Справа № 302/1438/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 грудня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого: судді Джуги С.Д.,

суддів: Собослоя Г.Г., Мацунича М.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 18 грудня 2024 року у складі судді Повідайчика О.І., у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа без самостійних вимог: приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсал» про стягнення безпідставно списаних коштів з карткового рахунку з врахуванням індексу інфляції,

в с т а н о в и в :

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа без самостійних вимог: приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсал» про стягнення безпідставно списаних коштів з карткового рахунку з врахуванням індексу інфляції.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач є власником карткового рахунку АТ КБ «ПриватБанк» за НОМЕР_1 , який прив`язаний до картки ПриватБанк № НОМЕР_2 , та мобільного додатку «Приват24», та відповідно є клієнтом АТ КБ «ПриватБанк». Відповідач АТ КБ «ПриватБанк» встановив позивачу на банківській картці за рахунком НОМЕР_1 , кредитний ліміт в розмірі 30000 грн.

Вказувала, що 31.08.2023 з вищевказаного карткового рахунку позивача ОСОБА_1 безпідставно, не з її вини та її волі було перераховано кошти в сумі 8883,00 грн., на невідомий позивачу рахунок. Ця подія сталася за таких обставин.

31.08.2023 біля 18:45 год. позивач ОСОБА_1 мала намір поповнити рахунок свого мобільного телефону через мобільний додаток «Приват 24», однак не змогла відкрити додаток і тому зателефонувала оператору АТ КБ «ПриватБанк» на номер «3700». Через хвилину позивачу на її мобільний телефон: НОМЕР_3 , зателефонували з номеру НОМЕР_4 голосовий чатбот від «Приватбанку» (як вважала позивач), який повідомив ОСОБА_1 про те, що з її банківської картки намагаються зняти кошти без її відому, щоб відмінити дану операцію потрібно натиснути цифру «1». ОСОБА_1 виконала дану рекомендацію та натиснула під час розмови з голосовим чат ботом від «ПриватБанку» цифру один. Після цього телефонний дзвінок закінчився. Відразу, після дзвінка, позивач ОСОБА_1 хотіла перевірити баланс своїх карткових рахунків через мобільний додаток «Приват24», але додаток і надалі був заблокований, розблокувати його самостійно позивач не могла. Після закінчення розмови з голосовим чат ботом від «Приват24», або під час розмови, жодних смс-повідомлень про використання картки та/або зняття готівки позивачу ОСОБА_1 від відповідача АТ «КБ «ПриватБанк» не було. Тому, жодних підозр щодо безпідставного списання коштів з карткового рахунку у позивача не було. Також, у ОСОБА_1 не було нагальної необхідності користуватися мобільним додатком «Приват24» тому, з врахуванням того, що позивач живе у віддаленому гірському населеному пункті від селища Міжгір`я, транспортне сполучення між селом Рекіти та селищем Міжгір`я відсутнє, ОСОБА_1 звернулася до працівників відділення АТ КБ «ПриватБанк» в селищі Міжгір?я Хустського району Закарпатської області із проханням розблокувати їй додаток «Приват24» на мобільному телефоні тільки 11.09.2023.

Працівники банку розблокували додаток «Приват24» та повідомили позивача, що в неї наявна заборгованість перед банком, загальна сума заборгованості становить 8883,00 грн. Борг виник внаслідок перерахування коштів з карткового банківського рахунку НОМЕР_1 , за рахунок кредитних коштів наявних на картці. Кошти було перераховано за допомогою дев`яти банківських операцій на закордонний рахунок, при цьому грошові суми перераховувалися за кордон в іноземній валюті - долар США, в свою чергу з картки списувалася грошова сума еквівалентна гривні. За перерахування коштів було знято додатково комісію банком.

11.09.2023 ОСОБА_1 подала до Міжгірського ВП № 2 Хустського РУ ГУНП в Закарпатській області заяву про вчинення стосовно неї невідомими особами шахрайських дій. За заявою позивача ОСОБА_1 було зареєстровано кримінальне провадження: в ЄРДР за №0000189 від 12.09.2023, за наступними обставинами: «31.08.2023 року біля 18:45 год. ОСОБА_1 зателефонували з номеру НОМЕР_4 голосовий бот від «Приватбанку», який повідомив ОСОБА_1 про те, що з її картки за номером НОМЕР_2 намагаються зняти грошові кошти без її відому та щоб відмінити дану операцію потрібно натиснути цифру «1», що остання і зробила. Після того як вона натиснула цифру «1» з її картки було списано грошові кошти невідомими особами на загальну суму 8 883,00 гривень.» Станом на сьогоднішній час кримінальне провадження не завершено, триває слідство.

