П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Павлової В.В.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Юга-Групп» на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 22 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Юга-Групп», треті особи: Державна податкова служба України, Головне управління ДПС у м. Києві Державної податкової служби України, про скасування запису про державну реєстрацію та визнання права власності на квартиру,

В С Т А Н О В И В:

13 червня 2024 року позивач звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з вказаним позовом до відповідача.

На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 11 січня 2006 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір №05/11-01 на пайову участь у фінансуванні будівництва будинку, яким закріплено об`єкт пайової участі у вигляді квартири АДРЕСА_1 .

Запланований термін закінчення будівництва 2 квартал 2008 року.

Позивачем сплачено пайовий внесок у повному обсязі в розмірі 602 604,00 грн, що підтверджується довідкою ТОВ «Юга-Групп» від 30 січня 2019 року та платіжними документами.

10 серпня 2022 року між сторонами укладено додаткову угоду №1 до Договору №05/11-01 на пайову участь у фінансуванні будівництва будинку, відповідно до якої, пайовик після завершення повного циклу будівельних робіт та введення будинку в експлуатацію, присвоєння поштової адреси приймає профінансовану ним частину будинку, яка має наступні параметри: квартира АДРЕСА_2 , 2 кімнати, розташована в осях «2-5» та «Ж-К», загальна площа квартири - 75,8 кв.м, житлова площа 37,1 кв.м. 27 липня 2022 року Державною інспекцією архітектури та містобудування України видано сертифікат №ІУ54, який засвідчує відповідність закінченого будівництва об`єкта проектній документації та підтверджує його готовність до експлуатації. Найменування об`єкта згідно з проектом: «Прибудова будинку з вбудованими офісними приміщеннями та магазином непродовольчих товарів на першому поверсі та підземним паркінгом до реконструйованого будинку за адресою: АДРЕСА_3 ».

Позивачем отримано відповідь Дніпровської РДА в м. Києві про те, що цьому об`єкту присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_4 . 19 березня 2024 року позивачем отримано інформацію про те, що ТОВ «Юга-Групп» зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_5 .

Таким чином, незважаючи на наявність укладеного Договору №05/11-01 на пайову участь у фінансуванні будівництва будинку від 11 січня 2006 року та повну оплату позивачем вартості об`єкта інвестування, відповідач, на думку позивача, неправомірно здійснив оформлення права власності на інвестований позивачем об`єкт нерухомості за собою, що є порушення права позивача як інвестора за спірними правовідносинами та підставою звернення позивача з даним позовом до суду.

Враховуючи викладене, позивач просив суд:

- скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про державну реєстрацію за ТОВ «Юга-Групп» права власності на квартиру АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 22 квітня 2025 року позов задоволено частково та визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000. В іншій частині позову - відмовлено. Також стягнуто з відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 15 140,00 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, 02 червня 2025 року відповідач направив апеляційну скаргу, у якій зазначив, що оскаржуване рішення вважає незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права, з неповним з`ясуванням судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, за невідповідності висновків, викладених у рішеннях суду, дійсним обставинам справи, за недоведеності обставин, які суд визнав встановленими.

У зв`язку з цим апелянт просив апеляційний суд скасувати оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог та ухвалити у відповідній частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Також відповідач просив суд вирішити питання про розподіл судових витрат , в тому числі на правничу допомогу відповідача.

10 жовтня 2025 року до апеляційного суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення - без змін.

У судове засідання, призначене на 11 грудня 2025 року з`явилися представник позивача та представник третьої особи.

Інші сторони не з`явилися, про розгляд справи належним чином повідомлялися, про причини неявки суд не повідомили.

Представник відповідача - адвокат Гордов М.М. 11 грудня 2025 року подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, в якому вказав, що повноваження попереднього представника товариства були припинені 01 грудня 2025 року. З метою забезпечення представництва інтересів у суді апеляційної інстанції 10.12.2025 року товариство уклало з ним договір, однак прибути в судове засідання він не може, оскільки приймає участь в якості захисника у справі № 754/9569/24, яка призначена у Дніпровському районному суді м. Києва.

З приводу вказаного клопотання суд апеляційної інстанції зазначає, що сторона апелянта мала достатньо часу для належного планування можливості участі в судовому засіданні, оскільки про дату апеляційного розгляду була повідомлена завчасно. Крім того, розірвавши договір з попереднім адвокатом, зважаючи на дату призначення засідання, товариство своєчасно не вживало дій щодо укладення договору з новим представником. Також і адвокат Гордов М.М на момент підписання договору мав зважати, що у нього співпадає розгляд в даній справі з іншим судовим засіданням, однак, розуміючи конфлікт даних судових розглядів, не вбачав перешкод для укладання договору. За таких дії заявника не можуть вважатися добросовісними, відтак клопотання про відкладення розгляду не підлягає задоволенню.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, що не з`явились, оскільки відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника чи сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16.

Згідно з вимогами ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення та відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи та належно встановлено судом першої інстанції в ході розгляду справи, рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 25 квітня 2024 року, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 04 червня 2024 року, у справі №755/5113/24 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Юга-Групп» про витребування майна з чужого незаконного володіння. (т.1 а.с.50-58)

Постановою Київського апеляційного суду від 04 червня 2024 року у справі №755/5113/24 встановлено наступне.

«Судом встановлено, що 11 січня 2006 року між ТОВ «ЮГА-ГРУПП», як Організацією, та ОСОБА_1 , як Пайовиком, було укладено Договір №05/11-01 на пайову участь у фінансуванні будівництва будинку, предметом якого є пайова участь Пайовика у фінансуванні житлового будинку (прибудови) до реконструйованого житлового будинку АДРЕСА_3 , що здійснюється Організацією, яка має право на забудову земельної ділянки на підставі розпорядження Київської міської державної адміністрації від 01.06.2005 року №910, та Договору оренди земельної ділянки від 30.06.2005 №66-6-00277.

Відповідно до п.2.1 Договору, пайовик зобов`язався прийняти пайову участь у фінансуванні будівництва Будинку, а Організація зобов`язалась після завершення будівельно-монтажних робіт Будинку та введення його в експлуатацію, передати Пайовику частину збудованого Будинку на умовах та у кількості, обумовлених пунктом 2.2 цього Договору.

Згідно з п.2.2. Договору по закінченню Організацією повного циклу будівельних робіт та введення Будинку в експлуатацію Організація передає, а пайовик (при умові здійснення 100 відсотків пайового внеску) приймає по Акту приймання-передачі профінансовану ним частину збудованого будинку (в подальшому - квартиру), яка має наступні параметри: квартира АДРЕСА_6 , кількість кімнат - 2 (дві), загальна площа квартири - 79,29 кв.м., житлова площа 41,78 кв.м.

За п.2.4 Договору загальний розмір пайової участі Пайовика (вартість Квартири) на день укладення Сторонами цього договору становить: 602 604,00 грн., в тому числі ПДВ 100 434,00 грн.

Додатковою угодою №1 до Договору про пайову участь у фінансуванні будівництва будинку №05/11-01 від 11 січня 2006 року, укладеної між сторонами 10 серпня 2022 року, внесені зміни до п.2.2. Договору та викладено його в наступній редакції: «По закінченню Організацією повного циклу будівельних робіт та введення будинку в експлуатацію, присвоєння поштової адреси, Організація передає, а пайовик (при умові здійснення 100 відсотків пайового внеску) приймає по Акту приймання-передачі профінансовану ним частину збудованого будинку (в подальшому - квартиру), яка має наступні параметри: квартира АДРЕСА_2 , кількість кімнат - 2 (дві), розташована в осях «2-5» та «Ж-К»; загальна площа квартири 75,8 кв.м., житлова площа 0 37,1 кв.м., кількість поверхів - 1 (один)». (а.с. 18)

З Довідки ТОВ «ЮГА-ГРУПП» від 30 січня 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 виконала перед ТОВ «ЮГА-ГРУПП» фінансові зобов`язання за Договором №05/11-01 від 11.01.2006 року про пайову участь у фінансуванні будівництва будинку у повному обсязі шляхом внесення повної оплати за об`єкт інвестування.

До позовної заяви також додано копії платіжних доручень щодо виконання ОСОБА_1 грошового зобов`язання за Договором № 05/11-01 на пайову участь у фінансуванні будівництва будинку від 11 січня 2006 року, на загальну суму 602 604,00 грн.

