Суддя Паляничко Д. Г.
Справа № 644/3410/25
Провадження № 2/644/2797/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року м. Харків

Індустріальний районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді - Паляничко Д.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Костильова О.В.,

одноособово, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань № 4 приміщення Індустріального районного суду м. Харкова в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, ) до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

1.Стислий виклад:

1.1. позиції позивача

18 квітня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (надалі за текстом - ТОВ «ФК «ЄАПБ»/позивач), в особі представника Дараган Юлії Олександрівни, яка діє на підставі довіреності № 645 від 05.12.2024, звернулось до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_1 (надалі за текстом - ОСОБА_1 /відповідачка), предметом якої є: стягнення з відповідачки заборгованості за кредитними договорами № 30043-02/2024 від 18.02.2024 у розмірі 30 875,00 грн; № 20518-01/2024 від 15.01.2024 у розмірі 8 846,12 грн; № 7 від 19.06.2019 у розмірі 8 265,00 грн; за договором позики № 2511214 від 26.01.2024 у розмірі 27 023,75 грн.

В обґрунтування позову ТОВ «ФК «ЄАПБ» зазначено, що 18.02.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 30043-02/2024.

19.09.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 19092024 у відповідності до умов якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників від 19.09.2024 до договору факторингу № 19092024 від 19.09.2024 позивач набув права вимоги до відповідачки у розмірі 30 875 грн 00 коп, з яких: 9 500 грн 00 коп - тіло кредиту; 21 375 грн 00 коп - заборгованість за простроченими відсотками.

15 січня 2024 року ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 20518-01/2024.

19.11.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 191124/2 у відповідності до умов якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників від 19.11.2024 до договору факторингу № 191124/2 від 19.11.2024 позивач набув права вимоги до відповідачки у розмірі 8 846 грн 12 коп, з яких: 4 634 грн 41 коп - тіло кредиту; 4 211 грн 71 коп - заборгованість за простроченими відсотками.

26.01.2024 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 уклали договір позики № 2511214.

14.06.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників № 28 від 25.07.2024 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, позивач набув права вимоги до відповідачки у розмірі 27 023 грн 75 коп, з яких: 7 550 грн 00 коп - тіло кредиту; 19 473 грн 75 коп - заборгованість за простроченими відсотками.

19 червня 2019 року між ТОВ «ІНВЕСТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 7.

11.05.2021 між ТОВ «ІНВЕСТ ФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 11052021, у відповідності до умов якого ТОВ «ІНВЕСТ ФІНАНС» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників від 11.05.2021 до договору факторингу № 11052021 від 11.05.2021, позивач набув права вимоги до відповідачки у розмірі 8 265 грн 00 коп, з яких: 5 000 грн 00 коп - тіло кредиту; 3 265 грн 00 коп - заборгованість за простроченими відсотками.

Враховуючи зазначене, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 загальну суму заборгованості, на момент подання позовної заяви, за вищевказаними договорами у розмірі 75 009 грн 87 коп. Також, позивач просить суд покласти судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028,00 грн на відповідачку (а.с. 1-9).

1.1.2. відповідь на відзив

08 серпня 2025 року на адресу Індустріального районного суду м. Харкова через систему «Електронний суд» надійшли від представника позивача Миколаєнко Вікторії Миколаївни, яка діє на підставі довіреності № 729 від 06.06.2025, додаткові пояснення (а.с. 182-192). В обґрунтування яких зазначено, що Реєстр боржників містить інформацію щодо великої кількості боржників, що є банківською таємницею, розкриття якої має здійснюватися у визначеному законом порядку, Позивачем надано ксерокопіювання (Витяг) з Реєстру боржників, що містить лише дані Відповідачки, інші відомості були приховані за допомогою технічних засобів з метою захисту від неправомірного розповсюдження персональних даних інших осіб. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Таким чином, Договір факторингу між Первісним кредитором та Позивачем укладений у відповідності до вимог чинного законодавства України, яке діяло на момент укладання цього договору та ніяким чином не порушує права та законні інтереси Відповідачки.

Відповідно до умов кредитного договору, кошти надано Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Клієнтом при реєстрації на сайті первісного кредитора. Інформація про проведення успішних транзакцій зберігається безпосередньо у Кредитодавця, у зв`язку з чим, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів, в тому числі які підтверджують факт перерахування кредитних коштів на рахунок Позичальника, оскільки такі документи є банківською таємницею, та відповідно до п.35 «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», формуються, складаються та зберігаються в установі банку який видавав кредит, відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку. Позивач не має змоги надати суду виписку з особового рахунку, оскільки Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затверджене постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75 встановлює основні вимоги щодо організації бухгалтерського обліку в банках України, а позивач не є банком України, отже на нього дія Положення не розповсюджується, виписки по особовим рахункам клієнтів не формуються (Постанова Київського апеляційного суду по справі № 381/1311/23 від 25.06.2024).

Представником позивача зазначено, що відповідачка фактично не заперечує факт отримання коштів, але намагається показати, що Позивач не довів його належним чином. Відповідачка, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування/ отримання кредитних коштів. Заразом, Відповідачкою не надано суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ», а саме того, що відповідні кошти не були зараховані на картковий рахунок Позичальника, вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, Відповідачка не позбавлена можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких.

Позивачем було надано до суду всі наявні документи за Кредитним договором, які були передані Первісним кредитором до ТОВ «ФК ЄАПБ» в рамках укладеного Договору Факторингу. У відповідності до умов Договору факторингу, передача документації, а саме: платіжних доручень або іншого документального підтвердження перерахування коштів на рахунок, вказаний Боржником, та детальних розрахунків заборгованості по Кредитному договору, по кожному платіжному періоду та підставу їх нарахування, в період з дня укладення кредитного договору по дату відступлення права вимоги надаються Клієнтом за окремим запитом Фактора.