ПАТ «СК «Універсальна», розглянула заявку ОСОБА_1 від 11.09.2023 про настання страхового випадку, та повідомили позивача, що нею порушено терміни звернення до поліції для фіксації страхової події, та несвоєчасно повідомлено Страхувальником про настання страхового випадку, оскільки заявка на настання страхового випадку надійшла 11.09.2023, тоді як таку слід було подати протягом 24 годин з дня настання страхового випадку.

З тих підстав, що ПАТ «СК «Універсальна», як страховик грошових коштів, розміщених на рахунку в АТ КБ «Приватбанк», відмовив позивачці, як страхувальнику здійснити страхове відшкодування у зв`язку з настанням страхового випадку, позивач ОСОБА_1 , 06.11.2023 звернулася з Листом претензією до відповідача де виклавши вищевказані обставини, за яких сталася подія, що мала місце 31.08.2023 щодо безпідставного списання з її карткового рахунку грошових коштів, просила провести службову перевірку щодо працівників АТ КБ «ПриватБанк», про що повідомити її письмово. Однак, відповідь на свій лист позивач від відповідача станом на момент подання позовної заяви не отримала.

Зазначала, що відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» було також проігноровано і адвокатський запит представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Гренджі В.Ю. На запит адвоката надано відмову, про результати розгляду претензії позивача, або її адвоката відповідачем не повідомлено. Безпідставно списані кошти в сумі 8883 грн. позивачу відповідачем не компенсовано. Службове розслідування відповідачем не проведено. Дані обставини змушують позивача ОСОБА_1 звернутися до суду з цим позовом, оскільки положення Цивільного Кодексу передбачає прямий обов`язок банку в разі виявлення незаконного списання коштів повернути їх на рахунок клієнта.

Враховуючи вищенаведене, позивач просила суд стягнути з відповідача на свою користь безпідставно списані кошти з карткового рахунку в розмірі 8883 грн., з урахуванням індексу інфляції за період з 30.08.2023 по 30.09.2024, що становить суму 669,06 грн., всього 9552,06 грн.

Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 18 грудня 2024 року позов ОСОБА_1 - задоволено.

Стягнуто з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (49094, місто Дніпро вулиця Набережна Перемоги, 30, код ЄДРПОУ - 14360570) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП - НОМЕР_5 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ) безпідставно списані кошти з карткового рахунку в розмірі 8883 (вісім тисяч вісімсот вісімдесят три) гривень 00 копійок, з урахуванням індексу інфляції за період з 30.08.2023 по 30.09.2024, що становить суму 669 (шістсот шістдесят дев`ять) гривень 06 копійок, та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000(вісім тисяч) гривень 00 копійок, всього грошову суму 17552 (сімнадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят дві) гривень 06 копійок.

Стягнуто з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (49094, місто Дніпро вулиця Набережна Перемоги, 30, код ЄДРПОУ - 14360570) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП - НОМЕР_5 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ) в дохід держави судовий збір в розмірі - 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивач не може бути звільненим від обов`язку доведення обставин на які він посилається в позовній заяві. Вказує, що відповідач надав суду належні і допустимі докази того, що без особистого введення позивачем даних кредитної карти 341664, логіну та паролю до Приват-24, або передачі нею цих даних, стороння особа позбавлена можливості здійснити вищезазначені спірні транзакції. Проте, дані докази не були належним чином дослідженні судом першої інстанції, не надано правової оцінки фактам, що спірні транзакції здійснені із допомогою ручного введення номерів карток, терміну дії карток, та CVV-2 кодів, за допомогою платіжних терміналів UBAS3I05, UBAS3I01, мерчант сторонніх банків. Дані операції проводились з підтвердженням платежу (3-Secure authentication (підтвердження було надано до відзиву) за допомогою ОТП-паролю для підтвердження платежу в мобільному додатку Приват24. Зазначає, що в основу рішення суду першої інстанції покладені лише завіряння позивача, що вона транзакції не здійснювала, дані по картам третім особам не передавала. Разом з тим, суд першої інстанції, на думку апелянта, проігнорував надані ним докази. Стверджує, що ОСОБА_1 провела компрометацію свого логіну до Приват24, дані картки НОМЕР_2 та правильний PINкод до неї, а також підтвердила зміну (відновлення паролю) до Приват24 за допомогою IVR-опитування, в результаті чого доступ до її акаунту отримали треті особи. Без розголошення з боку Позивача ПІН-коду своєї картки, номеру своєї карти, інша особа не змогла б, ні зайти до Приват24, ні змінити пароль до Приват24, ні зняти чи переказати кошти. Зазначає, що враховуючи те, що повідомлення від відповідача за первісним позовом до АТ КБ «ПриватБанк» надійшло після переведення коштів (майже через два тижні), то саме відповідач несе відповідальність за зняття коштів. Вказує, що нарахування позивачем інфляційних втрат, як прострочене зобов`язання АТ КБ «ПриватБанк» перед позивачем, є неправомірним, адже АТ КБ «ПриватБанк» не є боржником перед ОСОБА_2 , а навпаки, дана сума коштів була надана АТ КБ «ПриватБанк» позивачу ОСОБА_2 у якості кредитних коштів, що виключає можливість стягнення з Банку на користь позивача інфляційних втрат нарахованих на фактично наданий Банком кредит позивачу. Вважає, що розмір понесених судових витрат 8000,00 грн. є очевидно завищеним та неспівмірним ні з ціною позову, ні зі складністю справи.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гренджа Вікторія Юріївна, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З огляду на те, що предметом оскарження в суді апеляційної інстанції є рішення суду у справі з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які давали б змогу встановити, що позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Однак, з таким висновком не погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Частиною першою статті 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Закон України «Про платіжні послуги» визначає поняття та загальний порядок виконання платіжних операцій в Україні, встановлює виключний перелік платіжних послуг та порядок їх надання, категорії надавачів платіжних послуг та умови авторизації їх діяльності, визначає загальні засади функціонування платіжних систем в Україні, загальні засади випуску та використання в Україні електронних грошей та цифрових грошей Національного банку України, установлює права, обов`язки та відповідальність учасників платіжного ринку України, визначає загальний порядок здійснення нагляду за діяльністю надавачів платіжних послуг, надавачів обмежених платіжних послуг, порядок здійснення оверсайта платіжної інфраструктури.

Пунктом 6 частини дев`ятнадцятої статті 38 Закону України «Про платіжні послуги» передбачено, що емітент зобов`язаний повідомляти користувача про виконання операцій з використанням електронного платіжного засобу.

Згідно з частиною двадцятою статті 38 Закону України «Про платіжні послуги» користувач зобов`язаний зберігати та використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства та умов договору, укладеного з емітентом, не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права, не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, негайно після того, як така інформація стала йому відома, повідомити емітента у спосіб та каналами зв`язку, передбаченими договором між емітентом та платником, про факт втрати електронного платіжного засобу та/або факт втрати індивідуальної облікової інформації.

Відповідно до пункту 136 розділу VII Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого постановою правління НБУ від 29 липня 2022 року № 164 (далі - Положення), користувач зобов`язаний: зберігати та використовувати платіжні інструменти відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання платіжних інструментів особами, які не мають на це законного права або повноважень.

Згідно з пунктом 5 частини двадцятої статті 38 Закону України «Про платіжні послуги» користувач, якому наданий електронний платіжний засіб, зобов`язаний негайно після того, як така інформація стала йому відома, повідомити емітента у спосіб та каналами зв`язку, передбаченими договором між емітентом та платником, про факт втрати електронного платіжного засобу та/або факт втрати індивідуальної облікової інформації.

Згідно з пунктом 140 розділу VII Положення, користувач зобов`язаний не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, та негайно після того, як йому стало відомо про факт втрати такої інформації та/або платіжного інструменту, повідомити про це емітента в спосіб та каналами зв`язку, визначеними договором між емітентом та користувачем.

До моменту повідомлення емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них покладаються на користувача. З моменту повідомлення користувачем емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неакцептованих/неналежних платіжних операцій та відповідальність покладаються на емітента. Момент, з якого настає відповідальність емітента, має бути чітко визначений умовами договору, укладеного між користувачем та емітентом.

Аналогічні положення викладені й у частині п`ятій статті 87 Закону України «Про платіжні послуги».

Пунктом 141 розділу VII Положення, передбачено, що емітент зобов`язаний надавати ПІН, індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, яка дає змогу здійснювати платіжні операції з використанням платіжного інструменту, лише держателю платіжного інструменту в порядку, визначеному договором (крім випадку, передбаченого в пункті 142 розділу VII цього Положення).

Власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІН у або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Власник рахунку має право на відшкодування в судовому порядку шкоди, заподіяної надавачем платіжних послуг унаслідок помилкової, неналежної платіжної операції або виконання платіжної операції з порушенням установлених законодавством України строків (пункти 146, 147 Положення).

Аналіз вказаних нормативно-правових актів, які є спеціальними для спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що при здійсненні операцій з використанням електронних платіжних засобів відповідальність за безпеку здійснення переказу коштів покладається як на платника, так і на емітента (банк чи іншу установу), які зобов`язані вжити всіх заходів по нерозголошенню третім особам інформації, що дає змогу виконувати платіжні операції від імені платника з використанням електронного платіжного засобу.

