ЛЕТИЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер судової справи №678/463/25
Номер провадження №2-678-248/25
04 грудня 2025 року селище Летичів
Летичівський районний суд Хмельницької області в складі:
головуючого - судді Ходоровського І.Б.,
за участю секретаря судового засідання Козка Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження в залі суду в селищі Летичів справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування - виконавчий комітет Летичівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області, про поділ майна подружжя,
учасники справи:
позивач ОСОБА_1 ,
її представник - адвокат Поплавська Н.М.,
представник третьої особи Макарчук О.О.,
І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
1. 24 березня 2025 року надійшла вказана позовна заява за змістом якої позивач ОСОБА_1 і відповідач ОСОБА_2 з 07 серпня 2004 року перебували в шлюбі, який розірвано рішенням суду від 10 листопада 2023 року, в шлюбі у них народилося троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , крім того, під опікою їх сім`ї були діти, позбавлені батьківського піклування.
До 2014 року позивач і відповідач проживали по АДРЕСА_1 (на даний час - тимчасово окупована територія), де придбали будинок, який разом із земельною ділянкою площею 0,0828 га під ним належить відповідачу ОСОБА_2 .
Після окупації частини Донецької області російською федерацією вони змушені були залишити місце проживання та переїхали у селище Летичів Хмельницького району Хмельницької області.
Члени сім`ї мали статус внутрішньо переміщених осіб та мешкали у різних житлових приміщеннях, які надавалися селищною радою для тимчасового перебування, наприклад, костел.
За підтримки місцевої державної адміністрації, селищної ради, волонтерських організацій їх сім`єю була придбана земельна ділянка з недобудованим будинком, який за підтримки цих же організацій був ними добудований.
На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 13 листопада 2014 року, технічного паспорта на садибний житловий будинок, декларації про готовність об`єкта до експлуатації та рішення селищної ради про встановлення поштової адреси житловий будинок по АДРЕСА_2 , загальна площа - 299 кв.м., житлова площа - 173,4 кв.м., був зареєстрований за їх сім`єю.
Житлове приміщення потребувало ремонту та облаштування під вимоги багатодітної родини й за підтримки районної та обласної державних адміністрації, селищної ради, волонтерських організацій будинок було обладнано під вказані потреби.
З 23 червня 2018 року позивач та діти зареєструвалися і стали проживати у будинку, а з 04 червня 2020 року відповідач також зареєструвався у будинку.
За весь період їх проживання на території Летичівської територіальної громади відповідач ОСОБА_2 перебував тут періодично, він час від часу повертався на територію російської федерації, а з 19 грудня 2020 року за місцем реєстрації не проживає, він у 2021 році також подав заяву до Служби у справах дітей з проханням звільнити його від виконання обов`язків батька-вихователя дитячого будинку сімейного типу, оскільки мав намір проживати за кордоном.
13 січня 2021 року судом за заявою позивача ОСОБА_1 видано судовий наказ про стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на утримання трьох неповнолітніх дітей.
14 лютого 2024 року рішенням суду стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів.
Позивач ОСОБА_1 стверджує, що діти з 2020 року перебували на її утриманні та під її доглядом, а на даний час ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є повнолітнім, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі рішення суду від 31 травня 2024 року про надання права на шлюб набула повної цивільної правоздатності, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає з нею і знаходиться на її утриманні.
Відповідач ОСОБА_2 не допомагає позивачу ОСОБА_1 утримувати меншу доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і має заборгованість по аліментах, яка станом на 16 січня 2025 року становить 168242,50 грн.
На даний час у житловому будинку зареєстровані 11 осіб.
Позивач ОСОБА_1 зазначає, що відповідач ОСОБА_2 не лише не проживає за місцем реєстрації, не допомагає утримувати та піклуватися про майно, а й створює проблеми в користуванні житлом, які пов`язані з його реєстрацією як власника будинку, що позбавляє позивача ОСОБА_1 можливості укладати договори, отримувати субсидію та інші допомоги, передбачені для внутрішньо переміщених осіб, патронатних сімей.
Відповідач ОСОБА_2 не дбає про матеріальне забезпечення сім`ї, під час збройної агресії російської федерації залишив сім`ю та переїхав жити до країни-агресора, не сплачує аліментів на утримання дітей та не допомагає позивачу ОСОБА_1 матеріально в будь-який інший спосіб.
В зв`язку із цим позивач ОСОБА_1 змушена звернутися до суду з приводу поділу майна подружжя і просить відступити від рівності часток при поділі майна подружжя й врахувати наступне:
відповідач ОСОБА_2 не дбав та не дбає про матеріальне забезпечення сім`ї;
відповідач ОСОБА_2 ухилявся та ухиляється від участі в утриманні дітей;
сума заборгованості відповідача ОСОБА_2 по аліментах складає 168242,50 грн., що становить більше третини вартості будинку (вартість будинку - 495658,00 грн.);
відповідач ОСОБА_2 вже під час збройної агресії російської федерації виїхав на проживання до країни-агресора і не повернувся до сім`ї під час повномасштабної війни;
у власності відповідача ОСОБА_2 є інший будинок та земельна ділянка в м. Сніжне Донецької області, яким він, добровільно проживаючи на окупованій території, може користуватися та проживати у ньому;
основною діяльністю позивача ОСОБА_1 було виконання обов`язків батька-вихователя дитячого будинку сімейного типу за що вона отримувала кошти від держави, саме завдяки частині цих коштів та допомозі органів державної влади й волонтерів й був придбаний будинок, відповідач ОСОБА_2 працював батьком-вихователем лише певний час, інших доходів у позивача та відповідача не було. Будинок сімейного типу продовжує існувати і в даний час, за відсутності відповідача ОСОБА_2 діти, які випустилися з їх будинку, вважають позивача матір`ю, а будинок своїм домом, куди періодично повертаються. Будинок підлаштований під проживання у ньому дітей, позбавлених батьківського піклування, тому його поділ, насамперед, ущемить інтереси дітей.
З урахуванням зазначених обставин та інтересів дітей позивач ОСОБА_1 просить суд:
визнати житловий будинок літера А загальною площею 299,0 кв.м., житловою площею 173,4 кв.м, допоміжною площею 125,6 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , на праві власності за ОСОБА_1 ;
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 7002,72 грн.
ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ (основні)
2. 24 березня 2025 року до суду надійшла вказана позовна заява (а.с. 1-3, 63).
3. 27 березня 2025 року до суду надійшли відомості про місце реєстрації відповідача (а.с. 65).
4. 28 березня 2025 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, призначено розгляд у порядку загального позовного провадження (а.с. 66).
5. 09 червня 2025 року ухвалою суду залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування - виконавчий комітет Летичівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області (а.с. 100-101).
6. 07 липня 2025 року позивач подала заяву про зміну предмета позову за змістом якої суд не може автоматично позбавити відповідача права власності на частку у спільному майні навіть за умови відступу від принципу рівності часток при поділі, тому просить суд визнати житловий будинок і земельну ділянку спільно сумісною власністю подружжя, визнати за нею право власності на 2/3 частини у спільному майні подружжя - житлового будинку, земельної ділянки (а.с. 109-110).
7. 20 жовтня 2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 161).
8. Судові засідання призначалися на: 24 квітня 2025 року, 16 травня 2025 року, 09 червня 2025 року, 07 і 25 липня 2025 року, 22 вересня 2025 року, 06 і 20 жовтня 2025 року, 07 і 19 листопада 2025 року, 02 грудня 2025 року.
ІІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
9. У судових засіданнях позивач ОСОБА_1 і її представник - адвокат Поплавська Н.М. позовні вимоги у редакції заяви про зміну предмета позову від 07 липня 2025 року підтримали і просили задовольнити та визнати право власності у спільному майні подружжя - житлового будинку, земельної ділянки, за позивачем - на 2/3 частини, а за відповідачем - на 1/3 частини, відступивши від рівності часток при поділі майна подружжя, не заперечують щодо заочного розгляду справи.
Позивач зазначила, що з відповідачем прожила у шлюбі 18 років, дитячий будинок сімейного типу вони створили ще у м. Сніжне Донецької області, але у зв`язку з безпековою ситуацією переїхали проживати у селище Летичів Хмельницького району Хмельницької області, де у 2014 і 2016 році придбали за допомогою органів влади та волонтерів земельну ділянку і житловий будинок, який було облаштовано для дітей, які позбавлені батьківського піклування. Житловий будинок зареєстровано на праві власності одноосібно за відповідачем ОСОБА_2 , що для неї, як його дружини, не мало на той час значення.
У 2020 році її чоловік поїхав у російську федерацію і отримав там громадянство, з того часу більше не повертався, тому вони розлучились, з відповідача в судовому порядку на її користь були стягнуті аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей, а також неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей.
Після розірвання шлюбних відносин вона неодноразово просила відповідача, щоб він переоформив земельну ділянку і житловий будинок в селищі Летичів Хмельницького району Хмельницької області на неї або на їх трьох спільних дітей, однак відповідач зробити це відмовився.
На підставі заяви відповідача ОСОБА_2 його було виключено зі складу дитячого будинку сімейного типу і за час, коли вона одноосібно здійснює обов`язки матері-виховательки, вже випустилось 16 дітей, які вважають вказаний будинок рідним домом, а її - рідною матір`ю.
Враховуючи те, що земельна ділянка і житловий будинок придбані під час шлюбу, просить суд визнати за нею право власності на 2/3 частини у спільному майні подружжя.
10. Відповідач ОСОБА_2 до суду не з`явився, про дату, час і місце судового засідання неодноразово повідомлений згідно вимог ст.ст. 128, 130, 131 ЦПК України, причин неприбуття не повідомив, не заявив про розгляд справи за його відсутності, не подав ні відзив на позовну заяву, ні докази на підтвердження чи спростування позиції позивача, яка викладена у позовній заяві.
11. У судових засіданнях представники третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування - виконавчого комітету Летичівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області Макарчук О.О., Койдюк Г.К. на заперечували проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у редакції заяви про зміну предмета позову від 07 липня 2025 року, вказали, що вирішення судом спору шляхом поділу майна подружжя не вплине на права та законні інтереси дітей, які проживають у дитячому будинку сімейного типу.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
ІV. ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА
12. Як зазначено у ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності (ч. 1). Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (ч. 2). Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. (ч. 4).
13. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
В силу ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Аналіз наведених норм права свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.
За загальним правилом власник самостійно користується, володіє та розпоряджається своїм майном.
Володіння та розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості.
За приписами ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).
Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як зазначено у ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення (ч. 2). У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється (ч. 3).
14. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу) (ч. 1). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 2).
У ст. 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч. 1). Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 3).
В силу ч. 1 ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Законодавець у ч. 1 ст. 68 СК України визначив, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.
Як зазначено у ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1). При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї (ч. 2). За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування (ч. 3).
За приписами ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
15. Відповідно до положень СК України та ЦК України діти подружжя не є суб`єктами права спільної сумісної власності на майно подружжя, яке набуто за час перебування у шлюбі.
16. 08 лютого 2022 року у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №209/3085/20 визначено, що у разі поділу спільної сумісної власності необхідно настільки, наскільки це можливо, встановити, для кого зі сторін спору майно, яке є предметом поділу, має більше значення, враховуючи різні обставини його набуття та використання сім`єю (п. 66.1).
17. 24 лютого 2025 року у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі № 206/4992/21 сформовано наступний висновок:
Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування відповідних правових наслідків, що можуть визначатися в: нормах СК України; домовленості (договорі) сторін. Наслідки невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку можуть мати: особистий характер, коли негативний вплив відбувається на особисту сферу зобов`язаної особи; майновий характер, якщо такий вплив здійснюється на майнову сферу зобов`язаної особи.
Якщо сторони не дійшли згоди щодо поділу спільного майна, розмір часток кожного з подружжя визначається судом під час розгляду спору. За загальним правилом, що закріплене в частині першій статті 70 СК України, частки дружини та чоловіка є рівними. Це правило не змінюється і в тому разі, якщо один з подружжя не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
СК України встановлює два винятки із загального правила щодо рівності часток подружжя у праві на майно. Суд може зменшити або збільшити частку одного з подружжя із відповідною зміною частки іншого з подружжя. У разі відступлення від засади рівності часток подружжя суд має вказати, які саме обставини стали підставою для збільшення чи зменшення частки одного з подружжя.
Обставини, які є підставою для збільшення чи зменшення частки одного з подружжя у праві на майно можна поділити на дві групи: негативні, тобто ті, що надають можливість суду зменшити розмір частки одного з подружжя (частина друга статті 70 СК України); позитивні, що дають змогу суду збільшити розмір частки одного з подружжя (частина третя статті 70 СК України).
Негативні обставини (частина друга статті 70 СК України) - законодавець на рівні СК України передбачив орієнтовний перелік таких обставин (зокрема, якщо один із подружжя не дбав про матеріальне спільне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї), за наявності яких суд може зменшити частку одного з подружжя. Такі обставини можуть застосовуватися як окремо, так і в сукупності. Тобто законодавець невичерпно виокремив випадки недобросовісної поведінки одного з подружжя як під час шлюбу, так і після його розірвання щодо виконання своїх сімейних обов`язків та майна і встановив наслідок такої недобросовісної поведінки - зменшення розміру частки одного з подружжя. Про недобросовісність одного із подружжя може свідчити, зокрема, приховання певних речей, передання їх на зберігання родичам, продаж спільного майна без згоди другого з подружжя.
Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» частину другу статті 70 СК України доповнено словами «ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей)». Тобто на рівні СК України передбачено, що ухиляння від участі в утриманні дитини (дітей) є підставою для втручання в майнову сферу одного із подружжя за ухилення від виконання сімейного обов`язку з утримання дитини (дітей). Законодавець не пов`язує наявність такої негативної обставини ні з договором про сплату аліментів на дитину (дітей), рішенням суду (судовим наказом) про стягнення аліментів на дитину (дітей), ні з розміром заборгованості зі сплати аліментів. Тому ухилення від участі в утриманні дитини (дітей) може мати місце у разі: невиконання одним із батьків договору про сплату аліментів на дитину (дітей); невиконання рішення суду або судового наказу про стягнення аліментів на дитину (дітей); нездійснення одним із батьків жодного утримання за відсутності договору про сплату аліментів на дитину (дітей), рішення суду або судового наказу про стягнення аліментів на дитину (дітей).
Позитивні обставини (частина третя статті 70 СК України) - суд може збільшити частку в праві на майно того з подружжя, із яким проживають діти до вісімнадцяти років або повнолітні непрацездатні діти, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Тобто законодавець пов`язує збільшення частки в праві на майно того з подружжя, з яким залишається дитина (діти), у разі, якщо недостатнім є розмір аліментів, які вона (вони) одержують. Таким чином, закон передбачає такий алгоритм: існує та виконується договір про сплату аліментів на дитину (дітей), рішення суду (судовий наказ) про стягнення аліментів на дитину (дітей); на дитину призначаються аліменти; розмір аліментів, які вона (вони) одержує (одержують), недостатній для забезпечення її фізичного, духовного розвитку та лікування; під час поділу майна подружжя частка в майні того з них, з ким проживає дитина (діти), за рішенням суду збільшується. Для застосування частини третьої статті 70 СК України щодо збільшення частки у спільному майні подружжя того з них, з яким проживає дитина з особливими потребами, необхідно встановити, зокрема, які саме потреби виникають у такої дитини та з чим вони пов`язані, як вони можуть забезпечуватися та чи покриває розмір сплачуваних аліментів понесені витрати та їх забезпечення та/або непонесені, але необхідні витрати.
18. 27 жовтня 2025 року у постанові у справі №712/8602/19 Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду вказав, що у статтях 60, 70 СК України, статті 368 ЦК України передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Заінтересована особа може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована. Якщо ж заява, одного з подружжя, про те, що річ була куплена на її особисті кошти не буде належним чином підтверджена, презумпція права спільної сумісної власності подружжя залишиться непохитною.
V. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
19. у м. Сніжне Донецької області народилися: 28 грудня 2004 року - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - ОСОБА_5 , їх батьками є ОСОБА_2 і ОСОБА_1 (а.с. 12-14).
20. 18 грудня 2013 року рішенням №531 виконавчого комітету Сніжнянської міської ради створено дитячий будинок сімейного типу на базі прийомної сім`ї ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на власній житловій площі (а.с. 90-91).
21. ОСОБА_1 видана довідка від 13 жовтня 2014 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи згідно якої її зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 , а фактичне місце проживання / перебування: АДРЕСА_3 (а.с. 33).
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 01 грудня 2025 року вбачається, що 11 червня 2025 року Летичівським відділом ДВС накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_2 .
23. 06 жовтня 2015 року ФОП ОСОБА_6 на замовлення ОСОБА_2 виготовлено технічний паспорт на садибний житловий будинок АДРЕСА_2 згідно з яким загальна площа - 299,0 кв.м., з них: житлова площа - 173,4 кв.м., допоміжна площа - 125,6 кв.м., всього приміщень - 23 (а.с. 35-41).
24. 13 січня 2021 року Летичівським районним судом Хмельницької області видано судовий наказ (справ №678/3/21, провадження №2-н-678-1/21) яким стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 12 січня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 46).
25. 21 вересня 2021 року ОСОБА_2 , який проживає по АДРЕСА_4 южний дінського району краснодарського краю російської федерації і має громадянство російської федерації на підставі паспорта, виданого 30 липня 2021 року, подав нотаріально посвідчену заяву в якій вказав, що проживає по АДРЕСА_2 , й просить звільнити його від обов`язків батька-вихователя дитячого будинку сімейного типу (створеного рішенням виконкому Сніжнянської міської ради Донецької області №531 від 18 грудня 2013 року) в зв`язку з тим, що він найближчі (3-5) роки буде проживати за кордоном (а.с. 45).
26. 20 жовтня 2021 року, 27 березня 2023 року, 09 квітня 2024 року, 17 липня 2024 року, 12 лютого 2025 року, 15 травня 2025 року складені акти обстеження умов проживання дітей в дитячому будинку сімейного типу ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 за змістом яких прийомна мати належним чином виконує свої обов`язки щодо виховання дітей (а.с. 140-146).
27. 08 листопада 2021 року між Хмельницькою районною державною адміністрацією та матір`ю-вихователькою ОСОБА_1 укладено додатку угоду №1 про внесення змін до договору про забезпечення функціонування дитячого будинку сімейного типу від 26 червня 2015 року №10 згідно якої виключено з договору ОСОБА_2 , батька-вихователя, як сторону договору про забезпечення функціонування дитячого будинку сімейного типу від 26 червня 2015 року №10 на підставі нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_2 від 21 вересня 2021 року (а.с. 92).
28. 10 листопада 2023 року рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області (справа №678/1428/23, провадження №2-678-403/23), яке набрало законної сили 12 грудня 2023 року, шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , зареєстрований 07 серпня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сніжнянського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №142 від 07 серпня 2004 року, розірвано, після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишено прізвище ОСОБА_8 (а.с. 9).
29. 23 січня 2024 року, 01 грудня 2025 року Летичівською селищною радою Хмельницького району Хмельницької області видано довідку про не проживання особи за місцем реєстрації місця проживання згідно якої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за місцем реєстрації місця проживання - АДРЕСА_2 не проживає з 12 грудня 2020 року по теперішній час (а.с. 43).
30. 14 лютого 2024 року заочним рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області (справа №678/1745/23, провадження №2-678-113/24), яке набрало законної сили 15 березня 2024 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей за період з 12 січня 2021 року по 31 жовтня 2023 року в розмірі 121028,50 грн.
15 березня 2024 року Летичівським районним судом Хмельницької області видано виконавчий лист на підставі рішення суду від 14 лютого 2024 року (справа №678/1745/23, провадження №2-678-113/24) (а.с. 47).
31. 21 березня 2024 року постановою головного державного виконавця Летичівського відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Летичівський відділ ДВС) відкрито виконавче провадження ВП НОМЕР_6 з примусового виконання виконавчого листа №2-678-113/24, виданий 15 березня 2024 року Летичівським районним судом Хмельницької області про стягнення з ОСОБА_2 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей з 12 січня 2021 року по 31 жовтня 2023 року в розмірі 121028,50 грн. (а.с. 48).
32. 10 травня 2024 року, 22 травня 2025 року, 03 червня 2025 року Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України повідомив, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , як пішохід перетнув 19 грудня 2020 року державний кордон України в напрямку - виїзд (а.с. 44, 85, 87).
33. 20 серпня 2024 року Летичівською селищною радою Хмельницького району Хмельницької області для ОСОБА_1 видана довідка про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні / будинку, осіб згідно якої усього за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровано 12 осіб: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 - зареєстрована з 23 червня 2018 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 - колишній чоловік, зареєстрований з 04 червня 2020 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - донька, зареєстрована з 23 червня 2018 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - син, зареєстрований з 23 червня 2018 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - донька, зареєстрована з 23 червня 2018 року, а також діти під опікою (а.с. 42).
Інформація щодо реєстрації місця проживання також підтверджується витягами з реєстру територіальної громади від 21 лютого 2025 року (а.с. 51-58).
34. 16 січня 2025 року, 22 вересня 2025 року, 01 грудня 2025 року державним виконавцем Летичівського відділу ДВС видані довідки-розрахунки сплати та заборгованості з виплати аліментів згідно виконавчого листа №2-н-678-1/21 від 14 січня 2021 року, виданого Летичівським районним судом Хмельницької області, про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання трьох дітей, й згідно останньої довідки: нараховано за період з 12 січня 2021 року по 01 грудня 2025 року - 179425,50 грн., сплачено за період з 12 січня 2021 року по 01 грудня 2025 року - 0,00 грн., заборгованість станом на 01 грудня 2025 року - 179425,50 грн. (а.с. 49-50, 80-81).
35. 05 травня 2025 року Головним управлінням Державної податкової служби України у Хмельницькій області надано відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору фізичної особи ОСОБА_2 за період січень 2014 - грудень 2024 року станом на 29 квітня 2025 року згідно з якими за період січень 2019 року - грудень 2024 року відсутня інформація про доходи (а.с. 75-79).
18 листопада 2025 року судом отримано відповідь з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів та / або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи за змістом якої відомості про щодо сум нарахованого доходу та сум утриманого з них податку за період 1-4 квартал 2025 року по ОСОБА_2 відсутні (а.с. 172).
37. 25 вересня 2025 року рішенням №214 виконавчого комітету Летичівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області надано висновок про доцільність визначення права власності на частку будинку ОСОБА_1 за змістом якого дитячий будинок сімейного типу ОСОБА_1 на території Летичівської територіальної громади Хмельницького району Хмельницької області функціонує з серпня 2014 року куди переїхали через складну соціально-політичну ситуацію в країні із м. Сніжне Донецької області.
26 червня 2015 року розпорядженням №183/2015-р голови Летичівської районної державної адміністрації Хмельницької області розпочато функціонування дитячого будинку сімейного типу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та укладено договір між Летичівською районною державною адміністрацією та батьками-вихователями.
ОСОБА_2 , батька-вихователя, як сторону договору про забезпечення функціонування дитячого будинку сімейного типу від 26 червня 2015 року №10, на підставі нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_2 від 21 вересня 2021 року (про те, що ОСОБА_2 просить звільнити його від обов`язків батька-вихователя дитячого будинку сімейного типу у зв`язку з тим, що він наступних 3-5 років буде проживати за кордоном) звільнено від виконання обов`язків батька-вихователя.
Сім`я проживає у власному двоповерховому будинку по АДРЕСА_2 й у родині створені усі умови для комфортного, повноцінного, здорового життя та розвитку дітей.
У кожної дитини є окреме місце для сну та занять, діти забезпечені повноцінним харчуванням, необхідним одягом та взуттям, мають іграшки, книги, розвиваючі ігри, мобільні телефони, спортивний інвентар. У вільні години діти допомагають по господарству та відвідують спортивні секції, гуртки. У родині створені усі умови для комфортного, повноцінного, здорового життя та розвитку дітей, стосунки у родині теплі, дружні, один до одного ставляться з повагою та любов`ю, вислуховують один одного.
Мама-вихователь в повній мірі виконує свої обов`язки, цікавиться здоров`ям, фізичним розвитком дітей, відвідують сімейного лікаря, діти-вихованці 2 рази на рік проходять медичні обстеження з метою заповнення висновків про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини, дотримуються рекомендацій лікарів.
Фактів неналежної поведінки з боку матері-виховательки та дітей вихованців не виявлено.
Будинок сімейного типу функціонує нормально, взяті обов`язки по вихованню дітей здійснюються належним чином.
Мати-вихователька ОСОБА_1 виконує умови договору про влаштування та виховання та спільне проживання дітей у будинку сімейного типу, виховує в дітей повагу до сімейних традицій, забезпечує належні умови для розвитку та виховання, створила умови для виховання, догляду, вміє визначати їх потреби, знаходить індивідуальний підхід, приймає виражені рішення у складних ситуаціях, готує до самостійного життя, забезпечує здобуття ними освіти, захищає права та інтереси дітей-вихованців, дбає про їхнє здоров`я та розвиток. Співпрацює зі службою у справах дітей.
Орган опіки та піклування зазначив, що дитячий будинок сімейного типу створений з метою забезпечення належних умов життя та виховання дітей і тому будь-які зміни у правовому статусі житла не повинні порушувати їхніх інтересів.
Визнання права власності за матір`ю вихователькою не суперечить інтересам дітей, оскільки: гарантує збереження стабільності проживання дітей у будинку, зменшує ризик їх можливого виселення у майбутньому, забезпечує сталість функціонування дитячого будинку сімейного типу. Натомість вилучення житлового будинку у матері-виховательки чи передача його у власність третім особам може призвести до порушення житлових і майнових прав дітей, які в ньому проживають.
У зв`язку із цим вважають за доцільне підтримати вимогу ОСОБА_1 про визнання права власності на 2/3 частки будинку, оскільки це сприятиме захисту житлових прав та інтересів дітей, які перебувають у дитячому будинку сімейного типу за цією адресою й будь-яке рішення суду має прийматися з урахуванням принципу найкращих інтересів дитини (а.с. 151-153).
VІ. МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД
38. З 07 серпня 2004 року по 12 грудня 2023 року (дата набрання рішенням суду про розірвання шлюбу від 10 листопада 2023 року законної сили) позивач ОСОБА_7 і відповідач ОСОБА_2 перебували у шлюбі.
Зважаючи на положення ст. 60 СК України, вказане майно (житловий будинок і земельна ділянка по АДРЕСА_2 ) є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, адже придбані позивачем ОСОБА_1 і відповідачем ОСОБА_2 у шлюбі.
Із позиції позивача і її представника в судовому засіданні випливає, що позивач ОСОБА_1 і відповідач ОСОБА_2 не дійшли спільної згоди щодо поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (житлового будинку і земельної ділянки).
Тобто, позивач ОСОБА_1 правомірно звернулась до суду із даним позовом, адже має право в судовому порядку вирішити питання щодо поділу майна подружжя.
40. У шлюбі в позивача ОСОБА_1 і відповідача ОСОБА_2 народилось троє дітей, однак 19 грудня 2020 року відповідач ОСОБА_2 виїхав за межі України.
13 січня 2021 року видано судовий наказ й з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей, проте відповідач ОСОБА_2 за період з 12 січня 2021 року по 01 грудня 2025 року не сплатив будь-яких коштів і у нього наявна заборгованість зі сплати аліментів станом на 01 грудня 2025 року у сумі 179425,50 грн.
Крім того, рішенням суду від 14 лютого 2024 року з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 стягнуто неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей за період з 12 січня 2021 року по 31 жовтня 2023 року в розмірі 121028,50 грн.
41. Тобто, вірним є твердження позивача ОСОБА_1 , що відповідач ОСОБА_2 не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї й ухилявся від матеріального забезпечення своїх трьох неповнолітніх дітей, адже будь-яких коштів на їх утримання не надавав і має у зв`язку із цим заборгованість, не дбав про спірне спільне майно подружжя, виїхав за межі України.
42. Враховуючи ці обставини, суд вважає обґрунтованим аргументи позивача і її представника щодо необхідності відступити від загального правила щодо рівності часток подружжя у праві на майно, визначеного у ч. 1 ст. 70 СК України, й на підставі ч. 2, ч. 3 ст. 70 СК України збільшити частку одного з подружжя із відповідною зміною частки іншого з подружжя.
Зокрема, частку позивача ОСОБА_1 у праві на спільне майно подружжя необхідно збільшити до 2/3 часток, а частку відповідача ОСОБА_2 у праві на спільне майно подружжя необхідно зменшити до 1/3 частки.
VІІ. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ
43. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У судовому засіданні позивач зазначила, що судові витрати залишає за собою.
Враховуючи засаду (принцип) диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України), суд вважає, що судові витрати необхідно залишити за позивачем.
VІІІ. ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ
44. На підставі ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України позивач належними і допустимими доказами довела правомірність своїх вимог, водночас, відповідач не надав доказів, які спростовують твердження позивача, що є його процесуальним обов`язком, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі (в редакції заяви про зміну предмета позову).
Керуючись ст.ст. 1, 2, 4, 5, 10-13, 42-43, 48-49, 76-83, 89, 128, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 280-284, 351-352, 354-355 ЦПК України,
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частки у спільному майні подружжя, а саме:
житлового будинку літера А загальною площею 299,0 кв.м., житловою площею 173,4 кв.м., допоміжною площею 125,6 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_2 ;
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частки у спільному майні подружжя, а саме:
житлового будинку літера А загальною площею 299,0 кв.м., житловою площею 173,4 кв.м., допоміжною площею 125,6 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_2 ;
Судові витрати залишити за позивачем ОСОБА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте Летичівським районним судом Хмельницької області за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне рішення суду складено 15 грудня 2025 року.
УЧАСНИКИ СПРАВИ:
ПОЗИВАЧ: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженка м. приморсько-ахтарськ краснодарського краю російської федерації, зареєстрована та проживає по АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , тел. НОМЕР_2 , відомості про наявність або відсутність електронної пошти - відсутні, електронний кабінет - відсутній.
ВІДПОВІДАЧ: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженець м. Сніжне Донецької області, зареєстрований по АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , згідно позовної заяви останнє відоме місце реєстрації та фактичного проживання: АДРЕСА_4 . южний дінського району краснодарського краю російської федерації, засоби зв`язку невідомі, відомості про наявність або відсутність електронної пошти і електронного кабінету - відсутні.
1) Макарчук Ольга Олександрівна (за довіреністю);
2) Койдюк Ганна Костянтинівна (за довіреністю).
Суддя підпис Ходоровський І.Б.
Суддя Ходоровський І.Б.