П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2025 року м. Київ

Справа № 361/12131/24

Провадження №22-ц/824/14582/25

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А. М.,

суддів: Поливач Л. Д., Шкоріної О. І.,

сторони: позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадженнями за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від суду м. Києва від 18 червня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року позивач ТОВ «Діджи фінанс» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов мотивований тим, що 07 червня 2021 року ОСОБА_1 з використанням сервісу online-кредитування https://cashberry.com.ua подав заявку № 2 на отримання кредиту.

Кредитний договір між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» укладено у електронному вигляді та підписано відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора. На виконання умов договору ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» перерахувало кредитні кошти на банківську картку відповідача в сумі 7 300 грн.

Таким чином, кредитодавець виконав зобов`язання за кредитним договором від 07 червня 2021 року. Разом з тим, відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість в розмірі 29 857,40 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 7 300 грн; заборгованість за відсотками становить 22 557,40 грн, заборгованість за комісійними винагородами становить 0 грн; заборгованість за пенею становить 0 грн.

05 вересня 2022 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено договір факторингу № 556/ФК-22, згідно з якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» відступило право вимоги, а ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права вимоги до відповідача за кредитним договором від 07 червня 2021 року № 2.

Крім того, позивач зазначив, що було вжито заходів щодо досудового врегулювання спору між сторонами. Відповідачеві направлялась Досудова вимога про сплату заборгованості за Кредитним договором від 07 червня 2021 року № 2.

Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), також, позивач просив вирішити питання розподілу судових витрат.

На підставі викладеного, ТОВ «Діджи Фінанс» просило суд:

Стягнути із ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором від 07 червня 2021 року № 2 у розмірі 29 857,40 грн;

Стягнути із ОСОБА_1 на його користь судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 грудня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, постановлено витребувати у Акціонерного товариства «Перший Міжнародний Український Банк» (далі - АТ «ПУМБ») інформацію про перерахунок коштів на картковий рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_1 у сумі 7 300 грн на виконання умов кредитного договору № 2 від 07 червня 2021 року.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від суду м. Києва від 18 червня 2025 року відмовлено у задоволенні позову ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції виходив з того, що за відсутності належних та допустимих доказів укладення 07 червня 2021 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 договору про надання фінансового кредиту № 2 та виконання ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» умов кредитного договору щодо здійснення безготівкового перерахування суми кредиту на банківський рахунок позичальника, суд дійшов висновку проте, що позов ТОВ «Діджи Фінанс» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором не підлягає задоволенню.

Не погоджуючись з рішенням суду представник ТОВ «Діджи Фінанс» - Романенко М.Е. подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права та суд неповно з`ясував та встановив обставини справи, просила скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в позові ТОВ «Діджи Фінанс», мотивувавши свої висновки тим, що ним не було надано доказів надання відповідачу кредиту.

Вказує на те, що ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та відповідачем, було укладено Договір про споживчий кредит від 07 червня 2021 року № 92.

Законодавством України передбачено, що оформлення Кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання Договору в паперовій формі власноручним підписом. Оскільки ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» було направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідач підтверджує прийняття умов Кредитного Договору від 07 червня 2021 року № 92, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті.

Також вказує, що відповідачем не було оспорено факт належності йому кредитної картки ПУМБ яку було зазначено в договорі.

12 серпня 2025 року листом Київського апеляційного суду матеріали справи № 361/12131/24 були витребувані з Броварського міськрайонного суду Київської області.

Відповідно до супровідного листа Броварського міськрайонного суду Київської області справа № 361/12131/24 надійшла до Київського апеляційного суду 22 серпня 2025 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 серпня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Діджи фінанс» на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від суду м. Києва від 18 червня 2025 року у справі за позовом ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 жовтня 2025 року справу було призначено до розгляду без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Відзив на апеляційну скаргу від інших сторін у справі до Київського апеляційного суду не надходив.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Порядок розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено статтею 368 ЦПК України, частина перша якої встановлює, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Ураховуючи те, що справа в силу своїх властивостей є малозначною, розгляд справи Київським апеляційним судом здійснюється в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише

у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Встановлено, ОСОБА_1 здійснив реєстрацію в інформаційно-телекомунікаційній системі (далі - ІТС) Кредитодавця на сайті cashberry.com.ua; заповнив заявку на отримання кредиту на сайті Кредитодавця; позичальнику надіслана пропозиція в ІТС укласти договір на визначених Кредитодавцем умовах (оферта); позичальник на сайті Кредитодавця заповнив заяву про прийняття пропозиції укласти договір на визначених умовах (акцепт).

Як вбачається із заяви про прийняття оферти (акцепт) ОСОБА_1 погодив умови кредитного договору на суму 7 300 грн, первинний строк кредиту 30 днів, розмір процентної ставки/день - 1,14 %, річний розмір процентної ставки - 3541,56 %. Крім того, підтвердив, що отримав та ознайомився з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредитування, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись укладеного договору кредиту та Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «ФК «Інвест Фінанс», текст яких розміщений на сайті: https://cashberry.com.ua.

Підтвердив вчинення електронного правочину у формі електронного документа, а саме договору про надання кредитної лінії від 07 червня 2021 року № 28662 між ним та ТОВ «ФК «Інвест Фінанс».

Відповідно до п. 1.1. та п. 1.2 Договору кредитної лінії Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові кредит на умовах цього Договору, а Позичальник зобов`язується одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені цим Договором. Кредит надається на умовах відновлювальної кредитної лінії. Ліміт кредитної лінії - 40 000 грн. Розмір кредиту не може перевищувати ліміту кредитної лінії.

Згідно з п. 1.6. Договору кредитної лінії орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення цього Договору складає 4 742,93% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення цього Договору складає 1 148,20 грн При розрахунку орієнтовної реальної річної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту були використані наступні припущення: сума Кредиту - 1 000 грн; первинний строк Кредиту - 14 календарних днів; процентна ставка - 1,14 % в день; цей Договір залишається дійсним протягом зазначеного Первинного строку Кредиту, та кредитодавець і Позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені цим Договором.

Реальна річна процентна ставка, а також загальна вартість кредиту, що застосовуватимуться до відповідних Спеціальних умов, зазначаються у таких Спеціальних умовах.

Пунктом 5.4. Договору кредитної лінії передбачено, що Позичальник зобов`язаний:

1) у встановлений цим Договором строк повернути кредит, сплатити проценти, та інші платежі, передбачені цим Договором;

2) повідомляти Кредитодавця про зміну даних, зазначених у розділі 10 Договору, протягом 3-х календарних днів;

3) виконувати інші обов`язки, передбачені цим Договором, Правилами та Законодавством.

Відповідно до п. 9.2. Договору кредитної лінії невід`ємною частиною цього Договору є Правила та Паспорт споживчого кредитування, що наданий Позичальнику до укладення цього Договору. Уклавши цей Договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на Веб-сайті.

Як вбачається з п. 2.1. Договору кредитної лінії кошти кредиту надаються Кредитодавцем у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані Позичальником Кредитодавцю з метою отримання кредиту.

Згідно з п. 2.2. Договору кредитної лінії сума кредиту перераховується Кредитодавцем протягом трьох робочих (банківських) днів з моменту укладення відповідних Спеціальних умов. Термін платежу зазначається у Спеціальних умовах, а також розміщується Кредитодавцем в Особистому кабінеті. А також згідно з п. 2.4. кредит вважається наданим в день перерахування Кредитодавцем суми кредиту.

Пунктом 5.1. Договору кредитної лінії передбачено, що Товариство має право укладати укладати договори щодо відступлення права вимоги за цим Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди Позичальника відповідно до цивільного законодавства України.

З огляду на п. 9.1. Договору кредитної лінії укладення цього Договору здійснюється Сторонами за допомогою ITC, доступ до якої забезпечується Позичальнику через Веб-сайт. Електронна ідентифікація Позичальника здійснюється при вході Позичальника в Особистий кабінет у порядку, передбаченому Законодавством, у тому числі шляхом перевірки Кредитодавцем правильності введення коду, направленого Кредитодавцем на номер мобільного телефону Позичальника, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. При цьому, Позичальник самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС.

Відповідно до п. 9.2. Договору кредитної лінії цей Договір вважається укладеним з моменту його підписання Сторонами та діє до 03 травня 2022 року. Закінчення строку дії цього Договору не звільняє Сторони ані від виконання обов`язків, що виникли до його закінчення, ані від відповідальності за порушення його умов, яке мало місце під час дії цього Договору. У разі якщо перед закінченням строку дії Договору була укладена Угода про продовження, строк дії якої закінчується після дати закінчення строку дії Договору, зазначеної у цьому пункті, Сторони цим підтверджують, що Договір вважається автоматично продовженим до закінчення дії такої Угоди про продовження.

Згідно з п. 9.10. Договору кредитної лінії Сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між Позичальником та Кредитодавцем в якості підпису Позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Законодавства, що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Цей Договір укладається шляхом направлення його тексту в Особистий кабінет Позичальника та/або на електронну адресу Позичальника для ознайомлення та підписання. Цей Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом Позичальника, що відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання та направляється Позичальнику на номер мобільного телефону, повідомлений останнім Кредитодавцю в ITC/зазначений у цьому Договорі. Введення Позичальником коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього Договору вважається направленням Кредитодавцю повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору. Така ж процедура застосовується для підписання Спеціальних умов.

Пунктом 9.18. Договору кредитної лінії передбачено, що цей Договір є електронним документом, створеним і збереженим в ІТС та перетвореним електронними засобами у візуальну форму.

У матеріалах справи містяться додаткові угоди про зміни умов договору № 2 від 07 червня 2021 року щодо реструктуризації заборгованості від 28 серпня 2021 року та від 15 вересня 2021 року, якими визначено, що:

- загальна сума заборгованості, що підлягає реструктуризації, за даною Додатковою угодою, складає 16 910,26 грн, з яких: сума кредиту 7 300 грн; нараховані проценти за користування кредитом 3 517,68 грн та прострочені проценти за користування кредитом 6 092,58 грн, передбачені п. 6.3. Договору (Додаткова угода від 28 серпня 2021 року);

- загальна сума заборгованості, що підлягає реструктуризації, за даною Додатковою угодою, складає 16 904,21 грн, з яких: сума кредиту 7 300 грн; нараховані проценти за користування кредитом 6 792,25 грн та прострочені проценти за користування кредитом 2 811,95 грн, передбачені п. 6.3. Договору (Додаткова угода від 15 вересня 2021 року).

Також, Додатковими угодою від 07 липня 2021 року до зазначеного договору № 2 від 07 червня 2021 року вносилися зміни до п. 1.2 кредитного договору щодо строку дії договору, але в будь-якому разі цей Договір діє до повного виконання Позичальником своїх зобов`язань за цим Договором та до п. 1.3.1. кредитного договору щодо застосування процентної ставки.

Листом від 02 серпня 2024 року № KHO-/55 АТ «ПУМБ» надало ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» інформацію про зарахування коштів у рамках співпраці за Договором про обслуговування операцій з переказу коштів з використанням платіжних карток від 01 жовтня 2021 року № 095/02.

Як вбачається із витягу з Додатку до листа АТ «ПУМБ» від 02 серпня 2024 року № KHO-/55, який сформований 26 листопада 2024 року представником ТОВ «КОМПАНІ ІНВЕСТ ФІНАНС» Подсєваловою Н. Г., 07 червня 2021 року на банківську картку НОМЕР_1 зарахований платіж на суму 7 300 грн.

Як вбачається з розрахунку ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» станом на 12 січня 2022 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 2 від 07 червня 2021 року становить 29 857,40 грн.

ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» та ТОВ «Діджи Фінанс» 05 вересня 2022 року уклали Договір факторингу № 556/ФК-22, відповідно до умов якого останнє отримало право вимоги до боржників, зокрема і до ОСОБА_1 , який має заборгованість на суму 29 857,40 грн (за тілом кредиту - 7 300 грн та за відсотками - 22 557,40 грн), що підтверджується витягом з Реєстру боржників до указаного Договору факторингу.

ТОВ «ФК «ДІДЖИ ФІНАНС» перерахувало кошти за Договором факторингу № 556/ФК-22 від 05 вересня 2022 року на рахунок ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» згідно з платіжними інструкціями: від 06 вересня 2022 року № 2474 у розмірі 1 488 000 грн, від 12 вересня 2022 року № 2493 у розмірі 744 000 грн; від 19 вересня 2022 року № 2544 у розмірі 744 000 грн.

30 жовтня 2023 року Вих. № -АВ ТОВ «Діджи Фінанс» направляло відповідачеві досудову вимогу сплату заборгованості за кредитним договором від 07 червня 2021 року № 2.

На виконання ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 грудня 2024 року до суду 14 січня 2025 року Вх. № 1877 надійшла відповідь про те, що банківська платіжна картка № НОМЕР_1 АТ «ПУМБ» не емітована.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з?ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення.