27.07.2022 року Державною інспекцією архітектури та містобудування України видано Сертифікат №ІУ54, яким засвідчено відповідність закінченого будівництвом об`єкта: Прибудови будинку з вбудованими офісними приміщеннями та магазином непродовольчих товарів на першому поверсі та підземним паркінгом до реконструйованого будинку за адресою: АДРЕСА_3 проектній документації та підтверджено його готовність до експлуатації.

18.03.2024 року Дніпровською районною в м .Києві державною адміністрацією складено Лист №103-103/Р-28/1-1237, відповідно до якого розпорядженням Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 13.03.2024 року №162 житловому будинку «Прибудова будинку з вбудованими офісними приміщеннями та магазином непродовольчих товарів на першому поверсі та підземним паркінгом до реконструйованого будинку за адресою: АДРЕСА_3 » присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_4 , за зверненням ТОВ «Юга-Групп».

За даними витягу з Державного реєстру права власності на нерухоме майно від 19.03.2024 року, 15.03.2024 року право власності на квартиру АДРЕСА_5 , загальною площею 75,8 кв.м., зареєстровано за ТОВ «Юга-Групп».

Таким чином рішенням суду встановлено виконання ОСОБА_1 грошового зобов`язання за Договором № 05/11-01 на пайову участь у фінансуванні будівництва будинку від 11 січня 2006 року, на загальну суму 602 604,00 грн.

Листом від 18 серпня 2023 року відповідач проінформував позивача про те, що всі довідки та інші документи, надані від імені ТОВ «Юга-Групп» про виконання позивачем своїх фінансових зобов`язань перед товариством анульовані ТОВ «Юга-Групп» та визнані недійсними через зазначення у них недостовірної інформації та відсутності можливості підтвердження вказаних у них відомостей у банківських установах. Цим листом також було запропоновано позивачу надати оригінали фінансових документів. (т.1 а.с.192)

Цього ж числа відповідачем було складено лист, яким товариство просило позивача звернутись до відповідача щодо узгодження питання виконання укладеного між сторонами договору у частині оплати пайового внеску, у тому числі перегляду його розміру. (т.1 а.с.193)

Докази отримання позивачем цих листів в матеріалах справи відсутні.

Рішенням №02/2024/8 єдиного учасника ТОВ «Юга-Групп» від 15 лютого 2024 року, зважаючи на відсутність оплати ОСОБА_1 100 відсотків пайового внеску, погоджено пропозицію директора ОСОБА_2 щодо дострокового припинення в односторонньому порядку дії Договору від 11 січня 2006 року № 05/11-01 на пайову участь у фінансуванні будівництва будинку, укладеного з ОСОБА_1 . Вирішено запитати у ОСОБА_1 реквізити її рахунку у банківській установі, на який ТОВ «Юга-Групп» повернути за вказаним договором пайові внески. У разі не надання ОСОБА_1 своїх реквізитів внести зазначені кошти на депозит нотаріуса. Уповноважено директора ТОВ «Юга-Групп» Потапова Ю.І. підписати від імені ТОВ «Юга-Групп» лист про дострокове припинення в односторонньому порядку дії Договору від 11 січня 2006 року № 05/11-01 на пайову участь у фінансуванні будівництва будинку, укладеного з ОСОБА_1 (т.1 а.с.191)

28 лютого 2024 току відповідний лист від 23 лютого 2024 року був скерований на адресу позивача (т.1 а.с.196-200). При цьому матеріали справи не містять доказів внесення відповідачем на депозит нотаріуса будь-якої суми.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги зазначив, що позивач є інвестором будівництва, яка в повному обсязі сплатила пайовий внесок в розмірі, визначеному умовами договору, та відповідно є особою, що набула право на первинний спосіб набуття права власності на річ, на яку раніше не було і не могло бути встановлене право власності інших осіб, що унеможливлює правомірність реєстрації права власності на спірне майно первинно відповідачем. За наведених підстав суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для визнання за ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000. В іншій частині вимог позивача суд зазначив, що з 16 січня 2020 року такого способу захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію прав закон не передбачає, тому обраний позивачем спосіб захисту є неефективним.