Лише наявність обставин, які доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його цивільно-правової відповідальності.

Вказане узгоджується із висновками Верховного Суду України у постанові від 13 травня 2015 року у справі №6-71цс15 та Верховного Суду у постановах від 23 січня 2018 року у справі №202/10128/14-ц, від 13 вересня 2019 року у справі №501/4443/14-ц, від 20 листопада 2019 року у справі №577/4224/16-ц, від 17 червня 2021 року у справі №759/4025/19, від 16 серпня 2023 року №176/1445/22, від 04 жовтня 2024 року у справі №337/6010/23.

Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Велика Палата Верховного Суду, наголошуючи на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування, зазначила, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц).

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 31 серпня 2023 року з карткового рахунку АТ КБ «ПриватБанк» за НОМЕР_1 , який прив`язаний до картки ПриватБанк № НОМЕР_2 та належить позивачці ОСОБА_1 , було списано грошові кошти у загальному розмірі 8883,00 грн., що підтверджується випискою по картці за період 31.08.2023-31.08.2023.

11 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Міжгірського ВП № 2 Хустського РУ ГУНП в Закарпатській області із заявою про вчинення стосовно неї невідомими особами шахрайських дій та за її заявою було зареєстровано кримінальне провадження в ЄРДР за №0000189 від 12.09.2023, за наступними обставинами: «31.08.2023 року біля 18:45 год. ОСОБА_1 зателефонували з номеру НОМЕР_4 голосовий бот від «Приватбанку», який повідомив ОСОБА_1 про те, що з її картки за номером НОМЕР_2 намагаються зняти грошові кошти без її відому та щоб відмінити дану операцію потрібно натиснути цифру «1», що остання і зробила. Після того як вона натиснула цифру «1» з її картки було списано грошові кошти невідомими особами на загальну суму 8 883,00 гривень».

Під час розгляду справи в суді першої інстанції Банк підтвердив, що усі платіжні операції 31.08.2023 були здійснені з використанням Internet Banking Приват24.

Разом з тим, відповідачем було звернено увагу на те, що такі операції були здійснені з коректним введенням паролю та усіх необхідних реквізитів для виконання дистанційного розпорядження на переказ коштів, які відомі лише власнику картки, що підтверджується долученими ним скріншотами з внутрішньої системи Банку.

Отже, встановлені у справі обставини дають підстави вважати, що позивач провела компрометацію свого логіну до Приват24, дані картки НОМЕР_2 та правильний PIN-код до неї, а також підтвердила зміну (відновлення паролю) до Приват24 за допомогою IVR-опитування, в результаті чого доступ до її акаунту отримали треті особи.

Таким чином, враховуючи те, що операції зі списання коштів відбулися з ручним введенням номера картки та CVV-коду, який відомий лише власнику картки, відтак АТ КБ «Приватбанк» не має нести відповідальності за такі операції.

Окрім того, у постанові від 18 січня 2023 року у справі № 686/17744/21 Верховний Суд зазначив, що встановлення точного часу повідомлення банку клієнтом (користувачем) про втрату фінансового номеру телефону, при підозрі доступу третіх осіб до фінансового номеру телефону та інших неправомірних дій таких осіб, має вирішальне значення при визначені того, за проведення яких операцій несе відповідальність клієнт, оскільки до моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що позивач негайно повідомила АТ КБ «Приватбанк» про несанкціоновані незаконні платіжні операції з вимогою про блокування рахунків, натомість встановлено, що остання звернулася до відповідача лише через 11 днів після проведення несанкціонованих незаконних платіжних операцій.

З огляду на наведене, оскільки позивач звернулася до Банку з повідомленням про несанкціоновані незаконні платіжні операції після проведення фінансових операцій, відтак Банк не мав правової підстави блокувати оспорювані позивачем платежі та рахунки до такого звернення, оскільки Банк не має права визначати та контролювати напрям використання коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором та законом, обмеження її прав розпоряджатися коштами на власний розсуд. Отже, ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність за фінансові операції, що передували повідомленню до Банку, несе позивач.

Відповідно до ч. 1 п. 1,4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм матеріального та процесуального права.

Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалено за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального і процесуального права, тому воно підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подання апеляційної скарги відповідачем сплачено 1453,44 грн. судового збору, дана сума підлягає стягненню з позивача на користь відповідача.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 141, 367, 374, 376, 381,382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити.

Рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 18 грудня 2024 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа без самостійних вимог: приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсал» про стягнення безпідставно списаних коштів з карткового рахунку з врахуванням індексу інфляції - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (, 01001, Україна, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок 1д) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1453,44 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 29 грудня 2025 року.

Головуючий:

Судді: