1Справа № 335/8166/25 2/335/3488/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2025 року ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? м.Запоріжжя

Вознесенівський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді: Апаллонової Ю.В., за участю секретаря судового засідання: Шевченко К.В., представника позивача Гришка І.І., представника відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 107-б, клопотання представника позивача про витребування доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

У підготовчому судовому засіданні представник позивача заявив клопотання про витребування в порядку ст. 84 ЦПК України у ОСОБА_4 копій банківських виписок по рахунку НОМЕР_1 за періоди 23.09.2021 23.10.2021, 05.10.2021 05.11.2021 та 24.03.2022 24.04.2022.

В обґрунтування клопотання представник зазначив, що відповідачем на підтвердження факту використання спірних коштів в інтересах подружжя було надано копії наступних платіжних документів: 1) копія платіжного доручення № 2 від 30.03.2022 щодо сплати забезпечувального платежу згідно попереднього договору купівлі продажу квартири від 29.03.2022 в сумі 2 482 000,00 гривень; 2) копія квитанції № 0.0..1 від 31.03.2022 щодо оплати послуг з підбору паркінгу згідно договору про надання послуг № 29032022/2 від 29.03.2022 року на суму 259 380,00 гривень; 3) копія платіжного доручення від 06.04.2022 щодо сплати забезпечувального платежу згідно попереднього договору купівлі - продажу паркінгу від 04.04.2022 на суму 372 060,00 гривень. Проте, доказом цільового використання спірних коштів на потреби подружжя може слугувати банківська виписка по рахунку Відповідача, на який перераховувались грошові кошти ( НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Укрсиббанк»), де за видатковими операціями можна б було встановити дійсну мету використання спірних коштів. Враховуючи те, що у відповідача наявна можливість надати суду банківську виписку по рахунку НОМЕР_1 , однак через недобросовісне виконання своїх процесуальних прав, визначених приписами ст. ст. 43 та 83 ЦПК України, Відповідачем не було надано суду відповідних документів. Дане клопотання не могло бути подане раніше, оскільки Позивач правомірно очікував на те, що копії запитуваних документів будуть надані Відповідачем разом із відзивом на позовну заяву.

У судовому засіданні представник відповідача заперечує проти задоволення вказаного клопотання, посилаючись на його безпідставність та порушення строків подання доказів стороною позивача.

Вивчивши письмові матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, зваживши доводи клопотання, суд доходить такого висновку.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Частиною 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Згідно з ч. 4 ст. 83 ЦПК України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Частинами першою, другою статті 84 ЦПК України визначено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У клопотанні повинно бути зазначено який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Тобто, задоволення клопотання про витребування судом доказів є можливим за умови, якщо особа, яка його заявляє, доведе складнощі в їх отриманні, тобто об`єктивну неможливість одержання та подання доказів до суду особисто через обставини, які перешкоджають такому поданню. Ці складнощі можуть мати юридичний або фактичний характер. Складнощі юридичного характеру полягають в тому, що на заваді одержання та подання доказу є норма закону забороняючого характеру, яка обмежує доступ особи до потрібної доказової інформації. Фактичні складнощі в одержанні доказів мають місце, якщо незважаючи на вжиті особою заходи, потрібний їй доказ одержати не вдалося. Заявляючи клопотання про витребування доказів, особа повинна посилатися на причини, за яких вона сама не може одержати цей доказ.

Тож, для витребування доказів судом, позивачу необхідно надати суду докази того, що ним вживалися заходи для отримання доказів, проте безуспішно, в зв`язку з чим подається клопотання про витребування доказів, яке повинно відповідати вимогам ч. 2 ст. 84 ЦПК України.

Разом із тим, заявляючи клопотання про витребування доказів в порядку ст.84 ЦПК України стороною позивача в порушення ч.1 ст. 84 ЦПК України не надано доказів неможливості самостійно надати запитувані в клопотанні докази, самостійного направлення запитів з метою отримання інформації та не надано доказів відмови особи, в якої витребовуються докази у наданні зазначених в клопотанні конкретно визначених доказів та не зазначено обставини, які може спростувати кожний наведений у клопотанні доказ, виходячи із предмету доказування у справі та доказів, на які посилаються сторони в обґрунтування вимог і заперечень. Крім того, з клопотання не вбачається неможливості спростувати відповідні обставини справи за відсутності такої інформації.

Більш того, першоджерелом інформації про рух коштів на рахунках відповідача є банківська установа, і саме виписка по рахунку відповідача створена та надана банком є первинним документом, що підтверджує здійснення банківських операцій по банківському рахунку, а позивачем у заяві як це передбачено п. 2 ч.2 ст.84 ЦПК України не зазначено підстави, з яких випливає, що копії банківських виписок має відповідна особа, а саме відповідач.

Суд враховує також, що позивач просить витребувати копії банківських виписок по рахунку за періоди з 23.09.2021 23.10.2021, 05.10.2021 05.11.2021 та 24.03.2022 24.04.2022, таким чином, витребувана інформація про рух коштів (виписка) по банківському рахунку відповідача за періоди наведені у клопотанні буде містити інформацію про всі банківські операції відповідача, в тому числі, які не стосується предмета спору, що в контексті втручання у сферу охоронюваної законом таємниці (ст.60 Закону України «Про банки і банківську діяльність») можливо лише за умови доведеної необхідності, пропорційності та безальтернативності такого заходу, чого позивачем у заяві про витребування доказів не доведено.

Також, на переконання суду, витребування позивачем копій банківських виписок за змістом клопотання представника позивача фактично спрямоване на перекладення обов`язку доказування заперечень відповідача щодо цільового використання коштів на потреби сім`ї, доведення якого покладається в силу ст. 81 ЦПК України на відповідача, на позивача, що суперечить принципу змагальності сторін та положенням ст. 81 ЦПК України.

Суд зазначає, що відповідач самостійно визначає обсяг і спосіб доказування своїх заперечень, а ненадання ним відповідних доказів тягне для нього процесуальні наслідки, передбачені законом, але не створює підстав для витребування таких доказів судом. Формальне посилання на доцільність або бажаність отримання такої інформації також не є підставою для її витребування судом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини третя та четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити (частина перша статті 264 ЦПК України).

Виходячи зі змісту вищенаведених правових норм, позивач та відповідач користуються рівними процесуальними правами та несуть рівні процесуальні обов`язки, в тому числі щодо надання суду доказів на підтвердження обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, а оцінку наданим учасниками справи доказам з точки зору їх належності, допустимості, достовірності і достатності буде надано судом під час ухвалення рішення по суті спору.

На підставі вищевикладеного, з огляду на предмет доказування і підстави заявленого позову, відсутність доказів того, що відповідачем вживалися заходи для отримання доказів, проте докази отримані не були, не зазначення у заяві підстав, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа, з урахуванням принципів змагальності сторін, диспозитивності та пропорційності процесуальних дій, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання про витребування доказів у спосіб обраний позивачем.

Керуючись ст.ст.11, 13, 49, 84 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 про витребування доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Вступна та резолютивна частина ухвали проголошена у судовому засіданні 26.12.2025 року. Повний текст ухвали складено 30.12.2025 року

Суддя Ю.В. Апаллонова