Справа № 464/6207/24 Головуючий у 1 інстанції: Борачок М.В.
Провадження № 22-ц/811/1102/25 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційними скаргами товариства з обмеженою відповідальністю «Аккорд-Тур» та ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 19 березня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Туристична компанія «Поїхали з нами», товариства з обмеженою відповідальністю «Аккорд-Тур», третя особа ОСОБА_2 , про відшкодування моральної шкоди,

встановив:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідачів солідарно 30000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що з метою організації туру для своїх дітей: ОСОБА_3 , 2015 року народження, ОСОБА_3 , 2017 року народження, у Париж, вона звернулась до товариства з обмеженою відповідальністю «Туристична компанія «Поїхали з нами» (далі ТОВ ТК «Поїхали з нами») (турагента) і 06.08.2024 року уклала з турагентом договір на туристичне обслуговування, яким було узгоджено всі істотні умови, зокрема дату поїздки з 11.08.2024 року по 18.08.2024 року, туроператора ТОВ «Аккорд-Тур», деталі транспортування автобус, трансфер відсутній, виїзд зі Львова 11.08.2024 року. Також була надана програма туру, в тому числі, інформація про екскурсії, що включені у вартість туру, та додаткові оплачувані екскурсії, а також порядок їх проведення (автобусні чи пішохідні).

Позивач вказувала, що за день до поїздки з нею зв`язався гід від туроператора ТОВ «Аккорд-Тур» та повідомила про час та місце виїзду. У день виїзду, 11.08.2024 року, прибувши на місце виїзду та розмістившись в автобусі гід повідомила, що митний кордон України туристи перетинатимуть через пішохідний пункт пропуску Шегині-Медика, що не було обумовлено договором та про зміну умов договору жодним чином не було попереджено.

За твердженням позивачки, суть порушення полягала у тому, що вона, її діти та матір перетинали державний кордон України через пішохідний перехід, хоча договором було обумовлено, що транспортування у межах туру здійснюватиметься за допомогою автобуса.

Позивач стверджувала, що під час перетину кордону їй довелося нести велику кількість багажу на відстань понад чотири кілометри, що призвело до розтягнення м`язів і сильного болю, стояти понад п`ять годин у великій черзі у тридцятиградусну спеку без жодного накриття; її діти плакали через суперечки, які виникали у натовпі, та просили повернутись додому, що викликало у неї постійний стрес та провину за організовану нею подорож. Також вона хвилювалась за стан здоров`я своєї матері, яка є особою пенсійного віку, і напередодні поїздки, близько трьох тижнів, перебувала на лікуванні у зв`язку з підвищенням артеріального тиску та серцево-судинним захворюванням. Повернення до України здійснювалося аналогічним чином, що унеможливило придбання подарунків і сувенірів і, відповідно, збільшило негативні емоції від даного туру.

Все наведене вище завдало їй моральної шкоди через стрес та душевні хвилювання, яку вона оцінила у 30000 грн.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 19 березня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Аккорд-Тур» на користь ОСОБА_1 7000 грн. моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог до ТОВ «Аккорд-Тур» відмовлено.

У задоволенні позовних вимог до ТОВ ТК «Поїхали з нами» відмовлено.

Стягнуто з ТОВ «Аккорд-Тур» в дохід держави судовий збір в розмірі 282 грн. 61 коп.

Рішення суду оскаржили позивач ОСОБА_1 та відповідач ТОВ «Аккорд-Тур».

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить рішення суду змінити та стягнути з відповідачів солідарно на її користь та користь її дітей заподіяну моральну шкоду в сумі 30000 грн., тобто по 10000 грн. кожному.

Вважає, що оскаржуване рішення не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги покликається на те, що при визначенні розміру моральної шкоди вона керувалась не лише власними інтересами, але й інтересами своїх малолітніх дітей, не лише власними перенесеними стражданнями, а й стражданнями своїх дітей. тому урахуванням глибини і тривалості страждань, розмір моральної шкоди було визначено по 10000 грн. щодо кожного, чого не було враховано судом першої інстанції.

Зазначає, що ТОВ «Аккорд-Тур» жодного разу не визнав незаконності своїх дій, що свідчить про відсутність для нього усвідомлення вчиненого, впливу такої поведінки на неї та її дітей, чим поглиблює її душевні страждання.

