УХВАЛА

про забезпечення позову

Справа № 495/9357/25

Номер провадження 2-з/495/61/2025

08 грудня 2025 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Шевчук Ю.В., розглянувши заяву керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури, в інтересах держави в особі Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району, про забезпечення позову по цивільній справі за позовом керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури, в інтересах держави в особі Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2 про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації речових прав,

ВСТАНОВИЛА:

Керівник Білгород-Дністровської окружної прокуратури, в інтересах держави в особі Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району, звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2 про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації речових прав, у якому просить суд витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0032, площею 0,2236 га та скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на житловий будинок загальною площею 54 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 (рішення про державну реєстрацію 49680926, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 208) з одночасним закриттям розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

В подальшому керівник Білгород-Дністровської окружної прокуратури, в інтересах держави в особі Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до набрання судовим рішенням законної сили, у якій просить суд:

накласти арешт на земельну ділянку, яка перебуває в приватній власності ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) кадастровий номер :03:002:0032, площею 0,2236 га (РНОНМ 208), а також заборонити органам, які проводять реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо цієї земельної ділянки (у тому числі, щодо її поділу чи об`єднання з іншими земельними ділянками);

заборонити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) та будь-яким іншим особам вчиняти із спірною земельною ділянкою з кадастровим номером: :03:002:0032 дії, спрямовані на зміну цільового призначення вказаної земельної ділянки, її поділу або об`єднання з іншими земельними ділянками, укладати договори, вчиняти інші правочини щодо неї, а також проводити на ній будь-які будівельні роботи;

заборонити державним кадастровим реєстраторам, які входять до складу Головного управління Держгеокадастру у Одеській області (ідентифікаційний код: 397675871, вул. Космонавтів, 36, м.Одеса, Одеська область, 65078) вносити до Державного земельного кадастру будь-які відомості, які стосуються спірної земельної ділянки з кадастровим номером: :03:002:0032;

накласти арешт на нерухоме майно, яке перебуває в приватній власності ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ), а саме, житловий будинок загальною площею 54 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (рішення про державну реєстрацію 49680926, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 208).

Позивач зазначає, що Білгород-Дністровською окружною прокуратурою пред`явлено до Білгород Дністровського міськрайонного суду позовну заяву в інтересах держави в особі Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 ,, про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації речових прав.

Встановлено, що рішенням державного реєстратора Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Мельник Т.І. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 53861093 від 02.09.2020 за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на об`єкт житлової нерухомості житловий будинок літ. А загальною площею 54 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 08).

Підставою для реєстрації права власності стали технічний паспорт, довідка від 21.08.2020, виготовлені ТОВ «Київ Місто Буд», та виписка із погосподарської книги №259/зем від 30.06.2020, видана Мологівською сільською радою.

Рішенням Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району №3/73-VІІІ від 11.12.2020 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_2 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 » затверджено технічну документацію із землеустрою та передано гр. ОСОБА_2 у приватну власність земельну ділянку площею 0,2236 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :03:002:0032, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі зазначеного рішення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 15.07.2021 зареєстровано право приватної власності ОСОБА_2 на вказану земельну ділянку. Номер запису про право власності 42994568, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 208.

В подальшому, на підставі договору дарування земельної ділянки та житлового будинку від 24.03.2023 серія НСК 348841, номер 217, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського нотаріального округу Макогончук Н.В., гр. ОСОБА_2 подарувала вказаний житловий будинок та земельну ділянку гр. ОСОБА_1 , про що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24.03.2023 здійснено відповідний запис індексний номер 66914636.

Разом з тим під час досудового розслідування кримінальних проваджень № 0000739 та № 0000740 від 12.06.2024 встановлено факти підробки документів, які стали підставою для оформлення права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що у подальшому і надало право відповідачці отримати у власність спірну земельну ділянку. Зокрема, вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.01.2025 у справі № 495/7551/24 (номер провадження 1кп/495/64/2025), який набрав законної сили 18.02.2025, затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 03.08.2024 між прокурором Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Одеської обласної прокуратури, та обвинуваченою ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000740 від 12.06.2024 за ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 358; ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 358; ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 190 (у редакції від 22.11.2018); ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 190; ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 190 (у редакції від 22.11.2018) КК України. Також, вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18.03.2025 у справі № 495/7552/24 (номер провадження 1кп/495/534/2025), який набрав законної сили 18.04.2025, за участі прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 03.08.2024 між прокурором Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Одеської обласної прокуратури, якому на підставі ст. 37 КПК надані повноваження прокурора України у кримінальному провадженні № 0000739 від 12.06.2024, зі сторони обвинувачення та обвинуваченим ОСОБА_4 , якого визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27 ч. 3 ст.28 ст. 358 , ч. 3 ст.15 ч.2 ст. 27 ч. 4 ст.190 , ч.5 ст.27 ч.1 ст. 358 , ч.5 ст.27 ч.4 ст.190 ч. 3 ст. 28 , ч.2 ст.209 КК України ч.3.

