Провадження №2/205/1650/25
УХВАЛА

22 грудня 2025 року місто Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Дорошенко Г.В.,

за участю секретаря судового засідання Гузь Є.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Келембет І.М.,

представника відповідача адвоката Самойленка В.І.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у місті Дніпрі клопотання відповідача ОСОБА_2 про зупинення провадження у цивільній справі за позовною заявою адвоката Келембет Ілони Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, Управління-служба у справах дітей Новокодацької районної у місті Дніпрі ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Новокодацького районного суду міста Дніпра знаходиться цивільна справа адвоката Келембет І.М. в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, Управління-служба у справах дітей Новокодацької районної у місті Дніпрі ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини.

09.12.2025 року до суду повторно надійшло клопотання відповідача ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі з тих підстав, що він є військовослужбовцем, призваним під час мобілізації на особливий період, мобілізованим у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Тобто, фактично не має можливості брати участь у розгляді справи №205/16238/24. Зазначена справа є дуже важливою для нього, у зв`язку з чим він особисто бажає, та впевнений, найкращим чином зможе довести свою позицію суду задля досягнення найголовнішої мети батька забезпечення найкращих умов проживання своїй дитині. На підставі п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України просив суд зупинити провадження у даній справі.

10.12.2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Самойленка В.І. до суду надійшли пояснення в порядку ст.43 ЦПК України, в яких представник, посилаючись на правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.11.2025 року у справі № 754/947/22, просив задовольнити клопотання ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі № 205/16238/24 на підставі п.2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, вважає таке клопотання обґрунтованим, розумним, справедливим та таким, що забезпечить правову визначеність. Зазначив, що ОСОБА_2 у своєму клопотанні чітко висловив свою волю щодо зупинення провадження у справі №205/16238/24 та намір безпосередньої участі у розгляді справи, посилався на підтвердження свого статусу військовослужбовця, призваного під час мобілізації на особливий період, мобілізованого у зв`язку зі збройною агресією російської федерації, як підставу для застосування судом п.2 ч.1 ст. 251 ЦПК України, долучив належні та достатні докази, а тому, на його думку, у суду наявні всі правові підстави для виконання обов`язку із забезпечення справедливості та рівності судового процесу зупинити провадження у справі №205/16238/24 із винесенням відповідної ухвали. Застосування пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України є гарантуванням прав військовослужбовців - осіб, які боронять Україну, та, крім того, забезпечують право всього населення на нормальне гідне життя, в тому числі й на право кожного звернутись до суду, а також забезпечують саме функціонування судової системи в Україні навіть в умовах воєнного стану. Держава в особі судових органів в свою чергу зобов`язана забезпечити військовослужбовців правом на доступ до судочинства.

Позивач ОСОБА_3 та її представник адвокат Келембет І.М. в підготовчому засіданні заперечували проти зупинення провадження у справі, посилаючись на ч.2 ст.252 ЦПК України.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Самойленко В.І. підтримав клопотання відповідача, просив його задовольнити.

Представник третьої особи Управління - служба у справах дітей Новокодацької районної у місті Дніпрі ради Лійбук Л.М. в підготовче засідання не з`явилась, надала заяву з проханням провести засідання без її участі.

Представник третьої особи - Орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради в підготовче засідання не з`явився, в матеріалах справи від представника наявна заяву про проведення підготовчого засідання без його участі.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, вислухавши думку учасників справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За нормою ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За приписами ч.1, 2 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Статтею 6 ЦПК України встановлено, що суд зобов`язаний поважати честь і гідність усіх учасників судового процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних та інших ознак.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно зі ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діє донині.

Статтею 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено військовий обов`язок. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та вирішення питань, пов`язаних з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі, врегульовано Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008.

У клопотанні про зупинення провадження відповідач посилається на положення п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України та вказує, що він є військовослужбовцем призваним на військову службу під час мобілізації на особливий період, мобілізованим у зв`язку із збройною агресією російської федерації.

До клопотання відповідачем додані копії таких документів:

- довідка №5100/1/15/7680 від 06.12.2025 (форма 5), за підписом тво командира військової частини НОМЕР_1 , згідно із якою старший солдат ОСОБА_2 перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації на особливий період;

- довідка №5100/5/1/1015 від 04.12.2025 року за підписом тво командира військової частини НОМЕР_1 , за якою старший солдат ОСОБА_2 , оператор відділення безпілотних авіаційних комплексів взводу безпілотних авіаційних комплексів роти ударних безпілотних авіаційних комплексів батальйону безпілотних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_1 , дійсно в період з 20.07.2025 року по 31.10.2025 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Харківській області Куп`янському районі Куп`янської територіальної громади;

- витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №107 від 23.05.2025 року, згідно з яким, військовослужбовця за призовом під час мобілізації старшого солдата ОСОБА_2 , призначеного наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 14.05.2025 року №732-РС на посаду зовнішнього пілота (оператора) безпілотних літальних апаратів 1 відділення безпілотних авіаційних комплексів 3 взводу безпілотних авіаційних комплексів 1 роти безпілотних авіаційних комплексів НОМЕР_2 батальйону безпілотних авіаційних комплексів, який прибув для подальшого проходження служби з військової частини НОМЕР_3 АДРЕСА_1 , з 23.05.2025 року зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення і вважати таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом згідно з тарифним розрядом 4 у сумі 2730 грн на місяць, шпк «солдат».

- витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №279 від 01.11.2025 року, згідно з яким, старшого солдата ОСОБА_2 , оператора 4 відділення безпілотних авіаційних комплексів 1 взводу безпілотних авіаційних комплексів 5 роти ударних безпілотних авіаційних комплексів НОМЕР_2 батальйону безпілотних авіаційних комплексів призначено на посаду оператора 3 відділення безпілотних авіаційних комплексів 2 взводу безпілотних авіаційних комплексів 5 роти ударних безпілотних авіаційних комплексів 3 батальйону безпілотних авіаційних комплексів.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Положеннями ч.1 ст. 251 ЦПК України передбачений вичерпний перелік підстав для обов`язкового (імперативного) зупинення провадження по справі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Натомість зміст статті 252 ЦПК України розрізняється факультативними підставами для зупинення провадження, які законодавцем сформульовані як «Право суду зупинити провадження у справі» із застосуванням термінів не «суд зобов`язаний», а «суд може».

У п.2 ст.251 ЦПК йдеться про перебування у складі Збройних Сил України як про обов`язкову підставу для зупинення провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що визначаючи наявність підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава зупинення провадження у справі застосовується виключно з метою забезпечення можливості дотримання процесуальних прав учасників процесу, закріплених нормами ЦПК України, зокрема на безперешкодну участь сторін у судовому процесі, та з метою виконання обов`язку суду щодо повного та об`єктивного дослідження судом всіх обставин справи.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.11.2025 у справі № 754/947/22 при розгляді питань: - яким є належне тлумачення та застосування положення пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України в частині формулювання «переведені на воєнний стан»; - які докази є належними і достатніми для підтвердження статусу особи як військовослужбовця для цілей застосування згаданої норми про обов`язок суду зупинити провадження у справі; - чи зобов`язаний військовослужбовець доводити, що він бере безпосередню участь у бойових діях, викладені такі висновки:

«117. Отже, під час застосування правил пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України та аналогічних процесуальних норм права, визначених у пункті 3 частини першої статті 227 ГПК України та в пункті 5 частини першої статті 236 КАС України, судам потрібно виходити з такого:

1) з моменту введення в Україні воєнного стану і до моменту його скасування чи припинення Збройні Сили України та інші утворені відповідно до закону військові формування потрібно вважати такими, що «переведені на воєнний стан»;

2) упродовж дії воєнного стану в Україні та проведення загальної мобілізації належними для застосування судом згаданих вище норм процесуального права є докази (військовий квиток, накази командира військової частини тощо), що містять інформацію про те, що військовослужбовець (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору) перебуває на військовій службі;

3) якщо військовослужбовець (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору), права якого захищають положення пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, висловлює власну волю проти зупинення провадження у справі та прагнення продовжувати розгляд справи (особисто або через представника), суд має врахувати його волевиявлення та продовжити здійснювати судочинство у відповідному провадженні».

Відтак, суд констатує суперечність відповідних заперечень сторони позивача (про відсутність підстав для зупинення провадження у цій справі) означеним висновкам Великої Палати Верховного Суду.

Суд звертає увагу на те, що конструкція норми пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України має імперативний характер та покладає на суд саме обов`язок зупинити провадження у справі за цією підставою, при цьому, незалежно від наявності у сторони представника, стадії процесу (підготовче провадження, розгляд справи по суті, апеляційне, касаційне оскарження), ціни позову, виду вимог, що розглядаються у провадженні, чи будь-яких інших чинників.

Закон зазначає, що не допускається зупинення провадження у певних категоріях справ, що стосуються інтересів дитини, або якщо відсутня сторона веде справу через представника (частини друга, третя статті 252 ЦПК України), однак ці положення викладені в іншій статті Цивільного процесуального кодексу України не стосуються тих випадків, коли суд зобов`язаний зупинити провадження згідно з вимогами статті 251 ЦПК України.

Такі висновки суду повністю узгоджуються зі сталою практикою застосування п.2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України Верховним Судом, зокрема такі висновки наведені у постанові Верховного суду від 19 грудня 2024 року (справа № 484/40/21).

Таким чином, з огляду на імперативне формулювання законодавцем тексту норми п.2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, а також з врахуванням сформульованої Великою Палатою Верховного Суду правової позиції у постанові від 12.11.2025 у справі № 754/947/22, суд позбавлений дискреційних повноважень щодо відмови у зупиненні за вказаних обставин.

З врахуванням описаного, суд не має правових підстав для застосування ч.2 ст.252 Цивільного процесуального кодексу України, згідно з якою не допускається зупинення провадження у справі про стягнення аліментів з підстави наявності спору про батьківство (материнство), визначення місця проживання дитини, про участь одного з батьків або родичів у вихованні дитини, спілкуванні з дитиною. Вказана норма стосується випадків, визначених статтею 252 Цивільного процесуального кодексу України, тобто факультативних підстав зупинення провадження у справі, коли це є правом суду, а не обов`язком.

При вирішенні питання зупинення провадження у справі, суд бере до уваги, що відповідач ОСОБА_2 у своїй заяві зазначив, що він особисто бажає та впевнений, найкращим чином зможе довести позицію суду, малолітня дитина ОСОБА_4 як до звернення позивача до суду з даним позовом, так і на момент розгляду справи проживає з позивачем ОСОБА_1 . Зупинення провадження у справі про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю не призведе до будь-яких негативних наслідків для дитини, та має тимчасовий характер з припинення вчинення судом процесуальних дій під час судового розгляду до моменту, коли відповідач зможе реалізувати своє право на справедливий суд. Жодне право позивача не порушується, оскільки матір як здійснювала, так і продовжує безперешкодно здійснювати фактичну опіку над дитиною.

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21.10.2010).

Європейський суд з прав людини зауважив, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (FRYDLENDER v. FRANCE, № 30979/96, § 43, ЄСПЛ, від 20.06.2000).

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, беручи до уваги факт проходження відповідачем військової служби в період дії воєнного стану, який є об`єктивною обставиною, що перешкоджає участі відповідача в розгляді цієї справи, і відсутність беззастережної волі військовослужбовця, старшого солдата ОСОБА_2 , щодо продовження розгляду справи, дотримуючись принципів змагальності та рівності сторін, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для зупинення провадження у справі, оскільки в умовах воєнного стану конституційне право людини на судовий захист не може бути обмеженим. Відтак, відповідач позбавлений можливості у належний спосіб реалізувати права та обов`язки, зважаючи на несення військової служби, а отже з метою недопущення порушення прав сторони в справі, в частині рівності прав щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, а також недопущення порушення засад змагальності сторін, суд вбачає підстави для зупинення провадження у справі до припинення перебування відповідача ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 ЦПК України провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення. Про поновлення провадження у справі суд постановляє ухвалу.

Після усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі, тобто, до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені у воєнний стан, ОСОБА_2 зобов`язаний повідомити про це суд.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 258-261, 353 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі задовольнити.

Зупинити провадження у цивільній справі за позовом адвоката Келембет Ілони Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, Управління-служба у справах дітей Новокодацької районної у місті Дніпрі ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини до припинення перебування відповідача ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, тобто до закінчення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі.

Після усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі, зобов`язати відповідача невідкладно повідомити про це суд.

Ухвала бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 24.12.2025 року.

Суддя Г.В. Дорошенко