справа № 619/4782/25
провадження № 2/619/2085/25
РІШЕННЯ

іменем України

25 грудня 2025 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді Пруднікової О.В.

за участю секретаря судового засідання Вишневської О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області до ОСОБА_1 , третя особа: Комунальний заклад охорони здоров`я «Обласний цент медико-соціальної експертизи» про стягнення коштів,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог.

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 суму переплати пенсії в розмірі 88 943,96 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ОСОБА_1 перебуває на обліку та отримував пенсію по інвалідності II групи з 07.02.2023, на підставі заяви від 11.04.2023 №103, наданих документів та виписки з акту огляду міжрайонної Шевченківської медико-соціальної експертної комісії м. Харкова від 07.02.2023 серії 12ААВ №688431. Розширеною експертною комісією Комунального закладу охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» від 30.12.2024 скасовано інвалідність ОСОБА_1 з 07.02.2023. Листом від 18.03.2025 № 2000-0307-8/42756 ОСОБА_1 повідомлялося про те, що виплату пенсії призупинено у зв`язку зі скасуванням IІ групи інвалідності. У зв`язку зі скасуванням інвалідності відповідачу було зайво виплачено пенсію у розмірі 88 943,96 грн за період з 07.02.2023 по 28.02.2025 та запропоновано внести зазначені кошти на рахунок Пенсійного фонду України як зайво виплачена пенсія. На момент звернення до суду кошти на рахунок Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області не надходили, в зв`язку з чим позивач просить позовні вимоги ГУ ПФУ у Харківській області задовольнити та стягнути з ОСОБА_1 суму переплати пенсії у розмірі 88 943,96 грн.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 позовні вимоги не визнав, вважає їх незаконними, безпідставними та необґрунтованими, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження фактів подання відповідачем до органу ПФУ завідомо неправдивих документів, які стали підставою для призначення пенсії, а також зловживання з боку відповідача, або його недобросовісність, відповідно позивач не довів порушення його права чи безпосереднього інтересу. Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджено постановою правління ПФУ від 25.11.2005 № 22-1. Він був визнаний інвалідом двічі, а саме: 09.02.2023 та 05.04.2024, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальної експертною комісією серії 12ААВ №688431 від 09.02.2023 та довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ №326102 від 05.04.2024, спочатку у нього була 2 група інвалідності, а потім стала 3 група інвалідності, а відповідно розмір пенсії став меншим. Згідно довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12ААВ №688431 від 09.02.2023, виписки з акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12ААВ №688431 від 09.02.2023 перша інвалідність встановлена на строк до 01.03.2024. Згідно довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12ААГ №326102 від 05.04.2024 друга інвалідність встановлена на строк до 01.05.2025. Відповідно на момент прийняття рішення Комунальним закладом охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи», яке викладене у формі довідки № 62 від 30.12.2024 про невизнання інвалідом ОСОБА_1 , рішення про визнання його інвалідом 09.02.2023 вже не діяло, т.я. було інше рішення про визнання ОСОБА_1 інвалідом від 05.04.2024, яким підтверджена інвалідність та яка встановлена на строк до 01.05.2025. Рішення про визнання ОСОБА_1 інвалідом від 05.04.2024 не скасовано. Це рішення підтверджує неправомірність дій позивача. Позивач навмисно не надає до позовної заяви виписку з акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12ААГ №326102 від 05.04.2024, яка повинна бути у нього та у відповідності до якої він отримує пенсію по інвалідності.

Представник третьої особи Комунального закладу охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертиз» надала до суду пояснення, в яких вказала, що ОСОБА_1 13.02.2023 вперше був оглянутий міжрайонною Шевченківською медико-соціальною експертною комісією та визнаний особою з інвалідністю другої групи за загальним захворюванням на 1 рік. У межах кримінального провадження внесеного до ЄРДС за № 00000867 від 28.07.2023 медико-експертна справа ОСОБА_1 була вилучена з подальшим арештом. Під час слідчих дій були виявлені документи з ознаками фальсифікації, оскільки за наданою ГУ НПУ в Харківській області інформацією, ОСОБА_1 у вищезазначеному закладі не лікувався, ЛКК не проходив і на МСЕК не направлявся. З метою дослідження обґрунтованості та законності встановлення ОСОБА_1 міжрайонною Шевченківською медико-соціальною експертною комісією КЗ охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи», другої групи інвалідності за загальним захворюванням, строком на 1 рік, на підставі запиту Головного управління Національної поліції України в Харківській області, керуючись положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317, а саме п. 12 «Положення про медико-соціальну експертизу», затвердженого цією постановою (яка діяла до 31.12.2024), в якому сказано, що обласні, центральні міські комісії здійснюють організаційно методичне керівництво та контроль за діяльністю відповідно районних, міжрайонних, міських комісій, перевіряють правомірність прийнятих ними рішень і в разі визнання їх безпідставними змінюють їх, була призначена медико-соціальна експертиза, проведений заочний розгляд справи за наданими на час проведення експертизи медичними документами. Для колегіального розгляду звернень правоохоронних органів щодо клініко-експертних питань оцінки рішень про встановлення інвалідності за конкретними випадками у закладі була створена Розширена експертна комісія (РЕК). У ході роботи РЕК та аналізу медичної документації ОСОБА_1 і виявлені документи з ознаками фальсифікації, а вказаний діагноз не верифікований, що стало підставою скасування інвалідності. Рішення міжрайонної Шевченківської МСЕК від 13.02.2023 було визнане таким, що прийняте необґрунтовано і скасоване. «Довідка про невизнання інвалідом» (форма первинної облікової документації №167/о) від 30.12.2024 № 62 надіслана до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, а інший - долучений до матеріалів слідства.

Участь у справі сторін та інших учасників справи.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, начальник головного управління Баєва Г. надала клопотання про розгляд справи за відсутності представника на підставі норм чинного законодавства.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, відповідно до відзиву відповідач просив відмовити у задоволенні позову.

Третя особа представник Комунального закладу охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Юткіна Н.М. у судове засідання не з`явилася, надала до суду пояснення, у яких просила справу розглядати за її відсутності.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку по інвалідності II групи з 07.02.2023, інвалідність встановлена до 01.03.2024, дата чергового переогляду 07.02.2024, що підтверджується випискою з акту огляду міжрайонної Шевченківської медико-соціальної експертної комісії м. Харкова від 09.02.2023 серії 12ААВ №688431 (а.с. 10).

Згідно з довідкою Комунального закладу охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації № 62 30.12.2024 ОСОБА_1 оглядався заочно і за результатами не визнаний інвалідом з 07.02.2023. Рішення міжрайонної Шевченківської МСЕК - скасовано (а.с. 9).

Рішенням відділу перерахунків пенсій №1 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 05.03.2025 №24 встановлено, що за результатами опрацювання за принципом екстериторіальності заяви від 11.04.2023, наданих документів та виписки з акту огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії 12ААВ № 688431 (рішення міжрайонної Шевченківської МСЕК від 07.02.2023) про визнання ОСОБА_1 особою з інвалідністю ІІ групи з 07.02.2023 по 31.03.2024, рішенням головного управління ПФУ у Львівській області від 21.04.2023 №24 ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону № 1058 з 07.02.2023 по 31.03.2024. Розширеною експертною комісією закладу охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» від 30.12.2024 було проведено медико-соціальна експертиза щодо дослідження обґрунтованості та законності встановлення інвалідності міжрайонною Шевченківською МСЕК КЗОК «ОЦМСЕ» та скасовано інвалідність ОСОБА_1 , відповідно до Закону № 1058-ІV право на призначення пенсії по інвалідності у ОСОБА_1 відсутнє (а.с. 11).

Листом від 07.08.2025 відповідач повідомлявся про те, що йому було зайво виплачено пенсію у розмірі 88 943,96 грн за період з 07.02.2023 по 28.02.2025 та запропоновано внести зазначені кошти на рахунок Пенсійного фонду України як зайво виплачена пенсія (а.с. 12).

Згідно інформації директора КНП Харківської обласної ради «Обласний госпіталь ветеранів війни» № 968 від 14.11.2024 згідно електронної бази даних госпіталю щодо проходження стаціонарного лікування у закладі, повідомляє, що ЛКК не проводились та направлення на МСЕК жодному з осіб зазначених у таблиці не видавались. ОСОБА_1 (під п.9) в закладі не лікувався (а.с. 36).

Відповідно до висновку розширеної експертної комісії № 5 Комунального закладу охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» від 23.12.2024 вбачається, що вивчивши матеріали медико-експертної справи встановлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ІІ групи інвалідності строком з 07.02.2023 по 01.03.2024, не підтвердилося. Необґрунтовано прийнято рішення щодо встановлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ІІ групи строком з 07.02.2023 по 01.03.2024, не відповідає нормативним документам, які регламентують проведення медико-соціальної експертизи України. Розширена експертна комісія КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» прийняла рішення, яким скасовано рішення від 09.02.2024, про встановлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ІІ групи інвалідності строком з 07.02.2023 по 01.03.2024, про що занесено у журнал протоколів засідання медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до наданої суду довідки, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку по інвалідності ІII групи з 02.04.2024, інвалідність встановлена до 01.05.2025, дата чергового переогляду 02.04.2025, що підтверджується випискою з акту огляду міжрайонної Шевченківської медико-соціальної експертної комісії м. Харкова від 05.04.2024 серії 12ААГ №326102 (а.с. 54).

З виписки із медичної карти стаціонарного хворого №14745 КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги» ім. проф. О.І. Мещанінова» вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебував на лікуванні з 21.11.2022 по 01.12.2022 з діагнозом: транзиторний ішемічний напад в веретебро-базилярному басейні, гіпертонічна хвороба ІІ, 2 ст, ризик високий, дисциркуляторна енцефалопатія ІІ ст з вестибуло-атактичним синдромом, лікворно-гіпертензивний сіндромом та надано висновок від 21.11.2022 відділення магнітно-резонансної томографії (а.с.74, 75).

Застосовані норми права, мотиви та висновки суду.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно з ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення","Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи","Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні (ч. 1ст. 4Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», далі Закон №1058).

Відповідно до ст. 9 Закону №1058 в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком, пенсія по інвалідності, пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Пенсії по інвалідності призначаються в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату здоров`я, внаслідок: а) трудового каліцтва або професійного захворювання; б)загального захворювання ( в тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства). Пенсії по інвалідності призначаються незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи (ст. 23 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058 затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1(далі за текстом Порядок № 22-1).

У розділі ІІ Порядку № 22-1 встановлено перелік документів, необхідних для призначення пенсії. Згідно із п. 2.2. до заяви про призначення пенсії по інвалідності додаються документи, перелічені в підпунктах 1-4 пункту 2.1 цього розділу, тобто документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків; документи про стаж; індивідуальні відомості про застраховану особу, додані органом, що призначає пенсію; відомості про місце проживання особи.

Орган, що призначає пенсію, додає до заяви одержану ним від МСЕК виписку з акта огляду МСЕК (абзац 2 п. 2.2. Порядку № 22-1).

Згідно з ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Отже, закон встановлює два виключення із загального правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Згідно з ст. 50 Закону №1058 суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відповідно до п. 3 Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними, до стягнення, затвердженого постановою Правління Пенсійного Фонду України №6-4 від 21 березня 2003 року із змінами, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зловживанням є умисні протиправні дії пенсіонера, спрямовані на безпідставне отримання пенсій, або отримання пенсії у більшому, ніж визначено законом, розмірі.

Згідно зі ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. У разі припинення виплати пенсії (внаслідок відновлення здоров`я тощо) до повного погашення заборгованості решта заборгованості стягується в судовому порядку.

Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини першої статті 103 Закону №1788-ХІІ є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями, про які йому було достовірно відомо.

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 25 жовтня 2016 року у справі №686/26486/14-а та постановах Верховного Суду від 25 вересня 2018 року у справі №340/644/15-а та від 21 лютого 2020 року у справі №173/424/17(2-а/173/41/2017).

Отже, для правильного вирішення питання про утримання надміру сплачених сум пенсії орган, що уповноважений призначати пенсії, має достеменно встановити, що факт переплати пенсії, що враховуються при її обчисленні, відбувся у зв`язку із поданням пенсіонером завідомо недостовірних відомостей.

Оцінюючи докази, що свідчать про можливе зловживання, суду слід виходити з презумпції дійсності документів, наданих для призначення/перерахунку пенсії, та презумпції добросовісності заявника. Ці презумпції може бути спростовано на підставі доказів, що доводять умисел заявника на отримання пенсії без законних для цього підстав.

Правовою позицією Верховного Суду України у справі №6-91цс14 (постанова від 02 липня 2014 року) визначено, що до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст. 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

Тобто, до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст. 1215 ЦК, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №753/15556/15-ц та постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №607/4570/17-ц зазначено, що: «правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум».

Суд зазначає, що обов`язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у п.1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.

Так, позивачем під час розгляду справи не надано належних та допустимих доказів на підтвердження фактів подання відповідачем до органів Пенсійного фонду України завідомо неправдивих документів, які стали підставою для призначення пенсії, а також зловживання з боку відповідача, або його недобросовісності.

В пункті 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року зазначено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Аналогічний висновок також міститься у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», у справі «Ґаші проти Хорватії» та у справі «Трґо проти Хорватії» (постанова Верховного Суду від 05 лютого 2018 року у справі № 556/1231/17).

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З наданих матеріалів вбачається, що 09.02.2023 ОСОБА_1 вперше проведено огляд та з 07.02.2023 встановлена ІІ група інвалідності; інвалідність встановлена до 01.03.2024 (а.с. 10).

08.04.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повторно проведено огляд та з 02.04.2024 встановлена ІII група інвалідності з 02.04.2024, загальне захворювання, інвалідність встановлена до 01.05.2025 (а.с. 54).

Позивач просить стягнути кошти за період 07.02.2023 по 28.02.2025.

Щодо підстав скасування визнання ОСОБА_1 особою з інвалідністю позивачем надано довідку № 62 про невизнання ОСОБА_1 особою з інвалідністю (без дати), де зазначено, що він 30.12.2024 оглядався заочно РЕК №1 КЗОЗ ОЦ МСК та визнаний не інвалідом з 07.02.2023.

Матеріали справи не містять відомостей та позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що прийняття рішення про призначення пенсії та сам факт здійснення надміру виплаченої пенсії, здійснено внаслідок поведінки відповідача, яка б містила ознаки зловживань чи за своїм характером була недобросовісною, а відтак за таких обставин сплачені пенсійні виплати не підлягають поверненню.

Доводи, викладені у поясненнях представника третьої особи КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» не можуть бути підставою для задоволення позову з огляду на те, що в Україні діє принцип презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вина не буде доведена в законному порядку і встановлена обвинувальним вироком суду.

Матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 вручено підозру у вчиненні кримінального протиправного діяння, щодо надання недостовірних даних для отримання пенсії по інвалідності, також відсутній обвинувальний вирок або рішення суду, які набрали законної сили стосовно ОСОБА_1 щодо його неправомірних дій.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

З урахуванням наведеного, оскільки в позові відмовлено, на підставі ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 4, 12, 13, 80, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд-

ухвалив:

У задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області до ОСОБА_1 , третя особа: Комунальний заклад охорони здоров`я «Обласний цент медико-соціальної експертизи» про стягнення коштів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін:

позивач: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, , юридична адреса: 61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов;

відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

третя особа: Комунальний заклад охорони здоров`я «Обласний цент медико-соціальної експертизи» , , юридична адреса: 61058, м. Харків, вул. Літературна, 6.

Суддя О. В. Пруднікова