028,00 грн.

КП «ЧТЕ» обґрунтовує свої вимоги тим, що відповідач, власник квартири за адресою: АДРЕСА_1 , є абонентом КП «Чорноморськтеплоенерго» та користується послугами з постачання теплової енергії. Між Позивачем та Відповідачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг з постачання теплової енергії. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.

У період з січня 2021 року по грудень 2023 року відповідачу за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до розпорядження Чорноморського міського голови від 04.11.2020 року № 319, від 02.11.2021 року № 426 та рішень Виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області від 25.10.2022 року № 294, від 13.11.2023 року № 315 надавалися послуги з постачання теплової енергії, що підтверджується актами про підключення систем теплопостачання в опалювальних сезонах 2020-2021 років, 2021-2022 років, 2022-2023 років, 2023-2024 років.

Однак, відповідач не оплачував послуги в повному обсязі, у зв`язку з чим за період з січня 2021 року по грудень 2023 року, станом на 30.01.2023 року, утворилась заборгованість в сумі 29 327,79 грн.

Рішенням Чорноморського міського суду Одеської області від 15 липня 2024 року задоволено позовну заяву Комунального підприємства «Чорноморськтеплоенерго» Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Чорноморськтеплоенерго» Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії за період з січня 2021 року по грудень 2023 року в розмірі 29 327,79 грн. та судові витрати 3 028 грн.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Чорноморського міського суду Одеської області від 15 липня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Скаржник посилається на те, що: 1) помилковими є твердження суду, що між сторонами існують договірні правовідносини; 2) фактично отриману теплову енергію можливо порахувати лише за допомогою відповідного пристрою, а такі пристрої позивач не встановив.

Відзив на апеляційну скаргу або пояснення (заперечення) не надходили.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи вбачається, що предметом спору є стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії, ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Задовольняючи вимоги позивача та стягуючи з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Чорноморськтеплоенерго» Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії за період з січня 2021 року по грудень 2023 року, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не оплачував послуги в повному обсязі, у зв`язку з чим, згідно наданого розрахунку, за період з січня 2021 року по грудень 2023 року, станом на 30.01.2023 року, утворилась заборгованість в сумі 29 327,79 грн. Наданий стороною позивача в обґрунтування своїх позовних вимог розрахунок заборгованості складений з чітким зазначенням суми заборгованості за кожен місяць отримання споживачем наданих послуг, приймається судом та покладається в основу рішення, оскільки будь-якого іншого розрахунку чи обґрунтованого заперечення проти зазначеного розрахунку відповідачем не надано, доводи позивача не спростовані.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач, ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 4).

На ім`я відповідача ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 по отриманню комунальних послуг, які надаються позивачем, за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 17).

Отже, відповідач, як власник квартири за адресою: АДРЕСА_1 , є абонентом КП «ЧТЕ» та користується послугами з постачання теплової енергії.

Між Позивачем та Відповідачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг з постачання теплової енергії. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.

Згідно розпорядження Чорноморського міського голови від 04.11.2020 року № 319, 02.11.2021 року № 426 та рішень Виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області від 25.10.2022 року № 294, від 13.11.2023 року № 315, в період з січня 2021 року по грудень 2023 року відповідачу за адресою: АДРЕСА_1 , надавалися послуги з постачання теплової енергії, що підтверджується актами про підключення систем теплопостачання в опалювальних сезонах 2020-2021 років, 2021-2022 років, 2022-2023 років, 2023-2024 років (а. с. 6-16).

Пунктом 7 ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг; плати за абонентське обслуговування.

Відповідно до п. 32 «Правил надання послуг з постачання теплової енергії», які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830 (далі - Правила), плата, за послуги розраховується виходячи з розміру встановленого тарифу та обсягу спожитої послуги, визначеного та розподіленого відповідно до законодавства.

У разі застосування двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії плата за послугу з постачання теплової енергії визначається як сума плати, розрахованої виходячи з умовно-змінної частини тарифу (протягом опалювального періоду) та умовно-постійної частини тарифу (протягом року).

Однак, відповідач не оплачував послуги в повному обсязі, у зв`язку з чим, згідно наданого розрахунку, за період з січня 2021 року по грудень 2023 року, станом на 30.01.2023 року, утворилась заборгованість в сумі 29 327,79 грн (а. с. 17).

Вказані обставини підтверджуються даними по абоненту (включає в себе нарахування, оплати, заборгованість), двоставковими тарифами на послуги з постачання теплової енергії, що встановлені рішеннями Виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області від 23.07.2020 року № 134, від 29.10.2021 року № 270, від 25.10.2020 року № 296, від 24.10.2023 року № 307, наказами по КП «ЧТЕ» про встановлення розміру плати за абонентське обслуговування та довідкою про нараховані обсяги теплової енергії будинку АДРЕСА_1 (а. с. 19-27).

Інших письмових доказів стосовно спірних правовідносин, які виникли між сторонами, зокрема доказів погашення заборгованості за спожитий природній газ матеріали справи не містять..

