КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року м. Київ

справа № 752/26123/24

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

за участю секретаря судового засідання Слив`юк С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 14 березня 2025 року, ухвалене у складі судді Ольшевської І.О.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу «Темп-11», третя особа - голова Житлово-будівельного кооперативу «Темп-11» Косенко Ірина Олександрівна про поновлення на роботі та виплату середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу,

встановив:

У грудні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до відповідача ЖБК «Темп-11», в якому просила, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, поновити її на роботі на посаді бухгалтера ЖБК «Темп-11» з 29 жовтня 2024 року, зобов`язати відповідача врахувати, що для виконання бухгалтерських обов`язків з 29.11.2024 року введена посада заступника голови ЖБК з фінансових питань з посадовим окладом згідно штатного розкладу, стягнути з відповідача на її користь середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 29 жовтня 2024 року по день поновлення на роботі в ЖБК.

В обґрунтування позову зазначила, що працювала в ЖБК «Темп-11» з 01 травня 2006 року по 31 травня 2021 року. За рішенням суду від 16 вересня 2022 року поновлена на посаді бухгалтера. 16 липня 2024 року отримала рекомендований лист від відповідача про попередження про майбутнє звільнення з 11 вересня 2024 року у зв`язку із скороченням посади бухгалтера ЖБК.

04 листопада 2024 року в поштовому відділені №03030 отримала рекомендований лист, копію наказу від 25 жовтня 2024 року №17 про звільнення з роботи з 28 жовтня 2024 року.

Наголошувала на відсутності підстав правомірності скорочення посади бухгалтера ЖБК, вказувала, що їй невідомо про надання головою ЖБК Косенко І.О. до правління ЖБК обґрунтованих підстав скорочення штату (бухгалтера ЖБК), її не викликали на засідання правління ЖБК для роз`яснення доводів скорочення посади бухгалтера і надання позивачу можливості висловити заперечення щодо звільнення, у зв`язку з чим звільнення є протиправним.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 14 березня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та на невідповідність висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що її звільнення з посади бухгалтера відбулося з порушенням Статуту, законодавства про кооперацію та КЗпП, на що суд першої інстанції не звернув увагу, оскільки при розгляді справи не встановив обсяг повноважень голови ЖБК «Темп-11», яка, у свою чергу, не уповноважена була самостійно приймати рішення про звільнення апелянта, адже такими повноваженнями наділені загальні збори членів ЖБК «Темп-11».

Вказує на те, що суд безпідставно не взяв до уваги, що протягом періоду скорочення її посади відповідач мав вакантну посаду заступника голови ЖБК з фінансових питань, однак, яка апелянту не пропонувалась.

Наголошує, що наказ голови ЖБК «Темп-11» ОСОБА_2 про покладення на себе виконання обов`язків бухгалтера є протиправним, оскільки не відповідає КЗпП, Закону України «Про кооперацію», адже в силу своєї кваліфікації вона не може виконувати відповідні обов`язки.

Крім цього, звертає увагу, що протокол загальних зборів кооперативу від 18 квітня 2024 року не був оприлюднений на дошці оголошень у під`їздах будинку і що його зміст не було донесено до відома членів кооперативу з використанням месенджерів «Viber» і «Telegram», на що суд першої інстанції не звернув увагу.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ЖБК «Темп-11» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки на спірні правовідносини поширюються положення законодавство про працю, тому посилання апелянта на порушення процедури її звільнення, встановленої Законом України «Про кооперацію», є безпідставними.

Щодо посилань позивача на порушення регламентованої Статутом процедури, то відповідач зазначає, що наймані працівники за своїм правовим статусом не є «органом управління» та/або «органом контролю кооперативу», у зв`язку з чим доводи апелянта в частині неврахування судом першої інстанції положень Статуту при скороченні її посади є необґрунтованими.

Крім цього, звертає увагу, що голові кооперативу Статутом надано право самостійно приймати і звільняти найманих працівників, затверджувати штатний розклад, а тому голова ЖБК «Темп-11» діяла в межах встановлених Статутом повноважень.

