Справа № 468/1885/25
Провадж.№ 2/481/683/2025
Р І Ш Е Н Н Я

іменем У К Р А Ї Н И

заочне

30.12.2025 року м.Новий Буг

Новобузький районний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Уманської О.В., за участю секретаря судового засідання Кузьміної Н.П., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

у серпні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 30000 гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 21.03.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 (далі відповідач) було укладено договір про надання споживчого кредиту №1510289. Відповідно до договору ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» зобов`язалося надати та надало відповідачу кредит в розмірі 3 000,00 гривень, а відповідач зобов`язався вчасно повернути кредит, а також сплачувати проценти за користування ним.

24.12.2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу №24122024, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до відповідача за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №1510289 від 21.03.2024 року.

Позичальник свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконав, в зв`язку з чим виникла заборгованість в загальному розмірі 30000 гривень, в тому числі: заборгованість за кредитом у розмірі 3000 грн та заборгованість за процентами у розмірі 27000 грн. Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача у повному обсязі та відшкодувати судові витрати. Крім того просив суд застосувати положення ст.265 ч.ч.10, 11 ЦПК України та зобов`язати особу, що здійснюватиме примусове виконання рішення, нараховувати інфляційні втрати та 3% річних відповідно ст.625 ЦК України починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення.

Ухвалою суду від 06.10.2025 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін (письмове провадження).

Ухвалою від 06.10.2025 року було задоволено клопотання позивача про витребування документів в АТ КБ «ПриватБанк», які надійшли до суду 27.10.2025 року.

Про розгляд справи сторони повідомлені належним чином

Про розгляд справи сторони повідомлені належним чином.

Правом на подання відзиву відповідач не скористався. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, рекомендованою поштою з повідомленням про вручення.

В матеріалах справи мається заява представника позивача про підтримання позовних вимог, з клопотанням про розгляд справи без участі його представника. Проти заочного розгляду справи не заперечує.

Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

21.03.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №1510289. Відповідно до договору ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» зобов`язалося надати та надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 3000 грн зі строком користування протягом 360 днів, а відповідач зобов`язався вчасно повернути кредит, а також сплачувати періодичні платежі відповідно до графіку. Стандартна процентна ставка складає 2,5 % в день. Орієнтовна реальна річна ставка 90465,53% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту 30 000,00 грн.

Кошти по кредиту надаються у безготівковій формі шляхом перерахування: у розмірі 3000 гривень за реквізитами платіжної картки наданої відповідачем .

Факт перерахування 21.03.2024 року ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» кредитних коштів у розмірі 3000 грн. 00 коп. на картковий рахунок відповідача НОМЕР_1 підтверджується інформацією ТОВ «ПЕЙТЕК» про успішність транзакції від 21.03.2024 року від імені ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та інформацією АТ КБ «ПриватБанк» від 15.10.2025 року про належність картки НОМЕР_2 ОСОБА_1 та зарахування на неї коштів від Р2Р_SL_CR у розмірі 3000 гривень 21.03.2024 року.

24.12.2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу №24122024, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до відповідача за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №1510289 від 21.03.2024 року.

Акт приймання передачі Реєстру боржників за договором факторингу №24122024 складений та підписаний сторонами 24.12.2024 року. Відповідно до витягу з Реєстру боржників за договором факторингу №24122024 від 24.12.2024 року, під номером 2409 в реєстрі зазначено про відступлення прав вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №1510289 у сумі 25350 грн.

Отже до ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» відповідно до укладеного договору факторингу перейшло право грошової вимоги до Відповідача.

Згідно ч. 1 ст.626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Ч. 1 ст. 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1ст.628ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 207 ЦК України (в редакції на час укладення договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 611,612,623-625,1049,1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема, повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.

Також, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1078, ч. 1 ст. 1082 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ст.514, ч. 1 ст.1084 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконав, у зв`язку з чим за кредитним договором виникла заборгованість в загальному розмірі 30 000,00 грн, в тому числі: заборгованість за кредитом у розмірі 3 000,00 грн, заборгованість за процентами у розмірі 27 000,00 грн.

Заборгованість за кредитним договором повністю підтверджена відповідним розрахунком та узгоджується з умовами договору (в тому числі узгодженими сторонами розміром процентної ставки, строком кредитування.

Таким чином, позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про застосування судом положень ст.265 ч.ч.10, 11 ЦПК України та зобов`язання особу, що здійснюватиме примусове виконання рішення, нараховувати інфляційні втрати та 3% річних відповідно ст.625 ЦК України, то вони є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають, оскільки правила ст.265 ч.ч.10, 11 ЦПК України встановили виняток із загального правила, надавши суду повноваження за результатами з`ясування характеру та правової природи матеріальних відносин між сторонами по справах про стягнення боргу, на який нараховують відсотки або пеню, продовжити нарахування відсотків або пені на період після ухвалення судового рішення. Правова мета приписів ст.265 ч.ч.10, 11 ЦПК України полягає у наданні суду повноважень поширити дію постановленого рішення та продовжити нарахування пені або відсотків на майбутнє поза часовими межами, в яких суд розглянув і вирішив спір по суті заявлених позовних вимог про стягнення відповідних пені або відсотків, що має на меті позбавити кредитора потреби звертатися до суду з позовом про стягнення пені або відсотків за наступні періоди невиконання зобов`язання після того, як було ухвалено судове рішення. Формулювання вказаних норм процесуального права визначають право, а не обов`язок суду зазначити в рішенні про таке нарахування, відповідно суд на власний розсуд із урахуванням обставин, що мають істотне значення (майнового стану відповідача), на основі принципів розумності, справедливості та пропорційності, вирішує питання про можливість у конкретній справі застосовувати приписи ст.265 ч.ч.10, 11 ЦПК України. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великою Палати Верховного Суду від 05 червня 2024 року по справі №910/14524/22.

Крім того у порядку ч. 10 ст. 265 можуть бути застосовані 3 % річних передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України за умови, що позивач заявив відповідну позовну вимогу про стягнення 3 % річних за порушення виконання грошового зобов`язання і суд задовольнив таку вимогу (тобто за неправомірне користування кредитними коштами).

Водночас позивач у цій праві не заявляв позовної вимоги про неправомірне користування грошовими коштами та стягненням у зв`язку з цим 3 % річних, відповідно, така вимога і не розглядалась судом (в межах позовних вимог). Позивач у цій справі заявив тільки вимоги про стягнення основної заборгованості та процентів за користування кредитом (правомірне користування кредитними коштами).

Враховуючи зазначені обставини, зважаючи на положення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, вимога позивача про застосування ст.265 ЦПК України та ст.625 ЦК України є необґрунтованою, а тому в цій частині позову необхідно відмовити.

Вирішуючи питання щодо судових витрат суд вважає, що у зв`язку з задоволенням позовних вимог, на підставі ст.141 ЦПК України, документально підтверджені судові витрати понесені позивачем, які складаються зі сплаченого судового збору в сумі 2422,40 грн., підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що стягненню підлягають витрати на правову допомогу лише в сумі 4000 грн., виходячи з наступного.

Стороною позивача надано належні, допустимі та достатні докази витрат позивача на професійну правничу допомогу по даній справі, а саме: договір №10/12-2024 від 10.12.2024 року, укладений між ТОВ"Фінансова компанія "Фінтраст Капітал" та адвокатом Столітнім Михайлом Миколайовичем, заявку №9964 на виконання доручення до Договору №10/12-2024 від 10.12.2024 року, укладену між ТОВ"Фінансова компанія "Фінтраст Капітал" та адвокатом Столітнім Михайлом Миколайовичем, акт прийому-передачі виконаних робіт від 10.12.2025 року, рахунок на оплату замовлення. Враховуючи викладене та те, що розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним. Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру, за відсутності протиріч між наявними по справі доказами, судова практика є сталою, застосування великої кількості законів спірні правовідносини не передбачають, матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження та збирання б яких адвокат витратив значний час. Враховуючи принципи співрозмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, обсягом та змістом наданих адвокатських послуг і виконаних робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 4000 грн.

Керуючись ст.ст.12,13,76-83,141,259,263-265,280-282,289 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором №1510289 від 21.03.2024 року в розмірі 30 000,00 гривень.

Решту позовних вимог залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» судовий збір в розмірі 2 422,40 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000,00 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Відомості про сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» (03150 м. Київ, вул. Загородня 15 офіс 118/2, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 30.12.2025 року.

Суддя