Як убачається з апеляційної скарги, її доводи фактично повторюють позицію апелянта, заявлену ним в ході розгляду справи в суді першої інстанції. Така позиція вже була належним чином досліджена судом першої інстанції в ході розгляду справи, за результатами чого їй була дана належна правова оцінка, з якою в повній мірі погоджується й колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини.

В своєму рішенні у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, ЄСПЛ зазначив про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції й зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Верховний Суд у постанові від 24 квітня 2020 року у справі № 554/2491/17 зазначив наступне:

«Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій щодо установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували.

Із урахуванням того, що доводи касаційної скарги є майже ідентичними доводам апеляційної скарги заявника, яким судом апеляційної інстанції надана належна оцінка, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність необхідності повторно відповідати на ті самі аргументи заявника. При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.»

З огляду на зазначене апеляційний суд вважає відсутніми підстави для повторного наведення тих доводів і аргументів, якими керувався суд першої інстанції при вирішенні даної справи, і з якими в повній мірі погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Окремо суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що доводи ТОВ «Юга-Групп» про внесення частини коштів за договором, укладеним з позивачем, іншою особою ( ОСОБА_3 ) не нівелюють факту виконання зобов`язань за договором, укладеним між сторонами, адже виконання обов`язку боржника іншою особою узгоджується з положеннями ч. 1 ст. 528 ЦК України та покладає на кредитора обов`язок прийняти виконання.

Твердження апелянта про те, що особа, яка вносила кошти, - ОСОБА_3 також мала договірні відносини з відповідачем не спростовують факту внесення коштів цією особою саме на виконання зобов`язань позивача ОСОБА_1 , оскільки, в усіх платіжних дорученнях на загальну суму 602 604,00 грн вказано призначення платежу: оплата першого внеску та частини вартості квартири АДРЕСА_7 , згідно договору № 05/11-01 від 11 січня 2006 року (т.1 а.с.30-33).

Варто зазначити, що ТОВ «Юга-Групп» прийняло сплачені кошти в рахунок виконання зобов`язання, жодних заперечень з цього приводу не висловило, більш того в порядку передбаченому договором видало письмове підтвердження про повне виконання зобов`язань, яке було прийняте позивачем у вигляді виданої письмової довідки від 30.01.2019 року.

Не погоджується колегія суддів і з доводами апелянта в частині того, що довідку від 30.01.2019 року не можна вважати підтвердженням прийняття грошових зобов`язань від позивача, оскільки цю довідку було скасовано.

Згідно ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У відповідності до зазначених обставин грошове зобов`язання позивача, яке визначене в умовах договору № 05/11-01 на пайову участь у фінансуванні будівництва будинку від 11.01.2006 року, полягало у необхідності проведення оплати суми у загальному розмірі 602604 грн. на користь відповідача, за квартиру № 18 , визначену у п.2.2 договору - є припинене внаслідок його виконання позивачем, проведеного належним чином.

Чинним законодавством України не передбачено будь-якого правового механізму для відмови від вже виконаного зобов`язання, прийняття якого вже відбулось іншою стороною договору.

Саме по собі повідомлення позивача листом від 18 серпня 2023 року про те, що всі довідки та інші документи, надані від імені ТОВ «Юга-Групп» про виконання позивачем своїх фінансових зобов`язань перед товариством анульовані ТОВ «Юга-Групп» та визнані недійсними через зазначення у них недостовірної інформації та відсутності можливості підтвердження вказаних у них відомостей у банківських установах, не спростовує здійснення позивачем повної оплати за договором, що встановлено як рішенням у справі №755/5113/24 так і доказами, наявними в матеріалах справи, що розглядається в даному провадженні. А винесення єдиним учасником ТОВ «Юга-Групп» рішення №02/2024/8 від 15 лютого 2024 року не свідчить про правомірність дій відповідача по достроковому припиненню в односторонньому порядку дії Договору від 11 січня 2006 року № 05/11-01 на пайову участь у фінансуванні будівництва будинку, з огляду на виконання позивачем своїх зобов`язань за цим договором.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про часткове задоволення вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, відтак дійшов законної та обґрунтованої позиції при вирішенні справи. Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи апеляційним судом. За таких умов підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Юга-Групп» залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 22 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько