Провадження №2/523/9665/25
У Х В А Л А

29.12.2025 року м. Одеса

Суддя Пересипського районного суду м. Одеси Кремер І.О., розглянувши заяву позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 523/27503/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно.

Одночасно із зверненням до суду з даним позовом суду позивачка ОСОБА_3 подала заяву про забезпечення позову. Обґрунтовуючи вимоги вказаної заяви позивачка вказує на те, що у зазначеному позові ставиться питання про визнання права власності на кафе бар « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 768,50 кв.м. На даний відповідач не визнає за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на це майно та всілякими засобами впродовж тривалого часу намагається заволодіти майном з метою в майбутньому розпорядитися їм на власний розсуд. Так, останніми подіями які були в серпні вересні 2024 року відбувся рейдерський захват майна, внаслідок чого було відкрито кримінальне провадження № 0000410 від 30.08.2024 за правовою кваліфікацією ст.ст. 356, ч. 2 ст. 190 КК України. Окрім того, існує ризик відчуження відповідачем майна або інших дій на користь третіх осіб. У зв`язку з цим, просить суд вжити заходи забезпечення позову у виді накладення арешту на нерухоме майно, а саме кафе бар « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 768,5 кв.м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 шляхом заборони будь яким фізичним, юридичним чи іншим особам вчиняти будь які дії з розпорядження арештованим майном з переходом права власності на іншу особу або інших осіб, а саме відчужувати, передавати у власність, дарувати, забезпечувати зобов`язання, передавати у вигляді внеску до статутного капіталу та вчиняти будь які інші правочини щодо зміни власника цього майна.

Суддя розглядає дану заяву без повідомлення учасників справи, згідно вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Дослідивши матеріали заяви та справи, суддя доходить на ступного висновку.

Згідно приписів п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно приписів ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до роз`яснень Постанови № 9 Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідного виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

Як вбачається зі змісту поданої заяви, позивачка ОСОБА_1 вказує на те, що необхідно вжити заходи забезпечення позову у виді накладення арешту на нерухоме майно, а саме кафе бар « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 768,5 кв.м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 шляхом заборони будь яким фізичним, юридичним чи іншим особам вчиняти будь які дії з розпорядження арештованим майном з переходом права власності на іншу особу або інших осіб, а саме відчужувати, передавати у власність, дарувати, забезпечувати зобов`язання, передавати у вигляді внеску до статутного капіталу та вчиняти будь які інші правочини щодо зміни власника цього майна.

По справі встановлено, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 16.02.2017 за результатами розгляду справи № 1527/3743/12 ухвалено, в тому числі, в порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по 1/2 частці за кожним право власності на будівлю кафе бару «Монте Кристо», загальною площею 768,5 кв.м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, позивачкою до матеріалів заяви було додано Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 181116097 від 16.09.2019 року, з якого вбачається, що ОСОБА_2 набув право власності на 1/2 частку нежитлової будівлі кафе бару «Монте Кристо», загальною площею 768,5 кв.м. на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16.02.2017 року у справі № 1527/3743/12.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наступного: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із такою заявою до суду. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову ст. 151 ЦПК України.

Разом з цим, позивачкою ОСОБА_1 у поданій заяві не зазначено обставини, що підтверджені належними доказами, які свідчать про існування реальної загрози відчуження відповідачем належного йому майна, а твердження про можливість відповідачем у будь який час здійснити відчуження майна або інших дій на користь третіх осіб, на яке позивачка просить суд накласти арешт, є припущенням, що не може слугувати безумовною підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

З приводу твердження ОСОБА_1 про те, що серпні вересні 2024 року відбувся рейдерський захват невідомою особою (як вбачається із витягу з ЄРДР № 0000410 прим. суду) її майна, внаслідок чого було відкрито кримінальне провадження № 0000410 від 30.08.2024 за правовою кваліфікацією ст.ст. 356, ч. 2 ст. 190 КК України, суд зазначає, що вказана обставина не стосується предмета розгляду даної справи та не жодним чином не підтверджує того факту, що станом на момент звернення позивачки з даним позовом (23.12.2025) взагалі існує ризик відчуження чи наміру вчини будь які дії з відчуження відповідачем ОСОБА_2 належної йому на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16.02.2017 року 1/2 частини нежитлової будівлі кафе бару «Монте Кристо», загальною площею 768,5 кв.м.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є саме підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими заявник пов`язує застосування певного виду забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, що в свою чергу забезпечить позивачу реальне та ефективне виконання рішення суду.

Таким чином, суддя вважає, що позивачка ОСОБА_1 в заяві про забезпечення позову не навела достатнє обґрунтування необхідності забезпечення позову, а саме існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у разі не накладення заходів забезпечення позову, вчинення відповідачем ОСОБА_2 дій, які дають підстави вважати про його намір відчужити 1/2 частку нежитлової будівлі кафе бару «Монте Кристо», загальною площею 768,5 кв.м., що позбавляє суддю можливості дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді арешту може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Враховуючи вищенаведене, та беручи до уваги заява про забезпечення позову не містить належного обґрунтування необхідності забезпечення позову із підтвердженням належних доказів, а саме існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у разі не накладення заходів забезпечення позову, а тому суд вважає, що лише посилання в заяві на потенційну можливість здійснення відчуження об`єкту нерухомості, без наведення відповідного обґрунтування та підтвердження їх доказами, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Враховуючи вищенаведене, оскільки заява про забезпечення позову не містить належного обґрунтування необхідності забезпечення позову, суддя доходить висновку, що в задоволенні поданої заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 149 - 153 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії, шляхом подачі апеляційної скарги.

Повний текст ухвали складено 30 грудня 2025 року.

Суддя Пересипського

районного суду м. Одеси: І.О. Кремер