Предметом спору у даній справі є встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за спожиту теплову енергію.

За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 Цивільного кодексу України. За приписами ч. 2 цієї ж статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, положення ст. 322 ЦК України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Зі змісту статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вбачається, що учасниками правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг, між іншим, є споживачі (індивідуальні та колективні).

Положеннями п. 6 ч. 1 статті вищезазначеного Закону визначено, що індивідуальний споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов`язки споживача житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до норм чинного законодавства, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Згідно ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Структура плати виконавцю комунальної послуги визначається згідно з договором про надання відповідної комунальної послуги, укладеним за вимогами цього Закону.

У ч. 1 ст. 10 Закону вказано, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а відповідно до ст. 25 вищезазначеного Закону у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Тарифи на послуги з постачання теплової енергії встановлені рішеннями Виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області від 23.07.2020 року № 134, від 29.10.2021року № 270, від 25.10.2020 року № 296, від 24.10.2023 року № 307 та за проваджені наказами по КП «Чорноморськтеплоенерго» про встановлення розміру плати за абонентське обслуговування.

Відповідно до п. 37 Правил надання послуг з постачання теплової енергії, споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Пунктом 33 Правил передбачено, що плата виконавцю складається з плати за послугу, плати за абонентське обслуговування, плати за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку.

Згідно п. 35, п. 36 Правил, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Рахунки на оплату послуг формуються виконавцем, на підставі показів вузлів комерційного обліку.

Пунктом 37 Правил визначено, що споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладання відповідно договору, та не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб.

За положеннями ст. 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відмова відповідача сплачувати заборгованість за використану теплову енергію веде до неможливості розрахунків позивача з постачальником енергетичних ресурсів, що значною мірою погіршує фінансове та економічне становище енергетичних галузей, паралізує їх діяльність. У зв`язку з цим, позивачу значною мірою обмежуються ліміти на постачання природного газу та електроенергії, що спричиняє позивачу шкоду у великих розмірах.

Згідно з положеннями ст. ст. 530, 612, 625 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у термін, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша ст. 80 ЦПК України).

В силу ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі, якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

Пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором.

Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 та постановах Верховного Суду: від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц, від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16, від 04 вересня 2022 року у справі № 201/1807/21, від 07 листопада 2023 року у справі № 643/17352/20, від 22 грудня 2023 року у справі № 607/2611/22.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Частиною першою статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

В Україні надання тепла і оплата регулюються "Законом України про житлово-комунальні послуги із змінами і доповненнями, внесеними законом України від 07.06.18 року N 2454-VIII" і Постановою №30 від 21.08.19 року "Про затвердження правил надання послуг з надання теплової енергії і типових договорів про надання послуг постачання теплової енергії".

Наведені вище нормативні документи свідчать, що нормативною є температура не нижче +20 градусів за Цельсієм в кутових кімнатах і +18 в інших.

Відповідачем не додано до справи актів термографування, складеного у довільній формі з підписами сусідів та представника ОСББ або управителя чи обслуговуючої житлової організації та безпосередньо представника тепло постачальника КП «Чорноморськтеплоенерго» з фіксацією температури у квартирі в опалювальний сезон нижче 18 градусів по Цельсію, що є підставою для перерахунку теплопостачальником нарахованої оплати за надані послуги теплопостачання).

Ураховуючи викладене, суд, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, належним чином оцінивши докази, подані сторонами, дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач взяті на себе зобов`язання зі сплати за спожиті послуги теплопостачання належним чином не виконав, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем за надані ним послуги з постачання теплової енергії за період з січня 2021 року по грудень 2023 року, станом на 30.01.2023 року, утворилась заборгованість, яка відповідно до розрахунку наданого позивачем становить в сумі 29 327,79 грн (а. с. 17). Відповідачем належними доказами вищевказаний розрахунок не спростовано, інший розрахунок не надано.

Таким чином, апеляційної скарги висновок районного суду не спростовують і зведені лише до незгоди з цим висновком без наведення будь-яких обставин, які б ставили під сумнів набутий судом висновок або свідчили б про невірну оцінку судом доказів, які надані сторонами та невірне застосування законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів звертає увагу, що апеляційна скарга не містить жодних посилань та доказів щодо неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, у зв`язку з чим нові докази не можуть бути прийняті судом.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновок районного суду не спростовують і зведені лише до незгоди з висновком районного суду без наведення будь-яких обставин, які б дійсно ставили під сумнів набутий судом висновок або свідчили б про невірну оцінку судом доказів, які надані сторонами та невірне застосування законодавства, яке регулює спірні правовідносини, внаслідок чого не можуть бути достатньою обставиною для скасування або зміни рішення суду.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Чорноморського міського суду Одеської області від 15 липня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий: О.М. Таварткіладзе

Судді: Л.М. Вадовська

С.О. Погорєлова