ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/26644/25

Провадження № 22-ц/820/2552/25

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

секретар: Плінська І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2025 року (суддя Карплюк О.І.) за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Хмельницька міська рада про встановлення факту родинних відносин,

в с т а н о в и в :

У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою в якій просила встановити факт родинних відносин, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була її матір`ю.

Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , де у графі батько зазначено рос. мовою ОСОБА_3 , а у графі мати зазначено рос. мовою ОСОБА_4 . 29 червня 1967 року заявниця зареєструвала шлюб із ОСОБА_5 та змінила прізвище на ОСОБА_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати заявниці ОСОБА_2 , яка постійно проживала за адресою АДРЕСА_1 .

25 липня 2025 року заявниця звернулася до приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, у відповідь на звернення нотаріус повідомила, що немає можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом, так як у копії акту про народження №14 від 25.03.1941 року заявниці у графі мати записано ОСОБА_4 .

Посилаючись на зазначене, ОСОБА_1 просила суд встановити факт родинних відносин, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2025 року заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду, на підставі ч.6 ст. 294 ЦПК України, оскільки виник спір про право, який має бути вирішений у порядку позовного провадження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянтом зазначено, що суд першої інстанції залишаючи заяву без розгляду, дійшов помилкового висновку про наявність між заявницею та заінтересованою особою спору про право. Заявниця жодних вимог майнового/немайнового характеру до заінтересованих осіб не має та не заявляла, та жодних суперечностей між ними не було. У відзиві на заяву від 03 жовтня 2025 року Хмельницька міська рада лише зазначила про недостатність доказів для підтвердження родинних відносин, що не є запереченням щодо самого права на спадщину. Така позиція заінтересованої особи не свідчить про спір право, а лише стосується оцінки доказів, яку має здійснити суд при розгляді справи по суті.

В судове засідання представник апелянтки адвокат Дзісь Б.М. не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від представника ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без участі ОСОБА_1 та її представника адвоката Дзіся Б.М.

Представник Хмельницької міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Судова повістка доставлена в електронний кабінет 24.11.2025 року.

Згідно з частиною 2 статі 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Судом встановлено, що заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, яким просила встановити, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була матір`ю ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла.

25 липня 2025 року заявниця ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері.

25 липня 2025 року приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Новікова Л.В. надала роз`яснення в якому зазначила, що немає можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 та постійно проживала за адресою АДРЕСА_1 , у зв`язку тим, що у копії акта про народження №14 від 25.03.1941 року у графі мати записано ОСОБА_4 .

Постановляючи ухвалу про залишення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи в порядку окремого провадження виник спір про право на спадщину, який вирішується в поряджку позовного провадження.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає у порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (ч. 1 ст. 315 ЦПК України).

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність.

Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Звертаючись до суду із даною заявою, ОСОБА_1 посилалася на те, що вона є єдиним спадкоємцем після смерті своєї матері ОСОБА_2 .

У встановленому законом порядку вона звернулася до нотаріуса із заявою для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, однак приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Новіковою Л.В. відмовлено їй у видачі свідоцтва про спадщину у зв`язку з тим, що у копії запису акту про народження №14 від 25.03.1941 року у графі «мати» записано « ОСОБА_4 », тобто за відсутністю доказів родинних зв`язків із спадкодавцем.

Матеріали справи не містять даних про наявність інших спадкоємців після смерті на майно померлої ОСОБА_2 , окрім заявниці, та наявність між ними спору про спадкові права, отже на момент постановлення ухвали були відсутні підстави вважати, що встановлення юридичного факту, про який просить заявник, може вплинути на спадкові права й обов`язки інших спадкоємців.

У постанові від 04.03.2021 у справі № 521/19930/19 Верховним Судом зазначено, що справи щодо спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року, тощо.

Згідно із п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Колегія суддів зазначає, що метою звернення ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту родинних відносин є встановлення в судовому порядку обставин, необхідних для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , шляхом встановлення родинних зв`язків зі спадкодавцем, оскільки нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із відсутністю документального підтвердження родинних стосунків з спадкодавцем.

Таким чином, оскільки з матеріалів справи не вбачається спору між спадкоємцями щодо спадкового майна, колегія суддів доходить висновку, що зі змісту заяви ОСОБА_1 не вбачається спору про право, а тому даний спір підлягає розгляду в окремому провадженні.

Разом з тим, зазначаючи, що в даному випадку має місце спір про право на спадщину, суд першої інстанції не навів обґрунтування свого висновку щодо наявності спору про право, між ким має місце спір про право, обмежившись лише висновком про наявність спору про право.

За вказаних обставин, а також враховуючи те, що заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, подано ОСОБА_1 до суду в порядку окремого провадження, саме з метою захисту своїх прав та інтересів при вирішенні питання щодо оформлення спадщини після смерті ОСОБА_2 , а не для вирішення спору про право на спадщину, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок про залишення заяви без розгляду, що, як наслідок, призвело до неправильного вирішення питання та постановлення ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі та доступу до суду.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи, що висновок суду першої інстанції про наявність у даній справі спору про право не відповідає встановленим обставинам, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2025 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 31 грудня 2025 року.

Судді: Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк