Справа №751/6220/25
Провадження №2-с/751/89/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року місто Чернігів

Суддя Новозаводського районного суду міста Чернігова Діденко А.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі №751/6220/25 про видачу судового наказу та стягнути з Комунального підприємства «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради у відшкодування витрат по сплаті судового збору,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі №751/6220/25 про видачу судового наказу та стягнути з Комунального підприємства «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради у відшкодування витрат по сплаті судового збору у сумі 151 грн 40 коп за розгляд справи про скасування судового наказу.

Заяву обґрунтовує тим, що судовим рішенням від 21 листопада 22025 року скасовано судовий наказ Новозаводського районного суду міста Чернігова №751/6220/25, провадження №2-н/751/1427/25, про стягнення ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01.04.2023 року по 01.07.2025 року, у розмірі 3257 гривень 65 копійок та 302 грн 80 коп. судового збору.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просить повернути судовий збір за звернення до суду із заявою про скасування судового наказу за загальним правило повернення судового збору, яке встановлено ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Дослідивши матеріали заяви, суддя дійшов такого висновку.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

До заяви про скасування судового наказу ОСОБА_1 додала квитанцію № від 15.11.2025 про сплату судового збору в розмірі 151,40 грн.

Розподіл судових витрат між сторонами передбачений статтею 141 ЦПК України. За змістом даної норми, розподіл судових витрат здійснюється між сторонами у разі задоволення позову або відмови у задоволенні позову, або часткового задоволення позову

Суд звертає увагу, що сторони, тобто позивач і відповідач, є учасниками справи у справах позовного провадження, тоді як при розгляді вимог у наказному провадженні учасниками справи є заявник та боржник (ст. 42 ЦПК України).

Заявник Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Чернігівської філії Комунального підприємства «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради звернулося до суду в порядку наказного провадження. Заява боржника ОСОБА_1 про скасування судового наказу також подана в порядку наказного провадження.

Порядок розгляду справ наказного провадження регулюється розділом II ЦПК України «Наказне провадження».

Так, сума судових витрат, що сплачена заявником при зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу, підлягає стягненню на його користь з боржника, про що зазначається в судовому наказі (п. 6 ч. 1 ст. 168 ЦПК України).

Однак положення вказаного розділу ЦПК України окремо не встановлюють порядку відшкодування витрат, пов`язаних з розглядом справи, які понесені боржником, зокрема не передбачається стягнення із стягувача на користь боржника судового збору в разі скасування судового наказу.

Отже, аналізуючи системно норми процесуального права, суд доходить висновку, що законодавець не передбачив розподіл судових витрат у разі скасування судового наказу, тобто питання стягнення судових витрат на користь боржника судом не вирішується.

Водночас законодавцем у частині 3 статті 171 ЦПК України визначені процесуальні дії суду, які можуть мати місце разом із скасуванням судового наказу поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 444 цього Кодексу.

При цьому за змістом ч. 2 ст. 164 ЦПК України, у разі скасування судового наказу сума судового збору стягувачу не повертається, а зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви, у разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження.

З огляду на приписи ч. 2 ст. 164 ЦПК України, можна дійти висновку, що розподіл судових витрат, що понесені у наказному провадженні, слід вирішувати у ході розгляду справи у порядку позовного провадження, а саме з урахуванням вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Покладення усіх документально підтверджених судових витрат саме на ту сторону, яка допустила порушення прав іншої особи, та з урахуванням фактичного змісту рішення суду, ухваленого по суті цивільно-правового спору, зокрема обсягу задоволених позовних вимог, відповідатиме таким принципам цивільного судочинства, як верховенство права, пропорційність та змагальність сторін (ст. 10, 11 та 12 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 42, 133, 141, 164, 170, 171, 258-261, 353 ЦПК України, суддя, -

Постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі №751/6220/25 про видачу судового наказу та стягнути з Комунального підприємства «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради у відшкодування витрат по сплаті судового збору у сумі 151 грн 40 коп за розгляд справи про скасування судового наказу відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Діденко