Номер провадження 6/756/373/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року м. Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Шролик І.С.,

секретаря судового засідання - Лисенко Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павлюка Назара Васильовича стягувач Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», боржник ОСОБА_1 , власник майна ОСОБА_2 , про визнання частки майна в спільній сумісній власності, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2025 року приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павлюк Н.В. 26 листопада 2025 року звернувся до суду з поданням в якому просить визначити 1/2 частку майна боржника ОСОБА_1 в спільному майні подружжя: земельна ділянка, кадастровий номер::05:097:0003, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 231, яка зареєстрована за ОСОБА_2 ( НОМЕР_1 ).

В обґрунтування поданого подання зазначає, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павлюка Н.В. перебуває виконавче провадження № НОМЕР_3, з примусового виконання виконавчого листа, виданого 27 березня 2013 року Оболонським районним судом м. Києва про: стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Київ» () заборгованості за кредитним договором у сумі 303366,47 грн., судовий збір у сумі 3219,00 грн.

Згідно з відповідями з Державної податкової служби України про джерела отримання доходу, встановлено, що боржник не працює та доходу не отримує. Згідно з повідомленням Пенсійного фону України боржник отримує дохід у вигляді пенсії.За боржником транспортні засоби не зареєстровані, боржнику на праві власності нерухоме майно не належить, тобто у боржника відсутнє будь-яке майно, на яке можна звернути стягнення. Згідно з відповідями Державної фіскальної служби України боржник не має відкритих розрахункових рахунків.

Приватним виконавцем Павлюком Н.В. 16 листопада 2021 року, 15 вересня 2022 року, 05 вересня 2023 року винесено постанови про арешт майна боржника, які скеровано до банківських установ, втім, згідно з їхніми відповідями постанови повернуто без виконання. Отже, у боржника відсутні кошти на які можна звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості.

В процесі виконання рішення приватним виконавцем Павлюком Н.В., здійснено вихід за місцем реєстрації боржника, а також інші виконавчі дії з метою виконання виконавчого документа. Перевірити майновий стан боржника виконавцю не вдалося, оскільки ОСОБА_1 двері не відчинив. Заборгованість боржника залишається непогашеною та станом на день звернення до суду з поданням - 18 листопада 2025 року, становить 303366,47 грн., судовий збір у сумі 3219,00 грн.

В процесі проведення виконавчих дій, приватному виконавцю стало відомо, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб виконкомом Ставищенського району Київської області, актовий запис про шлюб № 10 від 12 червня 1983 року.

Дружині боржника ОСОБА_2 належить земельна ділянка кадастровий номер: :05:097:0003, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою Київська область, Обухівський район, смт. Кизин, ЖБК «Чистоводдя», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 231. Право власності на земельну ділянку зареєстровано 31 травня 2023 року, на підставі договору купівлі-продажу.

Оскільки земельна ділянка набута подружжям за час шлюбу, то вона належить боржнику та його дружині на праві спільної сумісної власності. З огляду на викладене вище, визначення частки майна боржника у майні, що перебуває у спільній сумісній власності, є необхідним приватному виконавцю для здійснення виконавчого провадження про примусове стягнення боргу з боржника.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 листопада 2025 року заяву передано на розгляд судді Шролик І.С.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 листопада 2025 року справу переданого головуючому судді Шролик І.С.

Ухвалою суду від 28 листопада 2025 року подання прийнято до провадження та відкрито провадження по справі.

В судове засідання від 23 грудня 2025 року сторони та їх представники не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися, про причини неявки в судове засідання свого представника суд не повідомили. При цьому, представник приватного виконавця Павлюка Н.В. подав до суду заяву, у якій повідомив суд про те, що підтримує подання приватного виконавця у повному обсязі, не заперечує проти проведення судового засідання за відсутності приватного виконавця Павлюка Н.В. та його представника.

Боржник ОСОБА_1 та власницямайна ОСОБА_2 про час та місце розгляду подання сповіщалися належним чином за зареєстрованим місцем проживання. Проте, конверт повернувся без вручення адресату.