Відповідно до змісту означених вироків суду, встановлено, що на підставі підроблених виписок із погосподарських книг Виконавчого комітету Мологівської сільської ради про наявність на земельних ділянках житлових будинків, побудованих до 05.08.1992, технічних паспортів на житлові будинки та довідок щодо їх побудови до 05.08.1992 за ОСОБА_5 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 зареєстровано право власності на неіснуючі житлові будинки у с. Сухолужжя Білгород-Дністровського району Одеської області. У подальшому Мологівською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області прийнято рішення від 11.12.2020 за № 3/73-VIII «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_2 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 », на підставі якого ОСОБА_2 під виглядом виключення з положень ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у зв`язку з реєстрацією права на житловий будинок набув у власність для містобудівних потреб без розроблення містобудівної документації на місцевому рівні (плану зонування території, детального плану території) земельну ділянку із кадастровим номером :03:002:0032, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом із цим, окружною прокуратурою виявлено порушення вимог ст. 13, 14 Конституції України, ст.19, 58, 59, 60, 61, 62, 83 Земельного кодексу України та ст. ст. 4, 88, 89, 90 Водного кодексу України при наданні у приватну власність спірної земельної ділянки, оскільки дана земельна ділянка належить до земель водного фонду та повністю перебуває в межах прибережної захисної смуги Дністровського лиману, що виключає право приватної власності на неї.

Враховуючи вищевикладене, відповідач по даній справі ОСОБА_1 протиправно володіє спірною земельною ділянкою та нерухомим майном, може розпорядитись ними на власний розсуд відчужити іншій особі, здійснити на ній будівництво інших нерухомих об`єктів. Вказане створює очевидну небезпеку для подальшого реального поновлення інтересів держави та може унеможливити або ускладнити виконання рішення суду.

Перевіривши заяву та додані до неї документи, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до ч. 6, 8 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2 про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації речових прав, у якому просить суд витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0032, площею 0,2236 га та скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на житловий будинок загальною площею 54 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 (рішення про державну реєстрацію 49680926, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 208) з одночасним закриттям розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

На теперішній час позивач має обґрунтовані підстави вважати, що відповідач може вчинити дії, спрямовані на істотне ускладнення чи унеможливлення виконання майбутнього рішення суду.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 452186907 від 14.11.2025 ОСОБА_1 є власником житлового будинку, загальною площею 54 кв. м., житловою площею 17,2 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 452186151 від 14.11.2025 ОСОБА_1 є власником також земельної ділянки площею 0.2236 га, кадастровий номер: :03:002:0032.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18, зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, виходячи з вимог п. 3 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, повинна обґрунтувати причини звернення із відповідною заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 81 ЦПК України, обов`язковим є доведення підстав та подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

При вирішенні питання про забезпечення позову судом беруться до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Частина 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За змістом наведеного, жодне з положень Конвенції не може бути витлумачене як таке, що легітимізує набуття права власності одним суб`єктом за рахунок протиправного позбавлення майнового права іншого суб`єкта, із відмовою, до того ж, у можливості захисту порушеного права. Кожен, чиї права та свободи було порушено має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (Статті 13 і 14 Конвенції). Таким чином накладення арешту на вказане нерухоме майно позбавить власника можливості користуватися вказаним майном, що є порушенням його прав. Однак не накладення заборони саме на користування майном, жодним чином не вплине на виконання рішення суду.

Диспозиція статей 149-153 ЦПК України, яка дозволяє суду забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно носить оціночний характер судом ризиків заподіяння шкоди інтересам позивача.

З приписів норм цивільно-процесуального законодавства України вбачається, що процесуальне законодавство обумовлює допустимість застосування заходів із забезпечення позову наявністю обставин, які свідчать про те, що невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Забезпечення позову застосовується як засіб запобігання можливим порушенням майнових чи охоронюваних законом інтересів особи.

Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, оскільки накладення арешту на майно та інших заходів, про які просить заявник, може обмежити відповідача розпоряджатися майном на власний розсуд, що однозначно завдасть шкоди його правам та інтересам у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно змісту Закону України «Про виконавче провадження» елементами арешту майна є його опис, оголошення заборони розпоряджатися майном, обмеження в праві користування ним або його вилучення у боржника та передача на зберігання іншим особам. Отже, арешт передбачає обмеження в праві користування майном.

Арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна.

Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна це перешкода у вільному розпорядженню майном.

Враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів позивача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Слід відзначити, що під час розгляду заяви про забезпечення позову дійсно було встановлено існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам держави в особі Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, або того, що захист її прав та інтересів стане неможливим без вжиття заходу забезпечення позову, чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль, оскільки між сторонами дійсно виник спір з приводу витребування з незаконного володіння відповідача земельної ділянки скасування рішень про державну реєстрацію.

За таких обставин, дослідивши матеріали справи та доводи позивача, викладені у заяві про забезпечення позову, з`ясувавши обсяг позовних вимог, відповідність видів забезпечення позову, які просить застосувати позивач, позовним вимогам, пересвідчившись в тому, що між сторонами дійсно виник спір та невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, суд вважає за необхідне для забезпечення позовних вимог позивача частково задовольнити заяву та заборонити ОСОБА_1 відчужувати нерухоме майно, а саме: земельну ділянку, яка перебуває в приватній власності ОСОБА_1 кадастровий номер :03:002:0032, площею 0,2236 га (РНОНМ 208) та житловий будинок загальною площею 54 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (рішення про державну реєстрацію 49680926, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 208) до вирішення справи по суті.

Таким чином, забезпечення позову у вигляді заборони відчуження спірного нерухомого майна - гарантує фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Суд при постановленні ухвали про заборону відчуження майна враховує принцип співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

При цьому вжиття заходу забезпечення позову у вигляді заборони відчуження вказаного об`єкту нерухомого майна не виключає його використання, а тому додаткових обмежень, крім неможливості його відчуження для відповідача не існує.

Суд звертає увагу, що забезпечення позову шляхом заборони відчуження нерухомого майна не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, не порушує речове право володіння особи спірним майном, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання значної шкоди позивачу.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

З огляду на викладені обставини, суд вважає, що захід забезпечення позову у вигляді відчуження нерухомого майна є достатнім для забезпечення виконання майбутнього рішення суду у разі задоволення позовних вимог позивача та виключить можливість обмеження прав відповідача на користування нерухомим майном у повному обсязі.

Щодо вимоги про заборону органам, які проводять реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо земельної ділянки (у тому числі, щодо її поділу чи об`єднання з іншими земельними ділянками), заборону вчиняти із спірною земельною ділянкою дії, спрямовані на зміну цільового призначення вказаної земельної ділянки, її поділу або об`єднання з іншими земельними ділянками, укладати договори, вчиняти інші правочини щодо неї, а також проводити на ній будь-які будівельні роботи, то вказані вимоги не підлягають окремому задоволенню, оскільки входить у захід забезпечення позову, застосований судом, який в свою чергу є ефективним та достатнім способом забезпечення позову, відповідатиме як інтересам позивача, так і не порушуватиме прав відповідача, зважаючи на те, що такий захід носить тимчасовий характер до вирішення судом спору.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що заява керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури, в інтересах держави в особі Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району, про забезпечення позову по цивільній справі за позовом керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури, в інтересах держави в особі Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2 про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації речових прав підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 149-153, 353-355 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Заяву керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури, в інтересах держави в особі Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району, про забезпечення позову по цивільній справі за позовом керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури, в інтересах держави в особі Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2 про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації речових прав задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) відчужувати нерухоме майно, а саме: земельну ділянку, яка перебуває в приватній власності ОСОБА_1 кадастровий номер :03:002:0032, площею 0,2236 га (РНОНМ 208) та житловий будинок загальною площею 54 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (рішення про державну реєстрацію 49680926, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 208) до вирішення справи по суті до вирішення справи по суті.

В задоволенні інших вимог заяви відмовити.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Копію ухвали суду направити до відповідних компетентних органів для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали.

Суддя Юлія ШЕВЧУК