Перерахування коштів на платіжні карти Відповідачки за укладеним договором було безпосередньо здійснено оператором онлайн-послуг платіжної інфраструктури, який не здійснює операцій з готівковими грошима, а перекази коштів здійснюються виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються. Також умовами угод з банками-екваєрами, від яких фактично надходять на картки клієнтів кошти до переказу, передбачено надходження від Компанії загальних сум поповнення карток за визначений період, а не сум окремих транзакцій, в зв`язку з цим виділення транзакції як окремого платежу із зазначенням призначення у банківській виписці не є можливим.

Надані додаткові розрахунки заборгованості за Кредитним договором є складеними Первісними кредиторами, жодним чином не суперечать розрахункам заборгованості доданим до позовної заяви, а лише доповнюють та деталізують їх. У відповідності до умов укладеного договору передбачено умови та строки нарахування відсотків.

Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк, умови кредитування та нарахування відсотків в зв`язку з простроченням повернення кредитних коштів, що свідчить про наявність волі Відповідачки для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Заборгованість нараховано відповідно до умов Договору та додатків до нього. Відповідачкою при підписанні Кредитного договору не було висловлено жодних заперечень або зауважень щодо умов та порядку нарахування відсотків, що свідчить про погодження ним всіх умов нарахування відсотків зазначених договорів.

Згідно Кредитного договору, підписаного Відповідачкою, прямо зазначено, що Відповідачка підтверджує, що вона ознайомлена, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайті Кредитодавця, а також отримала від Кредитодавця до укладення цього Договору інформацію, зазначену в ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Жодних заперечень з приводу того, що Відповідачка не погодилася з Правилами надання кредиту Відповідачкою при укладенні договору висловлено не було. Ніяких застережень або зауважень з боку Відповідачки, щодо неповного розуміння або незгоди з умовами договору або додаткової угоди під час їх підписання, до суду не подано. Слід зазначити, що у випадку неповного розуміння умов договору у Відповідачки була можливість відмовитися від підписання даного договору, якою вона не скористалася.

Отже, підписавши договір, Відповідачка посвідчила свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. Відповідачка з власної ініціативи звернулася за отриманням кредиту до вільно обраної нею фінансової установи, отримавши від останньої всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договорів.

За весь період перебування права вимоги за вищезазначеним Договором у ТОВ «ФК «ЄАПБ», Позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до Відповідачки. Відтак, Позивач лише просить суд стягнути із Відповідачки ту заборгованість за кредитним договором, яка була нарахована первісним кредитором. Заразом, жодна вимога про стягнення заборгованості за Кредитним договором, не містить вимогу про стягнення неустойки (штрафи, пені).

Щодо тверджень відповідачки про те, що її чоловік є військовослужбовцем

Відповідачка не надала Первісному кредитору жодних доказів на підтвердження того факту, що у неї є право на пільги відповідно до ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Для припинення нарахування штрафних санкцій, пені, а також процентів за користування кредитом Відповідачка зобов`язана була звернутись до відділення відповідної фінансової установи, надати відповідні підтверджуючі документи для призупинення нарахування штрафних санкцій за користування кредитом і як наслідок отримати документ, що підтверджує призупинення нарахування штрафних санкцій за користування кредитом. На підставі викладеного вище встановлено, що нарахування Відповідачці відсотків здійснювалось з тих підстав, що Відповідачка не повідомила Первісних кредиторів у відповідності до чинного законодавства про те, що вона являється дружиною військовослужбовця та, що на неї поширюється норми ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Крім того, в матеріалах справи відсутні докази що відповідачка дійсно перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 ; та що ОСОБА_2 був військовослужбовцем в період укладання кредитних договорів.

1.2.заперечення відповідача

11 липня 2025 року на адресу Індустріального районного суду м. Харкова надійшов відзив ОСОБА_1 на позовну заяву, згідно яких відповідачка просить відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 143-177).

В обґрунтування заперечень зазначено, що з долучених позивачем до позовної заяви витягів з реєстрів боржників вбачається, що вони завірені представником позивача, при цьому будь-яких інших підписів, зокрема первісних кредиторів, вони не мають.

Крім того, оригінальні реєстри боржників є документом, який підписується всіма учасниками правочину, витяг з нього, як його частина, що стосується конкретного боржника, також має бути підписаний як первісним кредитором, так і новим кредитором. Фактично доданий витяг, який підписаний представником позивача, мне відповідає вимогам щодо достовірності доказу, оскільки на підставі нього неможливо встановити дійсні обставини справи, зокрема дійсність передачі права вимоги до відповідачки первісним кредитором позивачу. Заразом, матеріали справи не містять доказів підтвердження здійснення оплати за договорами відступлення прав вимоги, а уразі його безоплатності - обгрунтування.

Крім того, додані до позовної заяви розрахунки заборгованості, не можуть підтверджувати існування боргу, оскільки вони не є первинними обліковими бухгалтерськими документами та відповідно не можуть підтверджувати існування тих чи інших операцій. Тобто, позивачем не надано належних та допустимих доказів набуття ним прав вимоги до відповідачки, що в свою чергу свідчить про відсутність підстав для задоволення позову.

Заразом, відповідачкою зазначено, що її чоловік є військовослужбовцем, у зв`язку з чим до неї необхідно застосувати положення п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом.

2. заяви, клопотання

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Дараган Юлії Олександрівни, яка діє на підставі довіреності № 645 від 05.12.2024, разом з позовом надала до Індустріального районного суду м. Харкова клопотання, у якому просила провести розгляд справи за відсутності представника ТОВ «ФК «ЄАПБ», позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с. 8).

19 травня 2025 року на адресу Індустріального районного суду м. Харкова надійшло клопотання від ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи та надання матеріалів їй для ознайомлення (а.с. 107-114, 122-126).

11.07.2025 на адресу суду від ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву (а.с.143-177).

08 серпня 2025 року на адресу Індустріального районного суду м. Харкова через систему «Електронний суд» від представника ТОВ «ФК «ЄАПБ» Миколаєнко Вікторії Миколаївни, яка діє на підставі довіреності № 729 від 06.06.2025, надійшли додаткові пояснення по справі, заразом просить провести розгляд справи у відсутність представника позивача (а.с. 192).

Інших заяв та клопотань, пов`язаних з розглядом справи, від учасників справи до суду не надходило.

3.інші процесуальні дії у справі

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 18.04.2025 справа № 644/3410/25 визначена на розгляд судді Паляничко Д.Г. (а.с. 99)

На виконання вимог ч. 8 ст. 187 ЦПК України, 22.04.2025 судом сформовано довідку з Реєстру територіальної громади м. Харкова, з якої вбачається, що місце проживання ОСОБА_1 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 100).

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22.04.2025 позов прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі № 644/3410/25 та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а.с. 101-103).

Відповідно до Закону України від 26.02.2025 № 4273-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів», назва Орджонікідзевського районного суду міста Харкова змінена на Індустріальний районний суд міста Харкова.

Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином та своєчасно, матеріали справи містять клопотання, у якому вона просить суд здійснити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с. 8, 190/на звороті).

Відповідачка у судові засідання на 12.08.2025, 25.09.2025, 05.11.2025, 04.12.2025, 23.12.2025 не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином та своєчасно, що підтверджується довідками про доставку повідомлення на телефон у додаток Viber (а.с. 195, 201, 206, 209) та доставку електронного листа на електронну адресу ОСОБА_1 (а.с. 196, 202, 205, 208), , які вона самостійно вказала як засоби зв`язку у наданому суду відзиві на позов (а.с. 144), а також рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 197, 198).

Строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (ст. 1 ЦПК, ст. 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Суд звертає увагу на те, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, що відповідає правовому висновку викладеному у постанові Верховного Суду від 07.07.2022 у справі № 918/539/16.

З огляду на те, що у справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідачка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, суд розглядає справу за відсутності відповідача відповідно до приписів ч. 4 ст. 223 ЦПК України, які регламентують, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

4. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, мотиви їх відхилення та врахування, мотивована оцінка суду аргументів сторін, порушені чи оспорені права, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Вирішуючи спір, суд установив, що між сторонами виникли суспільні відносини в сфері споживчого кредитування, що виникають між економічними суб`єктами у зв`язку з переданням один одному в тимчасове користування вільних коштів на засадах зворотності, платності та добровільності.

Щодо укладення кредитного договору № 30043-02/2024

Суд установив, що 18 лютого 2024 року ОСОБА_1 та ТОВ «Аванс Кредит» уклали договір про надання фінансового кредиту № 30043-02/2024 відповідно до умов якого Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 9 500,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Тип кредиту - кредит. Мета отримання кредиту - власні потреби. Кредит надається строком на 120 днів. Дата надання кредиту 18.02.2024. Наданий кредит клієнт зобов`язується погасити в останній день вказаного строку кредитування. Дата погашення кредиту 16.06.2024. Процентна ставка 2,50 % в день та застосовується в межах строку кредиту. Кредит надається в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № 4149-60хх-хххх-8873 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплата процентів визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №1 до цього договору. У випадку прострочення Клієнтом сплати кредиту та процентів відповідно до термінів встановлених в Графіку платежів, Товариство нараховує неустойку у вигляді пені в розмірі 0,2% від суми заборгованості за кожний день прострочення з урахуванням обмежень встановленим чинним законодавством України. у випадку встановлених законодавством України мораторіїв (заборон) на нарахування штрафних санкцій, пеня протягом періоду мораторію чи заборони не нараховується та відновлюється після їх скасувань. У випадку, коли сума кредиту не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, неустойка не може перевищувати розміру подвійної суми кредиту. У випадку, коли сума кредиту перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, неустойка не може перевищувати розміру половини суми кредиту (а.с. 14-19, 20-21).

ОСОБА_1 підписано наданий ТОВ «Аванс Кредит» паспорт споживчого кредиту, відповідно до якого тип кредиту - кредит; сума / ліміт кредиту - 9 500,00 грн; строк кредитування - 120 днів; мета отримання кредиту - на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; спосіб та строк надання кредиту - безготівковим шляхом (кредитні кошти надаються шляхом переказу на банківську картку споживача) протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Процентна ставка - 2,50% в день, що становить 912,50% річних; тип процентної ставки - фіксована; загальні витрати за кредитом - 28 500,00 грн; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом ( у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) 38 000,00 грн; реальна річна процентна ставка - 101094,05% річних. Заразом, підписанням якого підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних умов кредитування, крім того, підтвердила отримання всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для неї, в тому числі в разі невиконання нею зобов`язань за таким договором (а.с. 11-13).

На підставі укладеного договору про надання фінансового кредиту № 30043-02/2024 від 18.02.2024 відповідачці 18.02.2024 о 14:30:06 у сумі 9 500,00 грн були перераховані кредитні кошти на маск картку НОМЕР_2 , номер транзакції в системі iPay.ua - 345133730, призначення платежу: Зарахування 9 500 грн на карту НОМЕР_2 , що підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» №3466_29 від 31.01.2025 (а.с. 22).

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 30043-02/2024 від 18.02.2024, у якому зазначено загальну суму заборгованості 30 875,00 грн, з яких: 9 500,00 грн - сума заборгованості за кредитом; 21 375,00 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 23-25).

19 вересня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» було укладено договір факторингу № 19092024, на підставі якого за цим договором фактор зобов`язується передати грошові коштів розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою) та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників (а.с. 26-27а).

На підставі акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 19092024 від 19.09.2024 клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників, після чого, з урахуванням п. 1.2 договору факторингу, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с.28).

З відомостей витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 19092024 від 19.09.2024 встановлено, що до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги за кредитним договором боржницею є ОСОБА_1 : № 30043-02/2024 загальна сума заборгованості якого становить 30 875,00 грн (а.с. 29).

Щодо укладення кредитного договору № 20518-01/2024

Суд установив, що 15 січня 2024 року ОСОБА_1 та ТОВ «Аванс Кредит» уклали договір про надання фінансового кредиту № 20518-01/24 відповідно до умов якого Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 5 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Тип кредиту - кредит. Мета отримання кредиту - власні потреби. Кредит надається строком на 120 днів. Дата надання кредиту 15.01.2024. Наданий кредит клієнт зобов`язується погасити в останній день вказаного строку кредитування. Дата погашення кредиту 13.05.2024. Процентна ставка 2,50 % в день та застосовується в межах строку кредиту. Кредит надається в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № 4149-60хх-хххх-8873 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплата процентів визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №1 до цього договору. У випадку прострочення Клієнтом сплати кредиту та процентів відповідно до термінів встановлених в Графіку платежів, Товариство нараховує неустойку у вигляді пені в розмірі 0,2% від суми заборгованості за кожний день прострочення з урахуванням обмежень встановленим чинним законодавством України. у випадку встановлених законодавством України мораторіїв (заборон) на нарахування штрафних санкцій, пеня протягом періоду мораторію чи заборони не нараховується та відновлюється після їх скасувань. У випадку, коли сума кредиту не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, неустойка не може перевищувати розміру подвійної суми кредиту. У випадку, коли сума кредиту перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, неустойка не може перевищувати розміру половини суми кредиту (а.с. 33-38, 39-40).

ОСОБА_1 підписано наданий ТОВ «Аванс Кредит» паспорт споживчого кредиту, відповідно до якого тип кредиту - кредит; сума / ліміт кредиту - 5 000,00 грн; строк кредитування - 120 днів; мета отримання кредиту - на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; спосіб та строк надання кредиту - безготівковим шляхом (кредитні кошти надаються шляхом переказу на банківську картку споживача) протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Процентна ставка - 2,50% в день, що становить 912,50% річних; тип процентної ставки - фіксована; загальні витрати за кредитом - 15 000,00 грн; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом ( у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) 20 000,00 грн; реальна річна процентна ставка - 137564% річних. Заразом, підписанням якого підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних умов кредитування, крім того, підтвердила отримання всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для неї, в тому числі в разі невиконання нею зобов`язань за таким договором (а.с. 30-32).

На підставі укладеного договору про надання фінансового кредиту № 20518-01/2024 від 15.01.2024 відповідачці 15.01.2024 о 07:15:00 у сумі 5 000,00 грн були перераховані кредитні кошти на маск картку НОМЕР_2 , номер транзакції в системі iPay.ua - 331557266, призначення платежу: Зарахування 5 000 грн на карту НОМЕР_2 , що підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» №3466_28 від 31.01.2025 (а.с. 41).

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 20518-01/2024 від 15.01.2024, у якому зазначено загальну суму заборгованості 8 846,00 грн, з яких: 4 634,00 грн - сума заборгованості за кредитом; 4 212,00 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 42-45).

19 листопада 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» було укладено договір факторингу № 19112024, на підставі якого за цим договором фактор зобов`язується передати грошові коштів розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою) та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників (а.с. 46-48).

На підставі акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 19112024 від 19.11.2024 клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників, після чого, з урахуванням п. 1.2 договору факторингу, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с.49).

З відомостей витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 19112024 від 19.11.2024 встановлено, що до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги за кредитним договором боржницею є ОСОБА_1 : № 20518-01/2024 загальна сума заборгованості якого становить 8 846,00 грн (а.с. 50).

Щодо укладення договору позики № 2511214

Суд установив, що 26 січня 2024 року ОСОБА_1 та ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» уклали договір позики № 2511214 (з фіксованою процентною ставкою), відповідно до умов якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково, та сплатити позикодавцю плату від суми позики. Сума позики - 8 000,00 грн. Строк позики - 30 днів. Процентна ставка (базова) 2,50% в день (фіксована). Дата надання позики - 26.01.2024; дата надання позики - 25.02.2024; денна процентна ставка (застосовується відповідності до умов Програми лояльності протягом первісного строку кредитування) - 0,75% в день; Процентна ставка за понадстрокове користування позикою - 2,70 % в день; Орієнтована реальна річна процентна ставка - 1081,20%; Орієнтована загальна вартість позики - 9 800,00 грн. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплата процентів визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №1 до цього договору. (а.с. 53-55, 56).

14 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» було укладено договір факторингу № 14/06/21, на підставі якого за цим договором фактор зобов`язується передати грошові коштів розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою) та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників (а.с. 57-59).

У подальшому додатковою угодою № 2 від 28.07.2021 (а.с. 60) були внесені зміни до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, відповідно до якої, сторони погодились внести зміни до п. 1.3. договору. До того ж, була укладена додаткова угода №7 від 13.06.2022 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, відповідно до якої, сторони погодились внести зміни до п. 9.1. договору (а.с. 61). Крім цього, була укладена додаткова угода № 32 від 25.07.2024 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 (а.с. 62).

На підставі акту прийому-передачі реєстру боржників № 28 від 25.07.2024 за договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників, після чого, з урахуванням п. 1.2 договору факторингу, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с. 63).

З відомостей витягу з Реєстру боржників № 28 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 встановлено, що до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги за договором позики № 2511214 загальна сума заборгованості якого становить 27 023 грн, боржницею є ОСОБА_1 (а.с. 64).

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором позики № 2511214 від 26.01.2024, за період з 25.07.2024 по 28.02.2025, станом на 28.02.2025 заборгованість за Договором позики № 2511214 від 26.01.2024 не погашена, залишок заборгованості складає 27 023,75 грн, з яких: 7 550,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 19 473,75 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 65).

Щодо укладення кредитного договору № 7

Суд установив, що 16 червня 2019 року ОСОБА_1 та ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» уклали договір про надання споживчого кредиту № 7 відповідно до умов якого Товариство зобов`язується надати Позичальникові кредит у гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним відповідно до умов цього Договору та виконати інші обов`язки, передбачені цим Договором. Сума, на який надається кредит 5 000 грн; тип кредиту - кредит. Строк надання кредиту 30 (тридцять) календарних днів, дата повернення кредиту вказується в Графіку платежів/розрахунків, що є Додатком № 1 до цього Договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених цим Договору. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за кожен день користування кредитом за Процентною ставкою. Зазначена Процентна ставка нараховується: в межах строку кредиту, передбаченого п. 1.3. цього Договору; в межах строку, на який було продовжено строк кредиту за домовленістю Сторін, якщо інший розмір процентної ставки не передбачено відповідною додатковою угодою до цього Договору із урахуванням Програми лояльності. Мета отримання кредиту: споживчі цілі (для власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника). Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення цього Договору складає за ставкою 365% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення цього Договору складає за ставкою 6 500 грн (а.с. 71-76).

06 травня 2021 року ОСОБА_1 підписано наданий ТОВ «Інвест Фінанс» додаткова угода про зміну умов договору № 7 від 19.06.2019, згідно умов якої, сторони дійшли згоди змінити п. 1.2., п. 1.3. Договору (а.с. 77).

11 травня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Інвест Фінанс» було укладено договір факторингу № 11052021, на підставі якого за цим договором фактор зобов`язується передати грошові коштів розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою) пеню з порушення грошових зобов`язань (в разі наявності) та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту (а.с. 80-82).

На підставі акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 11052021 від 11.05.2025 клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників, після чого, з урахуванням п. 1.2 договору факторингу, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с. 83).

З відомостей витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 11052021 від 11.05.2025 встановлено, що до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги за кредитними договорами боржницею є ОСОБА_1 : № 7 загальна сума заборгованості якого становить 8 265,00 грн (а.с. 84).

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 7 від 19.06.2019, за період з 11.05.2021 по 28.02.2025, станом на 28.02.2025 заборгованість за Кредитним договором № № 7 від 19.06.2019 не погашена, залишок заборгованості складає 8 265,00 грн, з яких: 5 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3 265 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 85).

Щодо застосування положення п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»

Судом установлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зареєстровано шлюб 23 лютого 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 2 Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 91, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 23.02.2008. Після державної реєстрації шлюбу прізвища чоловіка та дружини - « ОСОБА_5 » / « ОСОБА_5 » (а.с. 159, 160). Зазначене вище підтверджується знятком з додатку «Дія» за повною інформацією про актовий запис про шлюб (а.с. 157-158, 161-162).

За інформацією з довідки форми 5 № 1655/445 від 08.05.2025 вбачається, що лейтенант м/с ОСОБА_2 перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_4 (а.с. 165, 166).

Як вбачається з посвідчення офіцера серії НОМЕР_5 , ОСОБА_2 перебуває на військовій службі в Збройних Силах України на посаді офіцер служби в/ч НОМЕР_4 , призначений наказом командира в/ч НОМЕР_4 № 176 від 11.06.2024 (а.с. 167-176).

Суд установив, що ОСОБА_2 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням НОМЕР_6 від 26.02.2025 (а.с. 163, 164).

5.Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Суд під час розгляду справи керується принципом верховенства права та розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Встановленим судом фактам відповідають правовідносини у сфері споживчого кредитування, що регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України (надалі за текстом - ЦК України), Законом України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 № 1734-VIII, Законом України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 № 675-VIII, Законом України «Про електронний цифровий підпис», Законом України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» від 05.10.2017 № 2155-VIII тощо.

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Одним із видів договорів є договір приєднання, яким, відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються Банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим, Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст ст. 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг Банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За ч. 1, 2 ст. 641 ЦК України вбачається, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях.

Згідно з положеннями ч. 1 та ч. 2 ст. 644 ЦК України якщо пропозицію укласти договір зроблено усно і в ній не вказаний строк для відповіді, договір є укладеним, коли особа, якій було зроблено пропозицію, негайно заявила про її прийняття. Якщо пропозицію укласти договір, в якій не вказаний строк для відповіді, зроблено у письмовій формі, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь протягом строку, встановленого актом цивільного законодавства, а якщо цей строк не встановлений, - протягом нормально необхідного для цього часу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Так, за договором кредиту банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ст.1054 ЦК України).

Кредитний договір укладається в письмовій формі (ст.1055 ЦК України).

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 530 ЦК України регламентує, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч.1 ст. 599 ЦПК України).

Згідно з ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ч. 1 ст. 611 ЦК України).

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Пунктами 1-1, 2, 10, 11 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; загальна вартість кредиту для споживача - сума загального розміру кредиту та загальних витрат за споживчим кредитом; споживче кредитування - правовідносини щодо надання, обслуговування та повернення споживчого кредиту; споживчий кредит - (кредит) грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Згідно з ч.1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ч.1 ст.14 Закону України «Про споживче кредитування»).

Згідно з ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»(в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Пунктом 5 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем (п.7 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Інформування потенційних покупців (замовників, споживачів) щодо товарів, робіт, послуг здійснюється відповідно до вимог Закону України «Про рекламу» та може здійснюватися шляхом надсилання комерційних електронних повідомлень (ч.1 ст.10 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Термін «електронний підпис» вживається у значенні, наведеному в Законі України «Про електронний цифровий підпис» (ч.2 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Сторони електронних правочинів відповідають за невиконання своїх зобов`язань у порядку, визначеному законом або договором (ч.1 ст.17 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з ч.1 ст.18 Закону України «Про електронну комерцію», вирішення спорів між учасниками відносин у сфері електронної комерції здійснюється в порядку, визначеному законодавством.

За приписами пунктів 1, 10, 11, 14, 15 ст.1 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» автентифікація - електронна процедура, яка дає змогу підтвердити електронну ідентифікацію фізичної, юридичної особи, інформаційної або інформаційно-комунікаційної системи та/або походження та цілісність електронних даних; електронна довірча послуга - послуга, яка надається для забезпечення електронної взаємодії двох або більше суб`єктів, які довіряють надавачу електронних довірчих послуг щодо надання такої послуги; електронна ідентифікація - процедура використання ідентифікаційних даних особи в електронній формі, які однозначно визначають фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи; електронна послуга - будь-яка послуга, що надається через інформаційно-комунікаційну систему; електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис.

Згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.2 ст.517 ЦК України, боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно зі ст. 1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.

Згідно ч.1 ст.1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Статтями 610, 612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, норми розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Отже, у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Норми цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Такий правовий висновок зроблено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18) зроблено висновок, що «у статті 625ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань».

За приписами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справі № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) вказано, що «нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17 вказала, що норми ст. 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.06.2016 у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 04.06.2019 у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Проценти, передбачені статтею 625 ЦК України, за своєю правовою природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні трьох процентів річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором.

Враховуючи наведене, три проценти річних, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України, підлягають застосуванню до порушеного грошового зобов`язання, складовою якого є, зокрема нараховані проценти за користування коштами, строки сплати яких визначено договором.

Відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.1, 2 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.12, ч.1 ст.13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.5, 6 ст.81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 1, 2, 3 ст. 89 ЦПК України).

6.Висновки суду.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

Позивачем до суду на підтвердження укладення договорів про надання коштів надані докази, а саме: копію договору фінансового кредиту № 30043-02/2024 від 18.02.2024 (а.с. 14-19), копію таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки (а.с. 20-21), паспорт споживчого кредиту (а.с. 11-13), копію довідки ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» №3466_28 від 31.01.2025 про перерахування коштів (а.с. 22), копію розрахунку заборгованості (а.с. 23-25);

копію договору фінансового кредиту № 20518-01/2024 від 15.01.2024 (а.с. 33-38), копію таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки (а.с. 39-40), паспорт споживчого кредиту (а.с. 30-32), копію довідки ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» №3466_28 від 31.01.2025 про перерахування коштів (а.с. 41), копію розрахунку заборгованості (а.с. 42-45);

копію договору позики № 2511214 від 26.01.2024 (а.с. 53-55), копію таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки (а.с. 56), копію розрахунку заборгованості (а.с. 65);

копію договору споживчого кредиту № 7 від 19.06.2019 (а.с. 71-76) та копію додаткової угоди від 06.05.2021 про зміну умов договору № 7 від 19.06.2019 (а.с. 77), оферту та заяву про прийняття оферти (а.с. 78-79), копію розрахунку заборгованості (а.с. 85).

Суд ставиться критично до тверджень позивача, що вказані вище договори підписані відповідачко за допомогою електронного підпису, оскільки позивачем не долучено до матеріалів справи будь-яких доказів (договорів, листування тощо), які прямо чи опосередковано свідчать, що електронний підпис (або ідентифікатор) був призначений для ідентифікації відповідачки та належить саме їй.

Суд бере уваги, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження реєстрації відповідачки в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, отримання нею логіну та паролю в даній системі, подання заявки на отримання кредиту, а також ознайомлення з усіма істотними умовами договору.

Згідно постанови Верховного Суду від 29.01.2021 у справі N 922/51/20 учасник справи на обґрунтування своїх вимог і заперечень має право подати суду електронний доказ в таких формах: 1) оригінал; 2) електронна копія, засвідчена електронним цифровим підписом; 3) паперова копія, посвідчена в порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом, однак є однією з форм, у якій учасник справи має право подати електронний доказ (частина третя статті 96 ГПК України), який, в свою чергу, є засобом встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (п.1 ч. 2 ст.73 ГПК України). Отже, подання електронного доказу в паперовій копії саме по собі не робить такий доказ недопустимим. Суд може не взяти до уваги копію (паперову копію) електронного доказу, у випадку якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу.

Тобто, відповідно до вказаній Верховним Судом у постанові від 29.01.2021 у справі N 922/51/20 правовій позиції, паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом та суд може не взяти до уваги копію (паперову копію) електронного доказу, лише у випадку якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу.

Згідно правого висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, яка висловлена при розгляді справи N 757/28231/13-ц, єдиним належним доказом достовірності наданих копій могло бути лише дослідження оригіналів електронних доказів.

В даному випадку під час розгляду цієї справи позивачем подано паперові копії електронних доказів, заразом оригінали електронних доказів суду надані не були, у зв`язку з чим, суд дійшов переконання, що зазначений у позові порядок укладення кредитних договорів, не є належним чином обґрунтований та не доведений позивачем.

Заразом, суд бере до увагу, що позивачем не надано доказів на підтвердження дійсного перерахунку кредитних коштів первісними кредиторами на банківський рахунок відповідачки та позивачем не доведено фактичного користування відповідачкою кредитними коштами.

Крім того, суд бере до уваги, що в підписаному сторонами договорі позики № 2511214 від 26.01.2024 та договорі споживчого кредиту № 7 від 19.06.2019, відсутні данні щодо відкритого (наявного) карткового рахунку відповідачки.

Окрім цього, позивачем не надано на підтвердження надання кредитних коштів платіжних доручень, з яких вбачалося б, що на виконання вказаних вище договорів про надання кредитів та позики, первісними кредиторами були здійснені перекази коштів відповідачці.

Сама по собі копія довідки, яка сформована ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» від 31.01.2025 про електронний переказ коштів за кредитним договором № 30043-02/2024 від 18.02.2024 (а.с. 22) та № № 20518-01/2024 від 15.01.2024 (а.с. 41) , не є належним та достатнім доказом виникнення та існування між кредитором та ОСОБА_1 кредитних відносин та доказом заборгованості.

З урахуванням викладеного вище, суд вважає, що у справі відсутні належні та допустимі докази про видачу первинним кредитором суми кредиту відповідачеві (виписки з рахунку клієнта, заяви на видачу готівки, розрахунково-касових документів, розписки про отримання тощо), які позивач не надав на підтвердження наявності права вимоги до відповідачки та її розміру, всупереч процесуального обов`язку доказування, тому суд дійшов переконання, що позивачем не доведено наявність заборгованості відповідача (не надано виписки за картковими рахунками) належними та допустимими доказами.

Оскільки позивач на власний розсуд розпорядився своїми процесуальними правами щодо доведеності позовних вимог, саме він несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 у справі № 755/18920/18).

Відповідно до змісту частини першої статті 1050 ЦК України з урахуванням статей 526, 527, 530 ЦК України, банк/фінансова установа має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, а отже відповідно до змісту ст. 1077, 1078, 1082 ЦК України такі документи має надати до суду фактор, який доводить отримання права вимоги у клієнта, яке існує на день звернення до суду з цим позовом.

Розрахунки заборгованості, на які посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а, отже, не є належним доказом наявності заборгованості. Зазначений розрахунок з зазначенням конкретного розміру заборгованості, є документом, що створений самим позивачем, а, відтак, інформація зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Виконані Позивачем розрахунки заборгованості не є і не можуть бути належними доказами, які доводять дані обставини та є достатніми для її встановлення, так як складання даного документу залежить виключно від волі позивача.

Розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку). Такий висновок щодо оцінки односторонніх документів банку кореспондує висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 та Верховного Суду України в постанові від 11.03.2015 р. № 6-16цс15.

Доказом надання позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит.

Разом із тим, позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» не було надано жодного первинного документу, який би засвідчив, що позикодавцями ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» були перераховані грошові кошти відповідачці в розмірах та на рахунки, що передбачені кредитним договором, а відповідачка ці кошти отримала.

Доказів, які б свідчили про виконання позикодавцем умов договору по видачі кредитних коштів або доказів перерахунку коштів на картковий рахунок відповідача позивач не надав.

У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 334/3056/15.

Верховний Суд наголошує на тому, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з позичальника на користь банку (постанова Верховного Суду від 12.10.2023 у справі № 308/3956/15-ц).

Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про витребування доказів, зокрема, інформації стосовно перерахування кредитних коштів у первісних кредиторів. Тобто, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.

Додані до позовної заяви розрахунки заборгованості за договорами не є належними доказами надання відповідачеві кредитних коштів та наявності заборгованості, оскільки сам розрахунок є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику, а будь-яких доказів перерахування коштів на картку чи на рахунок відповідача позивачем не надано.

Вказані висновки ґрунтуються на правовій позиції, викладеній Верховним Судом у постанові від 29.01.2020 у справі № 755/18920/18.

Крім того, з розрахунку заборгованості за кредитним договором № 30043-02/2024 від 18.02.2024 вбачається загальна сума заборгованості 30 875,00 грн, з яких: 9 500,00 грн - сума заборгованості за кредитом; 21 375,00 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 23-25), яка утворилась на час отримання позивачем права вимоги 19.09.2024 від ТОВ «Аванс Кредит» та залишилась незмінною на час подачі позову. З вказаного розрахунку неможливо встановити ані період, протягом якого нараховані відсотки, ані процентну ставку. Також неможливо перевірити правильність розрахунку заборгованості в частині тіла кредиту, адже з нього не вбачається, як саме вона утворилась, враховуючи, що згідно кредитного договору кредит надавався у сумі 9 500 грн, чи були погашення тощо.

Тотожна ситуація вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором № 20518-01/2024 від 15.01.2024 у якому зазначено загальну суму заборгованості 8 846,00 грн, з яких: 4 634,00 грн - сума заборгованості за кредитом; 4 212,00 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 42-45), яка утворилась на час отримання позивачем права вимоги 19.11.2024 від ТОВ «Аванс Кредит» та залишилась незмінною на час подачі позову. З вказаного розрахунку неможливо встановити ані період, протягом якого нараховані відсотки, ані процентну ставку. Також неможливо перевірити правильність розрахунку заборгованості в частині тіла кредиту, адже з нього не вбачається, як саме вона утворилась, враховуючи, що згідно кредитного договору кредит надавався у сумі 5 000 грн, чи були погашення тощо.

Що стосується розрахунку заборгованості за договором позики № 2511214 від 26.01.2024, за період з 25.07.2024 по 28.02.2025, станом на 28.02.2025 заборгованість за Договором позики № 2511214 від 26.01.2024 не погашена, залишок заборгованості складає 27 023,75 грн, з яких: 7 550,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 19 473,75 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 65). Зазначений розрахунок заборгованості сформований безпосередньо позивачем, що позбавляє суд встановити суму наданого кредиту, період, протягом якого нараховані відсотки, процентну ставку. Також неможливо перевірити правильність розрахунку заборгованості в частині тіла кредиту, адже матеріали справи взагалі не містять доказу перерахування коштів на рахунок відповідачки, при цьому, суд звертає увагу, що сума позики зазначена у договоріпозики № 2511214 від 26.01.2024 у розмірі 8 000,00 грн відрізняється від суми, зазначеної в розрахунку як тіло кредиту у розмірі 7 550,00 грн. За таких обставин, неможливо встановитисуму наданої позики, відповідно встановити правильність наданих стороною позивача розрахунків.

Аналогічно, на підставі розрахунку заборгованості за кредитним договором № 7 від 19.06.2019, за період з 11.05.2021 по 28.02.2025, станом на 28.02.2025 заборгованість за Кредитним договором № 7 від 19.06.2019 не погашена, залишок заборгованості складає 8 265,00 грн, з яких: 5 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3 265 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 85), також неможливо зробити висновки щодо обґрунтованості розміру вимог. Крім того, матеріали справи не містять підпису ОСОБА_1 на Договорі № 7 про надання споживчого кредиту від 19.06.2019, Додаткової угоди від 06.05.2021 та заяву на отримання кредиту від ТОВ «ФК «Інвест Фінанс», яка не підписана відповідачкою, а тому суд не може взяти до уваги, зазначену копію, як належний доказ надання кредитних коштів відповідачці.

Суд звертає увагу, що розрахунок заборгованості за договором є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13.05.2020, справа №219/1704/17, провадження №61-1211св19.

Заразом, суд ставиться критично до доводів позивача, щодо неможливості надати оригінали первинних документів, в тому числі які підтверджують факт перерахування кредитних коштів на рахунок Позичальника, оскільки такі документи є банківською таємницею, заразом, суд звертає увагу, що позивач не позбавлений права звернутися до суду з клопотанням про витребування доказів, відповідно до чинного законодавства, при цьому з таким клопотанням до суду не звернувся.

У позовній заяві позивачем не зазначено про наявність доказів, які він не може подати разом з позовною заявою, не виконано обов`язку, що передбачений ч. 4 ст. 83 ЦПК України, щодо зазначення доказів, які позивач не може подати разом з позовною заявою, щодо зазначення причин неможливості подання таких доказів та щодо подання доказів, які підтверджують, що позивач здійснив всі залежні від нього дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Суд бере до уваги, надані доводи відповідачки щодо встановлення дійсності передачі права вимоги до відповідачки первісним кредитором позивачу, адже матеріали справи не містять доказів підтвердження здійснення оплати за договорами відступлення прав вимоги, а уразі його безоплатності - обгрунтування.

Так, суд бере до уваги, що надані позивачем витяги з Реєстру боржників до договорів факторингу за змістом вказаних норм ст.ст. 1077, 1078, 1082 ЦК України не є достатніми доказами цих обставин.

Так, в матеріалах справи міститься з Реєстру боржників до Договору факторингу № 19092024 від 19.09.2024 (а.с. 29). Вказаний Витяг містить лише підпис представника ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення кредитів», а підпис представника ТОВ «Аванс Кредит» - відсутній.

Також, в матеріалах справи міститься Витяг з Реєстру боржників до Договору факторингу № 19112024 від 19.11.2024 (а.с. 50. Вказаний Витяг містить лише підпис представника ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення кредитів», а підпис представника ТОВ «Аванс Кредит» - відсутній.

В матеріалах справи міститься Витяг з Реєстру боржників № 28 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 (а.с. 64). Вказаний Витяг містить лише підпис представника ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення кредитів», а підпис представника ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» - відсутній.

В матеріалах справи міститься Витяг з Реєстру боржників до Договору факторингу № 11052021 від 11.05.2025. (а.с. 84) Вказаний Витяг містить лише підпис представника ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення кредитів», а підпис представника ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» - відсутній.

Надані позивачем витяги з Реєстру боржників до договорів факторингу не містять підпису сторін фактору та клієнта, які би підтверджували дійсність переходу права вимоги до боржниці ОСОБА_1 за договорами.

Безпосередньо реєстрів боржників до договорів факторингу, з якого вбачалося би право вимоги за кредитними договорами, позивачем надано не було. Фактично доданий витяг є документом, що надрукований позивачем та підписаний його керівником, що не є ідентичним копії оригінального документа.

Підписаний сторонами та скріплений печатками акт прийому-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Позивач надав на підтвердження позову копії витягів з Реєстру боржників до договорів факторингу. Проте, витяг з реєстру боржників, на який посилається позивач як на належний та допустимий доказ, не може бути визнаний судом таким в розумінні глави 5 ЦПК України. Зазначений витяг не містить реквізитів, які повинні бути відображені в оригіналі документу, зокрема відсутні підписи Клієнта та відтиски печаток. Встановлені обставини свідчать, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження, що до позивача перейшло право вимоги до відповідача відповідно до договору факторингу.

Передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином (постанова Верховного Суду від 24.04.2018 по справі N 914/868/17).

Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 у справі N 905/306/17 зробив правовий висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

При цьому, чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу.

Також Верховний Суд неодноразово зазначав, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29.06.2021 у справі N 753/20537/18, від 21.07.2021 у справі N 334/6972/17, постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.12.2021 у справі N 911/3185/20).

Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного Суду від 29 червня 2021 року по справі N 916/2040/20).

Суд бере до уваги твердження відповідачки про наявність правових підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати заборгованості за відсотками за зазначеними вище договорами, починаючи з 11.06.2024 на підставі ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки відповідачкою доведено факт перебування у шлюбних відносинах з ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 23.02.2008 (а.с. 157-158, 161-162), який є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідченням НОМЕР_6 від 26.02.2025 (а.с. 163, 164), та перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_4 згідно з довідки форми 5 № 1655/445 від 08.05.2025 (а.с. 165, 166) та копії посвідчення офіцера серії НОМЕР_5 (а.с. 167-176).

Так, за приписами ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.

Рішенням Ради національної безпеки і оборони України «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України» від 01.03.2014, яке введене в дію 02.03.2014, констатовано виникнення кризової ситуації, яка загрожує національній безпеці України та вимагає необхідності вжиття заходів щодо захисту прав та інтересів громадян України, суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості державних кордонів України, недопущення втручання в її внутрішні справи.

Законом України від 20.05.2014 №1275-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань підчас проведення мобілізації» внесені зміни до ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яку доповнено пунктом 15 наступного змісту: військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Згідно із Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

В Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і триває дотепер.

Крім того, Національний банк України у своєму листі від 02 вересня 2014 року № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.

Аналогічний за змістом правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 306/1157/15-ц (провадження № 61-2525св18), від 30.05.2018 у справі № 521/12726/16-ц (провадження № 61-16144св18), від 10.01.2019 у справі № 327/353/16-ц (провадження № 61-25229св18) та від 04.09.2019 у справі № 554/10264/17 (провадження № 61-42778св18)».

З урахуванням наведеного вище, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати заборгованості за відсотками за зазначеними вище договорами, починаючи з 11.06.2024, проте, з урахуванням, неможливості встановити порядок та формулу нарахування відсотків по зазначеним вище кредитним договорам та договору позики, суд позбавлений можливості, зменшити суму заборгованості за відсотками.

З урахуванням викладеного вище, суд дійшов переконання, про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ».

7. Розподіл судових витрат

Згідно з вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 3 028,00 грн (а.с 1).

Згідно з вимогами ст.141 ЦПК України, з урахуванням наведеного, оскільки в задоволенні позову відмовлено, судові витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. 4, 5, 7, 10, 11, 12, 13, 43, 76-81, 83, 83, 84, 89, 133, 141, ст.178, 247, 258, 259, 263-265, ч.4 ст.268, ст. 273, 274-279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами № 30043-02/2024 від 18.02.2024 у сумі 30 875,00 грн; № 20518-01/2024 від 15.01.2024 у сумі 8 846,12 грн; № 7 від 19.06.2019 у сумі 8 265,00 грн; за договором позики № 2511214 від 26.01.2024 у сумі 27 023,75 грн, залишити без задовольнити.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч. 1, 2 ст. 273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу (ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (ч.4 ст.268 ЦПК України).

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки: http://og.hr.court.gov.ua /sud2029/.

Повне ім`я/найменування сторін:

Позивач - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, , ел. пошта , тел. 60.

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_7 , виданий 08.04.2008 Московським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, тел. НОМЕР_8 .

Суддя Д.Г. Паляничко