Номер провадження 2/404/5301/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2025 року Суддя Фортечного районного суду міста Кропивницького Іванова Н.Ю., вирішуючи питання про відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кривонос Андрій Ілліч до Управління комунальної власності Кропивницької міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2025 року до суду надійшла позовна заява від адвоката Кривоноса А.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 до Управління комунальної власності Кропивницької міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю. Представник позивача просив суд встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зі спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з 2016 року по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначав, що батько позивача наказав, щоб той доглядав до смерті його цивільну дружину ОСОБА_2 . Таким чином, позивач і ОСОБА_2 жили однією сім`єю, вели спільний побут з 2016 року. ОСОБА_3 через похилий вік та хронічні хвороби потребувала постійного догляду та піклування. Позивач допомагав жінці в утриманні помешкання, в період загострення хронічних хвороб останньої готував їжу, здійснював закупівлю ліків, предметів спільного побуту й іншого майна для її потреб.

За дорученням ОСОБА_2 , позивач здійснював необхідні дії щодо укладення договорів про надання комунальних послуг та безпосередньо сплачував такі послуги. Представляв інтереси в інших установах.

Представник позивача вказував, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири, що належала спадкодавцю на праві постійного користування на підставі ордеру ВАТ «Кіровоградбуд» за № 201 від 28 квітня 1992 року. Оскільки позивач проживав із ОСОБА_2 останні 7 років однією сім`єю та вважає, що він фактично прийняв спадщину. Заповіт остання не залишила, інших спадкоємців за законом не має, оскільки єдина дочка спадкодавця, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач 10 січня 2024 року звернувся до нотаріальної контори щодо оформлення спадщини, проте йому було відмовлено та роз`яснено, що необхідно звернутися до суду за встановленням факту проживання однією сім`єю разом із спадкодавцем.

Вказував, що рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 23 жовтня 2024 року у справі № 404/1429/24 заяву задоволено на встановлено факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з 2016 року по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . Проте, постановою Кропивницького апеляційного суду від 09 квітня 2025 року справі у зв`язку із наявністю спору про право рішення суду першої інстанції скасовано, заяву залишено без розгляду та роз`яснено заявнику про право подати позов в загальному порядку.

Дослідивши матеріали позовної заяви, приходжу до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

П. 6 ч. 3 ст. 3 ЦК України передбачено, що загальними засадами цивільного судочинства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

П. 11 ч. 3 ст. 3 ЦПК України передбачено, що основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Разом з тим, однією з основних засад цивільного судочинства, у відповідність до ст.2 ЦПК України, є неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно з ч. 2 ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Як зазначено в ч. 4 ст. 44 ЦПК України, суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Разом з тим, в силу вимог ч. 4 ст. 44 ЦПК України, суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали (ст. 143 ЦПК України).

Види заходів процесуального примусу визначені ч. 1 ст. 144 ЦПК України, а саме: попередження; видалення із залу судового засідання; тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; привід; штраф.

Верховний Суд трактує зловживання як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення, що полягає у зловживанні процесуальними правами, за якого відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав, і визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав (ухвала ВС від 06.09.2018, справа № 552/2378/17).

Зловживання процесуальними правами - це цивільне процесуальне правопорушення, яке характеризується умисними недобросовісними діями учасників цивільного процесу (їх представників), що спричиняють порушення процесуальних прав інших учасників цивільного процесу (їх представників), з метою перешкоджання гарантованому у пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод правосуддю, що є підставою для застосування судом процесуальних санкцій (позбавлення права на процесуальну дію або застосування судом інших негативних юридичних наслідків, передбачених законом).

Зловживання правами характеризуються умислом, спрямованим на порушення порядку цивільного судочинства.

Характерними ознаками зловживання процесуальними правами є: формальне, непропорційне використання процесуального права всупереч легітимній меті, з якою це право встановлено нормами цивільного процесуального права, недобросовісність дій, умисний характер, завідома несумлінність.

Основна ознака зловживання процесуальними правами полягає в тому, що дії, які її складають, вчиняються з видимістю реалізації законних прав особи.

З аналізу наведених норм вбачається, що зловживанням правами можуть бути визнані дії учасника процесу, які формально хоча й передбачені серед його повноважень та прав, однак здійснюються ним не з метою досягнення передбаченого законом процесуального результату, а з метою взагалі перешкоджання розгляду справи.