За правилами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

За вимогами ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Положеннями частини п`ятої статті 12 ЦПК України на суд також покладені певні обов`язки зі створення для сторін змагального процесу, а саме суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Відповідно до постанови Верховного Суду у справі № 917/1307/18 від 23 жовтня 2019 року, зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог. Простіше кажучи, позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази. Про перевагу однієї позиції над іншою суд і виносить власне рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

З огляду на предмет спору та обставини, на які посилалося ТОВ «Діджи Фінанс», останнє було зобов`язане надати суду докази на підтвердження укладення між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та відповідачем договору про надання споживчого кредиту №2 від 07 червня 2021 року, надання відповідачу кредиту у відповідності до умов договору, наявності заборгованості та докази на підтвердження переуступки на його користь прав вимоги за таким договором у відповідному розмірі.

У постанові від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором Верховний Суд зазначив, що банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

За умовами договору про надання споживчого кредиту №2 від 07 червня 2021 року сторонами передбачено надання кредиту на умовах строковості, зворотності, платності для власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Згідно з п.п. 2.1., вказаного договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані позичальником товариству з метою отримання кредиту.

Разом з тим, ТОВ «Діджи Фінанс» не надало суду належних і допустимих доказів на підтвердження надання відповідачу кредиту, в тому числі і шляхом перерахування відповідної суми коштів на картковий рахунок відповідача, зокрема, платіжного доручення, меморіального ордеру, тощо. Також ТОВ «Діджи Фінанс» не надано виписки з особового рахунку по кредитному договору.

Наданий ТОВ «Діджи Фінанс» розрахунок заборгованості, який був складений позивачем, не є належним та допустимим доказом надання відповідачу кредиту та наявності заборгованості за цим договором.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як убачається з матеріалів справи, на виконання ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 грудня 2024 року до суду 14 січня 2025 року Вх. № 1877 надійшла відповідь про те, що банківська платіжна картка № НОМЕР_1 АТ «ПУМБ» не емітована.

Таким чином, картковий рахунок на який за твердженнями позивача було перераховано кошти не була емітована (випущена), оскільки такого рахунку відкрито не було грошові кошти на рахунок відповідача від позивача не могли бути надані, та відповідно відповідач не міг їх отримати.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов законного і обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Діджи Фінанс» про стягнення із відповідача заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № від 07 червня 2021 року, укладеним з ТОВ «ФК «Інвест Фінанас», оскільки у матеріалах справи відсутні докази того, що позивач виконав умови договору а саме перерахував грошові кошти відповідачу відповідно до умов договору.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що відповідач не заперечував про те, що кредитний рахунок належить йому суд не бере до уваги, оскільки відповідач участі у розгляді справи не брав, хоча був належно повідомлений, проте це не свідчить про згоду з позовом та усіма викладеними у ньому твердженнями, оскільки обов`язок довести обставини на які покладаються сторони лежить саме на кожній стороні у справі окремо, проте позивачем не було надано належних доказів, того, що вказаний рахунок належить відповідачу, оскільки таку кредитну карту не було емітовано.

За своїм змістом усі доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з наданою судом першої інстанції оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, разом з тим доказів на спростування встановлених судом першої інстанції обставин апелянтом до апеляційної скарги не надано.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції, представник ТОВ «Діджи Фінанс» не спростував висновків суд першої інстанції щодо ненадання ним доказів на підтвердження факту надання ТОВ «ФК «Інвест Фінанас» відповідачу кредиту, наявності заборгованості.

Аналіз наведених правових норм та встановлених обставин дає колегії суддів підстави для висновку, що розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, дослідив наявні у справі докази і дав їм належну правову оцінку, дійшов обґрунтованого висновку про залишення позову без задоволення.

Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129).

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач нібито не заперечував факт належності йому кредитного рахунку, суд апеляційної інстанції до уваги не бере, оскільки відповідач участі у розгляді справи не брав, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання. Сам факт неявки відповідача не може розцінюватися як його згода з позовними вимогами чи викладеними у позові обставинами. Обов`язок доказування обставин, на які посилається кожна зі сторін, покладається на них відповідно до вимог процесуального закону. Водночас позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що спірний кредитний рахунок належить відповідачу, зокрема не доведено факту емітування на його ім`я кредитної картки.

Згідно з підпунктом б), в) пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18) зроблено висновок, що: «у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».

Тому, з урахуванням висновку щодо суті апеляційної скарги, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Оскільки Київський апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення а рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від суду м. Києва від 18 червня 2025 року - без змін, розподіл судових витрат Київським апеляційним судом не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» - залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від суду м. Києва від 18 червня 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня вручення такого судового рішення лише з підстав, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач А. М. Стрижеус

Судді: Л. Д. Поливач

О. І. Шкоріна