Вважає, що стягнута сума не відповідає глибині душевних страждань, ступеню заподіяної шкоди, створює відчуття відсутності справедливої сатисфакції дій відповідачів, побоювання укладати в подальшому будь-які туристичні договори через відсутність адекватного відшкодування.

Додає, що відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що позивач не зазнала страждань та приниження, а отже, і не свідчить про те, що моральної шкоди не завдано.

Відповідач ТОВ «Аккорд-Тур» просив рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні вказаного позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги покликався на те, що зі сторони туроператора ТОВ «Аккорд-Тур» замовлений позивачкою туристичний продукт був сформований в повному обсязі, шляхом співпраці з іноземними компаніями партнера, на підставі зовнішньоекономічного договору комісії були замовлені та оплачені послуги перевезення, проживання, харчування та ін.

Вважає, що туроператор надав, а турагент і турист отримали туристичні послуги в повному обсязі.

Зазначає, що перетин державного кордону туристами за вказаним туристичним продуктом здійснювався у пішому порядку, що підтверджено інформацією від Державної прикордонної служби України, водночас, звертає увагу, що вибір відповідного пункту перетину кордону, процедура перетину кордону не замовляються у ТОВ «Аккорд-Тур» в окремому порядку туристами чи турагентами і не визначаються умовами договору на туристичне обслуговування (між туристом і турагентом) чи агентського договору (між туроператором і турагентом). Визначення пунктів перетину кордону та спосіб/процедура перетину кордону не є предметом договору на туристичне обслуговування і не є істотною умовою договору, а тому зауважує, що на ТОВ «Аккорд-Тур» не покладався обов`язок забезпечити безперервне перевезення туристів автобусом через державний кордон, як про це помилково вказано у рішенні суду першої інстанції.

Відповідач заперечує, що його дії були неправомірними і позивачем не долучено до позовної заяви жодних доказів, які б підтверджували факт неналежного виконання туроператором або турагентом умов договору на туристичне обслуговування.

Також, на переконання відповідача, відсутній причинний зв`язок між такими неправомірними діями ТОВ «Аккорд-Тур» та можливою шкодою.

При цьому, зауважує, що відповідно до п.4.18 договору на туристичне обслуговування, якщо є певні відхилення від узгоджених умов туристичного обслуговування, але турист скористався цими послугами (не відмовився від них), то такі послуги вважаються узгодженими, наданими туроператором та отриманими туристом і кошти за ці послуги туристу не повертаються.

З урахуванням того, що позивач не відмовлявся від виконання договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі та під час туристичної подорожі, скористався наданим туристичним продуктом у повному обсязі, а туроператором було надано туристичний продукт у повному обсязі відповідно до умов договору, відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо стягнення з туроператора моральної шкоди.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 18.11.2025 року, є дата складення повного судового рішення 01.12.2025 року, з урахуванням перебування одного із членів колегії суддів у відпустці у період з 24.11.2025 року по 28.11.2025 року включно.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ТОВ «Аккорд-Тур» є туристичним оператором відповідно до ліцензії на туроператорську діяльність серії АГ №580907 від 16.03.2012 року, що вбачається зі змісту витягу з Ліцензійного реєстру суб`єктів туроператорської діяльності Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України.

Надання туристичних послуг здійснюється ТОВ «Аккорд-Тур» шляхом реалізації туристичних продуктів туристичним агентам, зокрема ТОВ МТФ (Мережа туристичних фірм) «Поїхали з нами», згідно з агентським договором №18868116 від 02.03.2018 року.

Відповідно до пунктів 1.1, 1.3, 1.4 агентського договору, ТОВ «Аккорд-Тур» (туроператор) доручає, а ТОВ МТФ «Поїхали з нами» (турагент) зобов`язується за винагороду надавати туроператорові послуги з реалізації третім особам туристичного продукту шляхом укладення з ними договорів на туристичне обслуговування, а також здійснювати фактичні дії, визначені договором, із забезпечення надання туроператором турпродукту. Турагент діє від імені, в інтересах та під контролем туроператора. Повноваження турагента не потребують оформлення дорученням.