Ознаками зловживання процесуальними правами є: недобросовісність; нечесність; відсутність відкритості поведінки; відсутність поваги до інтересів іншої сторони договору або відповідних правовідносин. Такі висновки наведені у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11.11.2019 у справі № 337/474/14.

Основною ознакою зловживання процесуальними правами є відсутність наміру вирішити реально існуючий цивільний спір, або забезпечити захист свого реально порушеного права, або намір перешкодити законним діям інших осіб шляхом звернення до суду та створення штучного судового спору, або використання судового спору як способу не виконувати вимоги законодавства щодо здійснення визначених ним дій.

Предметом даного позову є вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зі спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з 2016 року по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Спадковим майном є квартири, що належала спадкодавцю на праві постійного користування на підставі ордеру ВАТ «Кіровоградбуд» за № 201 від 28 квітня 1992 року.

Згідно наявних процесуальних документів, а саме з постанови колегії суддів судової палати у цивільних справах Кропивницького апеляційного суду від 09 квітня 2025 року у справі № 404/1429/24, судом установлено, що позивач вважає, що він є спадкоємцем четвертої черги за законом щодо майна померлої ОСОБА_2 , та звернувся до суду в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що він проживав зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Вказав, що до складу спадщини входить право спадкодавця (право власності/право користування) на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , на яку він не може отримати свідоцтво про право на спадщину.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції заінтересована особа Кропивницька міська рада заперечувала проти задоволення заяви посилаючись, як на недоведеність цього факту, так і на те, що право на квартиру не входить до складу спадщини.

Квартира за адресою АДРЕСА_1 не є приватною власністю, за життя ОСОБА_2 її не приватизувала.

Відповідно до ст. 106 ЖК України на випадок смерті наймача квартири член його сім`ї може вимагати визнання себе наймачем жилого приміщення замість попереднього наймача.

Між заявником та заінтересованою особою Кропивницькою міською радою виник спір про право, який стосується як складу спадщини (належності права власності на квартиру, спадкування права користування квартирою, яка можливо є комунальною власністю), а також права саме заявника на спадкування.

Таким чином, з наданих суду документів вбачається, що позовна заява про встановлення факту проживання однією сім`єю подана позивачем при обізнаності позивача про те, що квартира не є приватною власністю ОСОБА_2 .

Питання щодо наявності чи відсутності зловживання правом на подання заяви вирішується Судом у кожному конкретному випадку окремо. Проте, за загальним правилом, яке міститься у справі «Миролюбов та інші проти Латвії» (рішення від 15.09.2009), про зловживання правом у розумінні п. 3 ст. 35 Конвенції мова йде у тих випадках, коли поведінка заявника, яка явно не відповідає призначенню гарантованого Конвенцією права на звернення до Суду, порушує встановлений порядок роботи Суду або ускладнює належний перебіг розглядів справ. При цьому Суд наголошує, що визнання заяви неприйнятною з мотивів зловживання правом на подання заяви є винятковим процедурним заходом (пункти 62, 65).

Ознайомившись зі змістом даного позову та виходячи з суті заявлених позовних вимог, суд дійшов до переконливого висновку, що позивачем подано завідомо безпідставний позов та його дії спрямовані не на реальне вирішення справи та така дія підпадає під ознаки зловживання правом, визначеним у ст. 44 ЦПК України. Отже, подання позивачем даного позову суд розцінює як зловживання наданими процесуальними правами.

Обізнаність позивача, суд розцінює як подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер, оскільки позивачу завідомо достовірно відомо про неможливість відкриття провадження по даній справі виходячи з предмета заявлених ним позовних вимог.

За таких обставин вважаю дії позивача щодо подання даного позову як завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер, - зловживанням процесуальними правами позивача.

Згідно ч. 3 ст. 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Враховуючи наведене, оскільки дії позивача щодо подання даного позову як завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер, визнані судом зловживанням процесуальними правами позивача, приходжу до переконання про необхідність повернення позовної заяви позивачу на підставі ст. 44 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 19, 186, 352-356 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кривонос Андрій Ілліч до Управління комунальної власності Кропивницької міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю, повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 29.12.2025 року.

Суддя Фортечного районного суду

міста Кропивницького Н. Ю. Іванова