Відповідач також вважає безпідставними доводи апелянта про те, що на засіданні правління ЖБК «Темп-11» не розглядалося і не порушувалося питання про скорочення її посади, оскільки відповідно до протоколу засідання правління від 11 липня 2024 року голові ЖБК «Темп-11» було доручено провести попередження та майбутнє звільнення бухгалтера ОСОБА_1 , у зв`язку зі скороченням штату та чисельності працівників відповідно до пункту 1 статті 40 і статті 49- 2 КЗпП України та чинного законодавства.

Звертає увагу, що доводи апелянта про введення в кооперативі посади заступника голови ЖБК з фінансових питань не відповідають дійсності, оскільки є неправдивими.

Вказує на те, що апелянт безпідставно стверджує про неможливість головою ЖБК «Темп-11» здійснювати повноваження бухгалтера, оскільки, виходячи зі змісту частини третьої статті 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, відповідно до законодавства та установчих документів несе уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством, або власник.

Таким чином, забезпечення ведення бухгалтерського обліку покладається безпосередньо на голову ЖБК «Темп-11» ОСОБА_2 , водночас, питання вибору конкретної форми ведення бухгалтерського обліку належало до виключної компетенції відповідача в особі його статутних органів управління.

З посиланням на статтю 64 Господарського кодексу України зазначає, що кооператив мав право самостійно визначати свою організаційну структуру, встановлювати чисельність і штатний розпис, тому ЖБК «Темп-11» володів правом на скорочення штатної посади бухгалтера і таке скорочення не могло вважатися зловживанням.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 повторно не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, тому відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегією суддів визнано за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач дотримався законодавства про працю, звільнивши позивача з посади бухгалтера на підставі пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України, оскільки в організації виробництва і праці відповідача дійсно мали місце зміни, крім цього, відповідач попередив позивача про майбутнє звільнення і про відсутність вакантних посад, які могли би бути запропоновані їй для подальшого працевлаштування.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що наказом ЖБК «Темп-11» від 26 травня 2021 року № 6 ОСОБА_1 звільнено з посади бухгалтера 31 травня 2021 року за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 16 вересня 2022 року у справі № 752/15997/21 за позовом ОСОБА_1 до ЖБК «Темп-11», третя особа: голова ЖБК «Темп-11» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, яке залишено в силі постановою Верховного Суду від 21 лютого 2024 року, позов задоволено.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді бухгалтера ЖБК «Темп-11» з 01 червня 2021 року.

Стягнуто з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 червня 2021 року по 16 вересня 2022 року в розмірі 111 998,88 грн.

На виконання зазначеного судового рішення наказом відповідача від 11 липня 2024 року № 10 ОСОБА_1 поновлено на посаді бухгалтера з 01 червня 2021 року за основним місцем роботи на повний робочий день з посадовим окладом 8000 грн. згідно зі штатним розкладом; запроваджено ОСОБА_1 , бухгалтеру, з 11 липня 2024 року дистанційну роботу, віддалене робоче місце - за місцем проживання працівника, проводити оплату праці ОСОБА_1 пропорційно відпрацьованому часу, на період дії воєнного стану.

Відповідно до наказу ЖБК «Темп-11» від 19 квітня 2024 р. № 4 «Про прийняття на посаду голову ЖБК «Темп-11» ОСОБА_2 приступила до виконання обов`язків голови ЖБК «Темп-11» з 19 квітня 2024 року за сумісництвом, з повним робочим днем (8 год.) (пункт 1 наказу № 4).

Відповідно до пункту 3 цього наказу, ОСОБА_2 як голові ЖБК «Темп-11» належить право відкривати та розпоряджатися банківськими рахунками, підписувати розрахунково-касові документи, фінансову і бухгалтерську документацію та інші права, що передбачені Статутом ЖБК «Темп-11».

В пункті 4 наказу також передбачено, що ведення бухгалтерського та податкового обліків покладено на ОСОБА_2 як на голову ЖБК «Темп-11».

Підставою прийняття цього наказу слугував протокол Загальних зборів членів ЖБК «Темп-11» від 18.04.2024.

Відповідно до протоколу засідання Правління житлово-будівельного кооперативу «Темп-11» від 11 липня 2024 р. № 3, на засіданні розглянуто, зокрема, питання про майбутнє звільнення у зв`язку із скороченням штату та чисельності бухгалтера ОСОБА_1 .

З протоколу вбачається, що підставою для обговорення цього питання слугували, зокрема, зміни в організації виробництва і праці та неможливість забезпечувати працівників належними умовами праці.

За результатами розгляду цього питання члени Правління вирішили доручити голові ЖБК «Темп-11» ОСОБА_2 , враховуючи повноваження, що надані Статутом, провести попередження та майбутнє звільнення у зв`язку із скороченням штату та чисельності бухгалтера ОСОБА_1 відповідно до п. 1 ст. 40 та ст. 49-2 КЗпП України та чинного законодавства України.

Наказом ЖБК «Темп-11» від 11 липня 2024 р. № 11 «Про попередження ОСОБА_1 про майбутнє звільнення у зв`язку із скороченням штату та чисельності» наказано скоротити штатну посаду бухгалтер (1 штатна одиниця) і виключити її зі штатного розпису з 11 вересня 2024 року (пункти 1, 2 наказу); попередити бухгалтера ОСОБА_1 та запропонувати переведення за її згодою на інші вакантні посади. У разі відмови від переведення або відсутності роботи на підприємстві - повідомити працівника під підпис про звільнення за скороченням з 11 вересня 2024 року на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України (пункт 3 наказу); звільнення бухгалтера ОСОБА_1 , що підлягає скороченню, провести з дотриманням вимог п. 1 ст. 40 і ст. 49-2 КЗпП України (пункт 4 наказу), а у випадку відмови працівника від підпису в ознайомленні з наказом і повідомленням про майбутнє його звільнення - оформити відповідний акт (пункт 5 наказу).

На адресу позивача було направлено попередження про наступне звільнення у зв`язку зі скороченням штату працівників від 11.07.2024 р., яке, як вказала у позовній заяві позивач, вона отримала 16.07.2024 року.

У вказаному попередженні зазначено, що відповідно до наказу «Про попередження працівників про майбутнє звільнення у зв`язку зі скороченням штату та чисельності» від 11 липня 2024 р. №11, керуючись ст. 49-2 КЗпП України ОСОБА_1 попереджається, що посада бухгалтера скорочується, а вона підлягає звільненню 11 вересня 2024 р. згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги в розмірі середнього місячного заробітку. Також повідомлено про те, що станом на 11 липня 2024 року на підприємстві відсутні будь-які інші вакантні посади, які б могли бути запропоновані ОСОБА_1 для подальшого працевлаштування.

Наказом відповідача від 26 серпня 2024 р. № 13 за період роботи з 01.06.2021 по 13.05.2022 включно ОСОБА_1 , бухгалтеру, надано щорічну основну відпустку тривалістю 24 календарних дні, з 02.09.2024 по 25.09.2024.

Згідно з наказом відповідача від 23.09.2024 року № 14 ОСОБА_1 , бухгалтеру, надано відпустку без збереження заробітної плати, тривалістю 30 календарних днів з 26.09.2024 по 25.10.2024, у зв`язку із сімейними обставинами.

Згідно з наказом відповідача від 25.10.2024 № 17 ОСОБА_1 звільнено з посади бухгалтера 28 жовтня 2024 у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників, на підставі п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України.

З акту ЖБК «Темп-11» від 28 жовтня 2024 року «Про відмову ОСОБА_3 ознайомитися з наказом «Про звільнення з посади бухгалтера ОСОБА_4 » вбачається, що голова ЖБК «Темп-11» Косенко І.О. в присутності членів Правління ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , склали цей акт про те, що 28 жовтня 2024 року ОСОБА_1 , бухгалтеру, яка підлягає звільненню 28 жовтня 2024 року за наказом від 25.10.2024 № 17 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, було запропоновано ознайомитися під підпис із наказом «Про звільнення з посади бухгалтера ОСОБА_1» від 25 жовтня 2024 р. № 17, отримати належним чином завірену копію наказу про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені суми при звільненні, дублікат трудової книжки та підписати всі належні документи при звільненні.

Про необхідність з`явитися для ознайомлення і підписання всіх необхідних документів щодо звільнення позивача та отримання трудової книжки, позивачу було адресовано засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» цінним листом з рекомендованим повідомленням та описом лист від 23 жовтня 2024 р. № 9, проте 28 жовтня 2024 року позивач не з`явилися до ЖБК «Темп-11» для ознайомлення з наказом про звільнення й не засвідчила факт ознайомлення своїм підписом, у зв`язку з чим копію наказу про звільнення було направлено позивачу за місцем реєстрації її місця проживання засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» цінним листом з описом вкладення.

На адресу позивача відповідачем направлено повідомлення від 28.10.2024 за вих. № 10 про необхідність отримання трудової книжки та всіх інших належних документів при звільненні з належним чином завіреною копією наказу від 25.10.2024 № 17 та письмовим повідомленням від 28.10.2024 № 1 про нараховані суми, належні ОСОБА_1 при звільненні.

З наказу відповідача від 29.10.2024 № 17/1 вбачається, що з 29 жовтня 2024 року затверджено та введено в дію штатний розпис у кількості 6 штатних одиниць з місячним фондом заробітної плати 40 000 грн. і визнано таким, що втратив чинність з 29 жовтня 2024 року наказ від 10 липня 2024 р. № 9 «Про затвердження штатного розпису».

Відповідно до штатного розпису на 2024 рік від 29.10.2014 № 17/1, в ЖБК «Темп-11» введено посади менеджера (управителя житлового будинку (групи будинків) - 1 штатна одиниця, робітник з комплексного прибирання та утримання будинків з прилеглими територіями - 2 штатні одиниці, слюсар-сантехнік - 2 штатні одиниці та електрик дільниці - 1 штатна одиниця.

У штатному розписі відсутня посада бухгалтера.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Процедура звільнення працівника в разі скорочення має відбуватися на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, відповідно до якого скорочення чисельності або штату працівників - одна з підстав для розірвання трудового договору.

Розірвання трудового договору за цією підставою відбувається в разі реорганізації підприємства (через злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення), зміни його власника, ухвалення власником або уповноваженим ним органом рішення про скорочення чисельності або штату у зв`язку з перепрофілюванням, а також з інших причин, які супроводжуються змінами у складі працівників за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професією.

При виникненні спору між працівником і роботодавцем суд не вирішує питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників, а перевіряє наявність підстав для звільнення (чи відбулося скорочення штату або чисельності працівників) та дотримання відповідної процедури.

Станом на день прийняття відповідачем спірного наказу про звільнення діяли положення ч. 3 ст. 64 ГК України, відповідно до якої підприємство самостійно визначає організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

При цьому, згідно з частиною другою статті 65 ГК України власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства.

Суд не може вдаватися до обговорення та оцінки питання про доцільність і правомірність скорочення штату та чисельності працівників. Право визначати чисельність і штат працівників належить винятково власнику або уповноваженому ним органу, суд зобов`язаний тільки з`ясувати наявність підстав для звільнення. Зазначені правові висновки сформульовано в постановах Верховного Суду від 16 січня 2018 року у справі № 519/160/16-ц, від 06 лютого 2018 року у справі № 696/985/15-ц, від 12 червня 2019 року у справі № 297/868/18, від 28 квітня 2021 року у справі № 373/2133/17.

Частиною другою статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з частинами першою - третьою статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці роботодавець пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 травня 2020 року у справі № 487/2191/17 (провадження № 61-38337св18) зазначено, що «розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення. При вирішенні питання про те, чи мав змогу роботодавець виконати вимоги статті 49-2 КЗпП України про надання роботи працівникові, який вивільняється у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, суд має виходити з того, що за змістом цієї норми працівнику має бути запропонована наявна робота за відповідною професією чи спеціальністю і лише при відсутності такої роботи інша наявна робота. Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. Таким чином, однією з гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 800/538/17, провадження № 11-431асі18».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 лютого 2020 року у справі № 725/3265/18 зазначено, що «процедура звільнення працівника у разі скорочення має відбуватися на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП, відповідно до якого скорочення чисельності або штату працівників - одна з підстав для розірвання трудового договору. Розірвання трудового договору за зазначеною підставою відбувається в разі реорганізації підприємства (через злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення), зміни його власника, ухвалення власником або уповноваженим ним органом рішення про скорочення чисельності або штату у зв`язку з перепрофілюванням, а також з інших причин, які супроводжуються змінами у складі працівників за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професією. При виникненні спору між працівником і роботодавцем суд не вирішує питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників, а перевіряє наявність підстав для звільнення (чи відбувалося скорочення штату або чисельності працівників) та дотримання відповідної процедури»

З матеріалів справи вбачається і не заперечується позивачем, що відповідач завчасно, не пізніше, ніж за два місяці до моменту розірвання трудового договору адресував позивачу повідомлення про майбутнє скорочення її посади, яке вона отримала 16 липня 2024 року (а.с. 2). Наявними у матеріалах справи письмовими засобами доказування відповідачем доведено, що у кооперативі дійсно мали місце зміни в організації виробництва і праці, у зв`язку з чим вирішено скоротити штат. Передбачалося, що посада бухгалтера виключається із штатного розпису з 29 жовтня 2024 року, що підтверджується наявними у матеріалах письмовими доказами.

На день звільнення у відповідача були відсутні вакантні посади, що унеможливило запропонувати позивачу іншу роботу в кооперативі відповідно до статті 49-2 КЗпП України.

Таким чином, висновки суду першої інстанції щодо дотримання відповідачем строку повідомлення відповідача про майбутнє скорочення займаної позивачем посади і стосовно реальності скорочення є обґрунтованими, оскільки відповідають фактичним обставинам, а рішення суду - законне, адже до спірних правовідносин суд застосував норми матеріального права, що підлягали застосуванню.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги стосовно порушення відповідачем Статуту ЖБК «Темп-11», законодавства про кооперацію і КЗпП з таких підстав.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються засади регулювання праці і зайнятості.

Отже, правове регулювання праці Статутом ЖБК «Темп-11» виключається, оскільки суспільні відносини у цій сфері можуть регулюватися виключно законами України.

Законодавство про кооперацію не є матеріальним правом, застосовним до вирішення цього спору.

Правові, організаційні, економічні та соціальні основи функціонування кооперації в Україні визначає Закон України від 10 липня 2003 р. № 1087-IV «Про кооперацію».

Статтями 1 і 2 цього Закону визначено, що кооперацією вважається система кооперативних організацій, створених з метою задоволення економічних, соціальних та інших потреб своїх членів. Кооперативом є юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування.

Метою кооперації є задоволення економічних, соціальних та інших потреб членів кооперативних організацій на основі поєднання їх особистих та колективних інтересів, поділу між ними ризиків, витрат і доходів, розвитку їх самоорганізації, самоуправління та самоконтролю (стаття 3 Закону № 1087).

Таким чином, законодавство про кооперацію регулює суспільні відносини між кооперативом і його членами з метою задоволення економічних, соціальних та інших потреб членів кооперативних організацій на основі поєднання їх особистих та колективних інтересів, поділу між ними ризиків, витрат і доходів, розвитку їх самоорганізації, самоуправління та самоконтролю.

Водночас, в розумінні статті 2 КЗпП України право на працю реалізується шляхом укладення трудового договору чи контракту.

Згідно зі статтею 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації.

Таким чином, законодавство про працю має на меті регулювати правовідносини у сфері праці між працівником та роботодавцем, виникнення яких пов`язується з укладенням трудового договору чи контракту.

Зважаючи на те, що між сторонами був укладений трудовий договір, то вони перебували у трудових правовідносинах, що виключає застосування до вирішення цього юридичного спору норм законодавства про кооперацію.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині порушення відповідачем положень КЗпП України, то оцінка зазначеним аргументам була надана судом першої інстанції, який належним чином застосував відповідні положення законодавства.

Суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими доводи апелянта стосовно відсутності у голови ЖБК «Темп-11» повноваження на прийняття рішення про звільнення позивача з посади бухгалтера, оскільки наведене спростовується пунктом 6.11.5. Статуту ЖБК «Темп-11», відповідно до якого голова Кооперативу приймає та звільняє найманих працівників, затверджує штатний розпис (а.с. 11).

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що в протоколі загальних зборів ЖБК від 18 квітня 2024 року питання про скорочення посади бухгалтера ЖБК не розглядалось і не виносилось на голосування, колегія суддів відхиляє, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, питання про скорочення штатної посади бухгалтера було розглянуто правлінням ЖБК 11 липня 2024 року, що підтверджується копією протоколу засідання правління ЖБК «Темп-11» від 11.07.2024 року ( а.с. 78-81)

Також апеляційний суд відхиляє доводи позивача стосовно наявності у відповідача вакантної посади заступника голови ЖБК «Темп-11» з фінансових питань, оскільки матеріали справи таких доказів не містять. Крім цього, слід зауважити, що в штатному розписі від 29 жовтня 2024 року посада заступника голови правління ЖБК «Темп-11» з фінансових питань відсутня.

Статтею 49-2 КЗпП України передбачено, що при відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Зважаючи на те, що після звільнення позивача у відповідача дійсно мали місце зміни в організації виробництва та праці, відповідач виконав регламентований статтею 49-2 КЗпП порядок, повідомивши позивача про відсутність роботи за відповідною професією чи спеціальністю.

Колегія суддів не бере до уваги аргументи апеляційної скарги в частині, що стосуються неправомірності наказу голови правління ЖБК «Темп-11» від 19.04.2024 року про покладення на голову ЖБК ОСОБА_2 ведення бухгалтерського та податкового обліку.

Відповідно до частини шостої статті 367 ЦПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Оскільки відповідний наказ не був предметом позову в суд першої інстанції, то процесуально-правові підстави для оцінки правомірності такого наказу в апеляційного суду - відсутні.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що виконання бухгалтерських обов`язків головою ЖБК не відповідає вимогам КЗпП України та свідчить про фіктивність скорочення посади бухгалтера в ЖБК «Темп-11», колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки наказом від 19 квітня 2024 № 4 голови ЖБК «Темп-11» на голову ЖБК покладено ведення бухгалтерського та податкового обліку, а не виконання обов`язків бухгалтера, як працівника.

Відповідно до ч. 2- 4 ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів.

Відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством, або власник відповідно до законодавства та установчих документів.

Для забезпечення ведення бухгалтерського обліку підприємство самостійно з дотриманням вимог цього Закону обирає форми його організації:

введення до штату підприємства посади бухгалтера або створення бухгалтерської служби на чолі з головним бухгалтером;

користування послугами спеціаліста з бухгалтерського обліку, зареєстрованого як підприємець, який здійснює підприємницьку діяльність без створення юридичної особи;

ведення на договірних засадах бухгалтерського обліку централізованою бухгалтерією або підприємством, суб`єктом підприємницької діяльності, самозайнятою особою, що провадять діяльність у сфері бухгалтерського обліку та/або аудиторської діяльності;

самостійне ведення бухгалтерського обліку та складання звітності безпосередньо власником або керівником підприємства. Ця форма організації бухгалтерського обліку не може застосовуватися на підприємствах, звітність яких повинна оприлюднюватися, та в бюджетних установах.

Доводи апеляційної скарги позивача стосовно бездіяльності відповідача, яка полягала в неоприлюдненні протоколу загальних зборів ЖБК «Темп-11» від 18.04.2024 на дошці оголошень у під`їздах будинку і що його зміст не донесено до відмова членів кооперативу з використанням месенджерів «Viber» і «Telegram», колегія суддів відхиляє, оскільки на правомірність процедури звільнення зазначені обставини не впливають.

З викладених підстав колегія суддів також відхиляє доводи апеляційної скарги щодо неналежного дослідження та ненадання оцінки судом першої інстанції протоколу загальних зборів від 18 квітня 2024 року.

На підставі викладеного, колегія дійшла висновку, що місцевий суд повно, всебічно та об`єктивно дослідив обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону.

Таким чином, доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду не впливають, оскільки спростовуються встановленими обставинами справи.

Докази та обставини, на які посилається відповідач в апеляційній скарзі, були предметом дослідження місцевим судом та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні місцевим судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, мотиви суду першої інстанції, з яких він виходив, ухвалюючи оскаржуване рішення, колегія суддів дійшла висновку, що рішення місцевого суду є законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374 - 375, 381 - 383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 14 березня 2025 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 02 березня 2026 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Кирилюк Г.М.

Рейнарт І.М.