Також ТОВ «Аккорд-Тур» надавав ТОВ МТФ «Поїхали з нами» права на посередництво по продажу туристичного продукту, що попередньо організовується та забезпечується юридичною особою нерезидентом, суб`єктом туристичної діяльності відповідно до договору комісії №МВ 64 від 26.05.2023 року, укладеного між ТОВ «Аккорд-Тур» (комісіонер) та Компанією «Remigiusz Preger» (комітент).

06.08.2024 року між позивачкою (замовник) та ТОВ «Аккорд-Тур» (туроператор), від імені, за рахунок та за дорученням якого на підставі агентського договору діє ТОВ МТФ «Поїхали з нами» (турагент), від імені, за рахунок та за дорученням якого на підставі субагентського договору діє ФОП ОСОБА_2 (субтурагент), укладено договір на туристичне обслуговування №216-2408061 (надалі договір), згідно з пунктом 1.1.1 якого, туроператор відповідно до заявки, поданої замовником через турсубагента та турагента, за плату зобов`язується забезпечити надання замовнику та/або туристам туристичні послуги (туристичний продукт, турпродукт).

Договір укладено в електронній формі шляхом прийняття позивачкою пропозиції укласти його із використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а саме 75361.

Відповідно до пункту 1.1.2 договору, замовник замовляє туристичне обслуговування туристів вказаних в заявці, діючи від свого імені, а також від імені всіх інших туристів, для яких замовляються туристичні послуги за договором, маючи належні повноваження для підписання договору від їх імені.

У додатку №1 до договору викладено заявку позивачки на замовлення туристичної послуги, а саме поїздки у тур «Французький каприз», 4 дні в Парижі + Нормандія, долина Луари, Мон-Сен-Мішель на таких умовах:

- дата поїздки: з 11.08.2024 року по 18.08.2024 року (7 ночей), виїзд відбувається з м. Львів, а виїзд для повернення в Україну з м. Прага;

- транспортування здійснюється автобусом, трансфер відсутній;

- кількість туристів: чотири, а саме ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_3 , які є дочками позивачки згідно з наявними в матеріалах справи свідоцтвами про народження, а також ОСОБА_4 .

Відповідна заява-замовлення подавалась позивачкою ТОВ «Аккорд-Тур» через ТОВ МТФ «Поїхали з нами», а ТОВ «Аккорд-Тур» прийняло до виконання відповідне замовлення згідно з підтвердженнями №3, №3 від 06.08.2024 року.

Пунктом 6.1.1 договору визначено, що вартість туристичних послуг складає 78176 грн., що є еквівалентом 1728,03 Євро, згідно з комерційним курсом туроператора на день укладення договору, у т.ч. послуги бронювання турсубагента.

У свою чергу, вартість туристичних послуг, згідно із підтвердженнями №3, №3 від 06.08.2024 року, становить 1736 Євро.

Ціна туристичних послуг була оплачена в повному обсязі, що підтверджується платіжними документами №МТФ0003469, №МТФ0003472 від 07.08.2024 року.

Як передбачено пунктом 2.1.2 договору, туроператор зобов`язаний забезпечити надання туристичних послуг відповідно до заявки.

Також судом встановлено, що замовлена туристична послуга була надана позивачці, тобто тур «Французький каприз» відбувся за участі ОСОБА_1 , її дітей та матері.

Разом з тим, позивачка висловила претензію щодо якості наданої туристичної послуги в частині транспортування автобусом з місця відправки до місця призначення без необхідності перетинати державний кордон для пересадки на інший автобус. Як стверджує позивач та вбачається з матеріалів справи, позивачка та її діти перетинали державний кордон через пішохідний перехід при виїзді з України 11.08.2024 року та при в`їзді в Україну 19.08.2024 року, що підтверджується листом Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України від 18.12.2024 року.

Вказане вище стало підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої неналежним виконанням договірного зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з положеннями статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права.

Згідно з положеннями статті 25 Закону України «Про туризм», турист має право на отримання передбачених договором туристичних послуг, а у разі невиконання чи неналежного виконання туристичною компанією умов договору - на відшкодування матеріальних і моральних збитків у повному обсязі, якщо договором не передбачено відшкодування у меншому або великому обсязі.

