Дата документу 29.12.2025 Справа № 336/5984/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/5984/17 Головуючий у 1-й інстанції: Щаслива О.В.
Провадження № 22-з/807/163/25 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Трофимової Д.А.

суддів: Гончар М.С.,

Онищенка Е.А.

розглянувши заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про виправлення описки (або роз`яснення) у постанові Запорізького апеляційного суду від 29 жовтня 2025 року у справі з апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 жовтня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , третя особа районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району як орган опіки та піклування, про усунення перешкод у здійсненні права власності, виселення,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк» (далі АТ «ПУМБ») звернулося до суду із зазначеним позовом, який уточнило у процесі розгляду справи, до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , третя особа районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району як орган опіки та піклування, про усунення перешкод у здійсненні права власності, виселення. Представник АТ «ПУМБ» просив суд виселити відповідачів зі спірного будинку АДРЕСА_1 та надати їм в користування квартиру АДРЕСА_2 .

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 жовтня 2023 року позов Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в особі законного представника ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в особі законного представника ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , третя особа районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району як орган опіки та піклування, про усунення перешкод у здійсненні права власності, виселення залишено без задоволення.

Не погоджуючись із рішенням суду, представник АТ «ПУМБ» подала апеляційну скаргу, просила рішення суду скасувати, ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити позов, стягнути судові витрати.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 20 лютого 2024 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» залишено без задоволення. Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 жовтня 2023 року у цій справі залишено без змін.

АТ «ПУМБ» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 12 жовтня 2023 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 20 лютого 2024 року.

Постановою Верховного Суду від 15 січня 2025 року касаційну скаргу Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» задоволено частково. Постанову Запорізького апеляційного суду від 20 лютого 2024 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

При новому розгляді в суді апеляційної інстанції постановою Запорізького апеляційного суду від 29 жовтня 2025 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» задоволено частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 жовтня 2023 року у цій справі скасовано та ухвалено постанову наступного змісту.

Позов Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» задоволено частково.

Виселено ОСОБА_1 з будинку АДРЕСА_1 з наданням іншого постійного житлового приміщення: квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 30.8 кв.м, житловою площею 18,2 кв.м.

Виселено ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , з будинку АДРЕСА_1 без надання іншого житла.

Стягнуто з ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» судовий збір в розмірі по 1 028 грн. 57 коп. з кожного.

Виконання судового рішення в частині виселення ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 з будинку АДРЕСА_1 зупинено на період дії в Україні воєнного стану та на тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

До Запорізького апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про виправлення описки (або роз`яснення) у постанові Запорізького апеляційного суду від 29 жовтня 2025 року у цій справі.

В обґрунтування заяви зазначено, що відповідачі не згодні з постановою апеляційного суду, мають намір реалізувати власне право на касаційне оскарження, проте їм не відомі обставини складання та проголошення повного тексту постанови від 29.10.2025 року. Важливість зазначення дати складання повного тексту постанови від 29.10.2025 року є ключовою для визначення строків її касаційного оскарження. Відсутність у постанові від 29.10.2025 року вказівки на дату її складання об`єктивно унеможливлює для відповідачів вчасно подати наступні процесуальні документи, зокрема касаційну скаргу або клопотання про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження адже від цієї дати «складання повного тексту постанови» починається відлік строків для подання касаційної скарги.

Посилаючись на вказані обставини, просять «виправити помилку або роз`яснити дату складання повного тексту постанови Запорізького апеляційного суду від 29 жовтня 2025 року про часткове задоволення апеляційної скарги Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 жовтня 2023 року у справі за уточненим позовом акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , третя особа районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району як орган опіки та піклування, «Про усунення перешкод у здійсненні права власності, виселення»».

Представник Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» Посметна М.М. сформувала в системі «Електронний суд» заяву про залишення без розгляду клопотання ОСОБА_1 про роз`яснення рішення у справі № 336/5984/17 та постановлення окремої ухвали суду у справі № 336/5984/17.

Зазначає, що 11.12.2025р. АТ «ПУМБ» було отримано клопотання ОСОБА_1 про роз`яснення рішення у справі № 336/5984/17, згідно наданих копій поштових накладних про відправку, клопотання відправлялось ОСОБА_1 .

Звертає увагу, що клопотання ОСОБА_1 складено 12.12.2025р., а зареєстровано Запорізьким апеляційним судом 10.12.2025р. за номером 18129.

В поданому клопотанні зазначено, що представник АТ «ПУМБ» проживає за адресою відповідачів у справі: АДРЕСА_3 , та начебто представник Банку підписав це клопотання разом з відповідачами, як особа, яку виселяють.

Зауважує, що представник Банку ОСОБА_9 є у даній справі представником АТ «ПУМБ», яка не проживає та не проживала за будь-якою адресою в м. Запоріжжя та не підписувала зазначене клопотання на стороні відповідачів у справі.

Вважає, що така поведінка відповідачів свідчить про недобросовісність та приниження своїми ж діями самих відповідачів, які опустились до таких засобів та методів як підробка підпису, що за ознаками може розцінюватись, як кримінальне порушення, адже клопотання є процесуальним документом у справі. Зазначене слід розцінювати, як зловживання процесуальним правом з боку боржника та відповідачів у справі. Банк розцінює таку підробку, як грубе порушення принципів цивільного судочинства та поваги до сторони у справі та суду. Такі дії значно перевищують процесуальні права відповідача та підпадають під ознаки зловживання процесуальними правами, спрямоване на введення суду в оману та підроблення підпису представника Банку.

З огляду на викладене та з метою запобігання подальшого зловживання ОСОБА_1 своїми процесуальними правами, вважає, що суд повинен вжити до відповідача заходи процесуального примусу, визначені Цивільним процесуальним кодексом України.

З огляду на зазначене, вважає, що клопотання від 12.12.2025р., зареєстроване Запорізьким апеляційним судом 10.12.2025р. за номером 18129 з підробленим підписом представника Банку не підлягає розгляду Запорізьким апеляційним судом та повинно бути залишено без розгляду.

У зв`язку з вищевикладеним, просить залишити без розгляду клопотання ОСОБА_1 про виправлення помилки або роз`яснення постанови апеляційного суду. Застосувати до Головатенко Олени Юріївни заходи процесуального примусу шляхом постановлення окремої ухвали про накладення штрафу.

Вирішуючи питання обґрунтованості заяви, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини сьомої статті 265 ЦПК України у разі необхідності в резолютивній частині також вказується, серед іншого, про дату складення повного судового рішення.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Як вбачається з протоколу судового засідання від 29.10.2025 року (т. 4, а.с.136-140) у судовому засіданні 29.10.2025 року, в якому перегляд судового рішення в апеляційному порядку було закінчено, приймали участь представник позивача Посметна М.М. та представник відповідачів Уткін О.Є.

Відповідно до вимог частини першої статті 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

Згідно роз`яснень, викладених у п.19 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 №14, вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

При цьому, суд може виправити лише ті описки або арифметичні помилки, яких він сам припустився і які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудність, що відповідає правовій позиції Верховного Суду України у справі №6-788цс16 від 22.02.2017.

Враховуючи вказані норми процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що посилання на необхідність внесення виправлення в судове рішення апеляційного суду від 29 жовтня 2025 року є безпідставними, оскільки не зазначення дати складення повного судового рішення не є ані опискою, ані арифметичною помилкою, тому відсутні підстави для вирішення питання щодо внесення виправлень в судове рішення.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в ухвалі від 31 липня 2024 року у справі № 755/4855/22 (провадження № 61-16655св23).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року в справі №904/2526/18 (провадження №12-272гс18) зазначено, що роз`яснення судового рішення - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового документа. Тобто йдеться про викладення судового рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Необхідність такого роз`яснення випливає з обставин неоднозначного розуміння рішення суду з метою його виконання. Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд відмовляє в роз`ясненні рішення.

Згідно ухвали Великої Палати Верховного Суду від 06 жовтня 2020 року в справі №233/3676/19 (провадження № 14-65цс20) необхідність роз`яснення судового рішення може бути зумовлена його нечіткістю в резолютивній частині, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, або які будуть здійснювати його виконання. Тобто це стосується випадків, коли рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час його виконання. Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суті рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Водночас суд, роз`яснюючи рішення, не вносить зміни в існуюче рішення.

Виходячи із системного тлумачення положень чинного законодавства, рішення суду може бути роз`яснено у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Тобто, роз`яснення рішення суду це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі.

Отже, за змістом ст. 271 ЦПК України роз`яснення рішення - це більш повний, ясний, зрозумілий виклад тих пунктів рішення, які підлягають виконанню та розуміння яких викликає труднощі.

Діюче процесуальне законодавство визначає, що рішення суду повинно бути зрозумілим, яке полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення. В силу зазначеної норми процесуального права, роз`яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю, якщо воно є неясним та незрозумілим для осіб, щодо яких воно постановлене, так і тих, що будуть здійснювати його виконання.

Суть роз`яснення полягає в тому, що суд не повинен давати відповіді на нові та невирішені ним вимоги, він лише має роз`яснити положення постановленого ним рішення, які нечітко ним сформульовані, що позбавляє можливості його реалізації.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Як вбачається з мотивувальної та резолютивної частини постанови Запорізького апеляційного суду від 29 жовтня 2025 року, в ній чітко зазначені мотиви прийняття постанови, зміст постанови та її резолютивна частина є чіткими і зрозумілими, як для осіб, щодо яких вона ухвалена, так і для осіб, які будуть здійснювати її примусове виконання.

Зважаючи на те, що роз`яснення рішення за своєю суттю можливе тоді, коли незрозумілість ускладнює його реалізацію, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для роз`яснення рішення в розумінні ст. 271 ЦПК України.

Крім того, колегія суддів зауважує, що строк на касаційне оскарження визначається не судом, як помилково вважають заявники, а встановлений ст. 390 ЦПК України.

Щодо застосування до ОСОБА_1 заходів процесуального примусу шляхом постановлення окремої ухвали про накладення штрафу, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 385 ЦПК України суд апеляційної інстанції у випадках і в порядку, встановлених статтею 262 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу.

Відповідно до статті 262 ЦПК України окрему ухвалу може бути постановлено судом першої інстанції, судами апеляційної чи касаційної інстанцій. Суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Окрема ухвала суду - є процесуальним засобом судового впливу, якою суд реагує на виявлені під час розгляду справи порушення закону і причини та умови, що сприяли вчиненню порушення. Тобто підставою для постановлення окремої ухвали є виявлення порушення закону і встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню порушення.

Відповідно до частини 2 статті 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства.

Згідно частини 1 статті 143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що такі процесуальні дії, як постановлення окремої ухвали вчиняються під час розгляду справи.

Згідно частин 3, 4 статті 258 ЦПК України розгляд справи по суті судом першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку закінчується ухваленням постанови.

З матеріалів справи встановлено, що перегляд судового рішення в апеляційному порядку закінчено 29 жовтня 2025 року, апеляційним судом ухвалено відповідну постанову. Вчинення таких процесуальних дій як постановлення окремої ухвали після закінчення перегляду судового рішення в апеляційному порядку не допускається.

Частиною 2 статті 126 ЦПК України унормовано, що документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Ураховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що заяву Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» про постановлення судом окремої ухвали слід залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 126, 262, 269, 271, 385 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про виправлення описки (або роз`яснення) у постанові Запорізького апеляційного суду від 29 жовтня 2025 року у справі з апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 жовтня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , третя особа районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району як орган опіки та піклування, про усунення перешкод у здійсненні права власності, виселення, відмовити.

Заяву Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» про постановлення судом окремої ухвали залишити без розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 29 грудня 2025 року.

Головуючий Д.А. Трофимова

Судді: М.С. Гончар

Е.А. Онищенко