Зважаючи на положення ч. 2 ст. 443 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу за відсутності представника стягувача, боржника та приватного виконавця, оскільки їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що постановою про відкриття виконавчого провадження від 15 листопада 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павлюком Н.В. відкрито виконавче провадження № НОМЕР_3, з примусового виконання виконавчого листа№ 2/756/962/13, виданого Оболонським районним судом м. Києва 27 березня 2013 року про: стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Київ» заборгованості за кредитним договором у сумі 303366,47 грн., судовий збір у сумі 3219,00 грн.

Постановами приватного виконавця Павлюка Н.В. від 16 листопада 2021 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику.

У зв`язку з невиконанням боржником виконавчого документу, приватним виконавцем Павлюком Н.В. винесено постанови про арешт коштів боржника від 15 вересня 2022 року та від 05 вересня 2023 року

Згідно з відповідями:

- на запит № 126964435 від 19 грудня 2021 року, на запит № 149277352 від 20 жовтня 2022 року, на запит № 176516546 від 02 жовтня 2023 року та запит № 219832223 від 10 серпня 2024 рокуз Державної фіскальної служби України, відкриті рахунки у боржника відсутні;

- на запит № 124815401 від 03 грудня 2021 року та № 149277351 від 20 жовтня 2022 рокуз Державної фіскальної служби, інформація про джерела отримання доходів боржника відсутня;

- на запит № 124815403 від 03 грудня 2021 року, на запит № 149277353 від 20 жовтня 2022 року, на запит № 174939490 від 17 вересня 2023 року, на запит № 222391948 від 22 серпня 2024 року та на запит № 301649909 з Міністерства внутрішніх справ України, інформація про зареєстровані за боржником транспортні засоби відсутня;

- на запит № 175284277 від 20 вересня 2023 року, запит № 219832222 від 10 серпня 2024 року та на запит № 301649944 від 18 листопада 2025 року з Державної податкової служби, інформація про джерела та/або суми доходів, розміри утриманого податку з них відсутня;

- на запит № 222391752 від 22 серпня 2024 року з Пенсійного фонду України, ОСОБА_1 , 01 серпня 2024 року нараховано пенсію у розмірі 5095,64 грн.;

- на запит № 300347636 від 10 листопада 2025 року з Пенсійного фонду України, ОСОБА_1 , 01 листопада 2025 року нараховано пенсію у розмірі 5369,38 грн.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 20 листопада 2025 року, нерухоме майно у боржника відсутнє.

Отже, боржник не працює та доходу, окрім доходу у вигляді пенсії не отримує, за боржником транспортні засоби не зареєстровані, відкритих рахунків боржник не має, боржнику на праві власності нерухоме майно не належить, тобто у боржника відсутнє будь-яке майно, на яке можна звернути стягнення.

Приватним виконавцем Павлюком Н.В. 16 листопада 2021 року, 15 вересня 2022 року, 05 вересня 2023 року винесено постанову про арешт майна боржника, яку скеровано до банківських установ, втім, згідно з їхніми відповідями постанови повернуто без виконання. Отже, у боржника відсутні кошти на які можна звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості.

В процесі виконання рішення приватним виконавцем Павлюком Н.В., здійснено вихід за місцем реєстрації боржника, а також інші виконавчі дії з метою виконання виконавчого документа. Перевірити майновий стан боржника виконавцю не вдалося, оскільки ОСОБА_1 двері відчинено не було.

Заборгованість боржника залишається непогашеною та станом на день звернення до суду з поданням - 18 листопада 2025 року, становить 303366,47 грн., судовий збір у сумі 3219,00 грн.

В процесі проведення виконавчих дій, приватному виконавцю стало відомо, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб виконкомом Ставищенського району Київської області, актовий запис про шлюб № 10 від 12 червня 1983 року.

Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17 листопада 2025 року дружині боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 належить земельна ділянка кадастровий номер: :05:097:0003, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 231. Право власності на земельну ділянку зареєстровано 31 травня 2023 року, на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 98, виданий 01 квітня 2004 року, видавник: Державний нотаріус Ірпінської міської державної нотаріальної контори Журавель А.М.

Оскільки земельна ділянка набута подружжям за час шлюбу, то вона належить боржнику та його дружині на праві спільної сумісної власності. З огляду на викладене вище, визначення частки майна боржника у майні, що перебуває у спільній сумісній власності, є необхідним приватному виконавцю для здійснення виконавчого провадження про примусове стягнення боргу з боржника.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Встановлено, що боржник рішення суду не виконує, обізнаний про існування виконавчого провадження, оскільки 20 жовтня 2023 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Федорову С.В. подав приватному виконавцю Павлюку Н.В. заяву про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, боржник не працює, немає іншого майна.

Як роз`яснено у п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», частка боржника у спільній власності з іншими особами визначається за поданням державного виконавця відповідно до положень законодавства, що регулює право власності. Такі подання мають розглядатися з додержанням вимог ЦПК України щодо допустимості засобів доказування.

Згідно з положеннями ст. 443 ЦПК України, питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця. Суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

За вимогами п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є зокрема , звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Частинами 1 та 6 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця).

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якій фактично проживає боржник.

За ч. 3 ст. 368 ЦПК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за положеннями статті 61 СК України, може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17 листопада 2025 року дружині боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 належить земельна ділянка кадастровий номер: :05:097:0003, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 231.

Земельна ділянка набута подружжям за час шлюбу, отже перебуває у спільній сумісній власності боржника ОСОБА_1 та його дружини ОСОБА_2 , що боржником та власником майна не спростовано.

Відомості про розірвання шлюбу в суду відсутні.

Вимогами ч. 1 ст. 63 СК України, передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

На підставі ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї (ч. 1 ст. 366 ЦПК України).

Зважаючи зазначене, врахувавши право державного виконавця на звернення до суду із поданням про визначення частки боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, що передбачено ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 443 ЦПК України та відсутність у боржника достатніх коштів чи рухомого майна, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог подання приватного виконавця з урахуванням доведеності факту належності майна (земельної ділянки) боржнику на праві спільної сумісної власності, набутої піл час шлюбу, яким він володіє зі своєю дружиною.

Враховуючи те, що частки у спільній сумісній власності боржника та його дружини, власниці земельної ділянки не визначені, виходячи з презумпції рівності часток у праві спільної сумісної власності та спільному сумісному майні подружжя, з огляду на те, що рішення суду залишається не виконаним з боку боржника протягом тривалого часу з моменту набрання ним законної сили та те, що боржник не працює, не повертає кошти, не має відкритих рахунків, транспортних засобів, іншого рухомого чи нерухомого майна, на яке може бути звернене стягнення, з метою виконання судового рішення, слід вважати, що частки боржника та його дружини на земельну ділянку є рівними і боржнику належить 1/2 частка спірної земельної ділянки.

За правилами доказування, визначеними ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зважаючи на те, що приватним виконавцем Павлюком Н.В. надано суду належні та допустимі докази на підтвердження своїх вимог, викладених у поданні, суд доходить висновку про необхідність задовольнити подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павлюка Н.В. про визнання частки майна в спільній сумісній власності.

Керуючись ст. 443 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

Подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павлюка Назара Васильовича стягувач Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», боржник ОСОБА_1 , власник майна ОСОБА_2 , про визнання частки майна в спільній сумісній власності - задовольнити.

Визначити 1/2 частку майна боржника ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) в спільному майні подружжя: земельна ділянка, кадастровий номер::05:097:0003, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 231, яка зареєстрована за ОСОБА_2 ( НОМЕР_1 ).

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою:http://court.gov.ua/.

Повний текст ухвали складено 29 грудня 2025 року.

Суддя І.С. Шролик