Частинами дванадцятою та чотирнадцятою статті 20 Закону України «Про туризм» передбачено, що саме туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування, крім випадків, якщо: невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини туриста; невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини третіх осіб, не пов`язаних з наданням послуг, зазначених у цьому договорі, та жодна із сторін про їх настання не знала і не могла знати заздалегідь; невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося внаслідок настання форс-мажорних обставин або є результатом подій, які туроператор (турагент) та інші суб`єкти туристичної діяльності, які надають туристичні послуги, включені до туристичного продукту, не могли передбачити.

Обсяг відповідальності внаслідок ненадання споживачу якісного туристичного продукту обумовлюється змістом укладених цивільно-правових договорів: 1) за договором між туристом і турагентом (у разі його укладення) турагент несе відповідальність за невиконання (неналежне виконання) виключно взятих на себе обов`язків (щодо пошуку, бронювання туристичного продукту тощо); 2) за договором на туристичне обслуговування, укладеним між туристом та туристичним оператором (через турагента або без його участі) туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування з урахуванням особливостей, встановлених статтею 20 Закону України «Про туризм».

Згідно з абз.8 ч.1 ст.25 Закону України «Про туризм», туристи мають право на відшкодування матеріальних і моральних збитків у разі невиконання або неналежного виконання умов договору.

За правилами статті 33 Закону України «Про туризм» заподіяна туристу моральна (немайнова) шкода, якою порушені його законні права, відшкодовується суб`єктом туристичної діяльності в порядку, встановленому законом.

Відповідно до статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Тлумачення статті 23 ЦК України свідчить, що ця норма поширюється на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав». Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться у залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2024 року у справі №279/1834/22 (провадження №61-1382сво23)).

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що саме на ТОВ «Аккорд-Тур», як туроператора, покладена відповідальність за невиконання умов договору, що відповідно до ст.33 Закону України «Про туризм» є підставою для відшкодування моральної шкоди.

Встановивши той факт, що ТОВ «Аккорд-Тур» повинен був забезпечити належне надання туристичної послуги з перевезення автобусом, однак, цього не зробив, й тим самим порушивши права позивача щодо перевезення саме автобусом, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди.

При цьому, суд правильно виходив із того, що покладення відповідальності на турагента ТОВ ТК «Поїхали з нами» є безпідставним, адже його обов`язки у спірних правовідносинах обмежуються посередницькою діяльністю з реалізації третім особам туристичного продукту шляхом укладення з ними договорів на туристичне обслуговування.

Окрім того, суд правильно звернув увагу на те, що ТОВ ТК «Поїхали з нами» () не є учасником спірних правовідносин, оскільки згідно з наявними у матеріалах справи документами турагентом за договором виступає ТОВ МТФ «Поїхали з нами» ().

Тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову до ТОВ ТК «Поїхали з нами» ().

Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року №7-рп/2013 у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору.

Верховний Суд послідовно стверджує, що особа, яка включила ту чи іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Зазначене правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які «не були індивідуально узгоджені» (no individually negotiated), а й щодо умов, які хоч і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір «під переважним впливом однієї зі сторін» (under the diminant sinfluence of the party) (див. постанови Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі №756/1381/17-ц, від 14 квітня 2022 року у справі №944/3046/20).

Відповідно до частини другої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Чинне законодавство не містить методики чи способів обчислення моральної шкоди, та при оцінці розміру відшкодування моральної шкоди необхідно враховувати, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю та спокою особи, а будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

У п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

При цьому, Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Вирішуючи позовні вимоги щодо розміру моральної шкоди, яка полягала у тому, що позивач внаслідок невиконання з вини ТОВ «Аккорд-Ту» умов укладеного з нею договору була позбавлена можливості перетнути кордон автобусом, як було узгоджено між сторонами, їй дійсно було завдано моральної шкоди, яка виразилась у душевних переживаннях та стражданнях як самої позивачки, так і її малолітніх дітей.

Оскільки відновлення порушеного права у позасудовому та судовому порядку вимагало значних додаткових зусиль та часу для позивачки, суд першої інстанції, урахувавши обставини справи та тривалість порушеного права позивачки, дійшов обґрунтованого висновку про присудження позивачці морального відшкодування в розмірі 7000 грн.

Таким чином, доводи апеляційних скарг не спростовують правильних висновків суду по суті вирішення даного спору і не вказують на допущення судом першої інстанції порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були підставою для скасування чи зміни рішення, тому апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

ухвалив:

апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Аккорд-Тур» та ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 19 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 01 грудня 2025 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич