КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2025 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/18630/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Євграфової Є. П. (суддя-доповідач),

суддів: Стрижеуса А. М., Саліхова В. В.,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Гули Марії Сергіївни, в інтересах ОСОБА_1 ,

на ухвалу Іванківського районного суду Київської області у складі судді Корчкова А. А.

від 21 жовтня 2025 року

у цивільній справі № 366/3115/24 Іванківського районного суду Київської області

за скаргою ОСОБА_1 , поданої представником, адвокатом Гулою Марією Сергіївною

на неправомірні дії головного державного виконавця Іванківського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Чалого В. П.,

В С Т А Н О В И В:

16 жовтня 2025 року ОСОБА_1 через підсистему Електронний суд звернувся в суд зі скаргою на неправомірні дії головного державного виконавця Іванківського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Чалого В. П., у якій просив визнати неправомірними дії вказаного державного виконавця з примусового виконання виконавчого листа Іванківського районного суду Київської області від 22.07.2025 у справі № 366/3115/24, які полягають у частковому задоволенні заяви ОСОБА_2 щодо врахування добровільно здійснених переказів у рахунок погашення заборгованості по аліментах у межах виконавчого провадження № НОМЕР_1.

Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 21 жовтня 2025 року скаргу повернуто без розгляду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, адвокат Гула М. С., в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу суду скасувати, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апелянт (скаржник, стягувач у виконавчому провадженні) вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною, необґрунтованою та такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права та проявом надмірного формалізму. Скаржник наголошує, що ним було дотримано вимоги статті 448 ЦПК України, оскільки до скарги додано копію постанови про відкриття виконавчого провадження, яка містить унікальний ідентифікатор доступу, що дозволяло суду безперешкодно отримати інформацію з Автоматизованої системи виконавчого провадження (АСВП).

Щодо дотримання строків звернення, апелянт зазначає, що суд першої інстанції помилково вказав на відсутність доказів дати ознайомлення з оскаржуваним рішенням виконавця. Скаржник стверджує, що надав суду роздруківку (скриншот) з АСВП, яка чітко фіксує дату завантаження та доступу до оскаржуваного документа - 07.10.2025.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу боржник ОСОБА_2 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, посилаючись на безпідставність її доводів, ухвалу суду залишити без змін, вважаючи її законною. Зазначає, що апелянт не виконав імперативних вимог закону щодо зазначення обов`язкових реквізитів безпосередньо в тексті скарги. Вважає, що надана роздруківка з АСВП не є належним доказом дати ознайомлення, оскільки не є офіційною довідкою. Крім того, зазначає, що вона добровільно виконала аліментний обов`язок, а ОСОБА_1 намагається домогтися повторного стягнення вже сплачених коштів. Зазначає, що апелянт змішує два різні виконавчі провадження, довільно поєднує матеріали: ВП НОМЕР_2 (де аліменти стягувались з нього) та ВП № НОМЕР_1 (де аліменти стягуються з ОСОБА_2 ).

Інші учасники справи правом подачі відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Отже розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Учасники справи належним чином повідомлені про розгляд апеляційної скарги в порядку письмового провадження без виклику учасників справи, що підтверджується звітами про доставку вихідної кореспонденції до електронного суду адвоката Гулої М. С., ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , головного державного виконавця Іванківського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального управління юстиції (м. Київ) Чалому В. П. та на електрону пошту адвоката Гулої М. С. і ОСОБА_2 .

Дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про повернення скарги без розгляду, суд першої інстанції виходив із того, що скаржником порушено вимоги частини 3 статті 448 ЦПК України. Зокрема, суд вказав на відсутність у тексті скарги ідентифікатора для повного доступу до інформації про виконавче провадження та невизначеність конкретного рішення, яке оскаржується, а також ненадання скаржником (апелянтом) доказів на підтвердження дати ознайомлення з рішенням виконавця (07.10.2025), що унеможливлює перевірку дотримання десятиденного строку звернення до суду (ст. 449 ЦПК України).

Наведені висновки є помилковими, з огляду на наступне.

Так, відповідно до статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця порушено їхні права чи свободи.

Вимоги до форми та змісту скарги визначені статтею 448 ЦПК України. Згідно з пунктом 5 частини 3 статті 448 ЦПК України, скарга повинна містити ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження. Згідно з частиною 5 статті 448 ЦПК України, суд повертає скаргу без розгляду лише у випадку недодержання вимог частин третьої або четвертої цієї статті.

Суд першої інстанції формально підійшов до тлумачення пункту 5 частини 3 статті 448 ЦПК України. Колегією встановлено, що до матеріалів скарги апелянтом (стягувачем) було долучено копію постанови про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1. У цьому документі, який став невід`ємною частиною поданої до суду скарги, міститься ідентифікатор доступу (QR-код та цифровий код), що об`єктивно дозволяє суду отримати повну інформацію про хід виконавчого провадження №78750762 (а.с 17).

Метою встановлення вимоги щодо наявності ідентифікатора є забезпечення суду можливістю перевірити матеріали виконавчого провадження в АСВП. Оскільки такий доступ був фактично забезпечений через додатки до скарги, невказання набору цифр безпосередньо в описовій частині скарги не є тим істотним недоліком, який перешкоджає розгляду справи. Повернення скарги з цієї підстави є проявом надмірного формалізму, що суперечить завданням цивільного судочинства (ст. 2 ЦПК України) та практиці Європейського суду з прав людини.

Щодо застосування судом ст. 449 ЦПК України (строки та докази) колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до пункту «а» частини 1 статті 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Висновок суду першої інстанції про відсутність доказів дотримання цього строку спростовується матеріалами справи. Як вбачається з аркуша справи 30, скаржником до матеріалів скарги було додано роздруківку з Автоматизованої системи виконавчого провадження (АСВП). У вказаному документі під порядковим номером 22 міститься запис: «22.07.10.2025 Scan-046-.PDF».

Зазначений доказ підтверджує дату появи оскаржуваного рішення в системі АСВП та можливість стягувача ознайомитися з ним саме 07.10.2025. Згідно з правовим висновком Верховного Суду (постанова від 26.02.2025 у справі № 361/717/13-ц), перебіг процесуального строку починається з моменту фактичної або можливої обізнаності особи. За наявності роздруківки з АСВП, яка фіксує дату 07.10.2025, у суду не було правових підстав вважати, що строк пропущено, або що доказів дотримання строку не надано.

Отже суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення скарги, не дослідивши належним чином додані до неї матеріали та застосувавши надмірний формалізм.

Доводи відзиву на апеляційну скаргу (боржника), щодо фактичних обставин виконання судового рішення, а саме: наявності квитанцій про сплату, добровільності погашення боргу та правомірності дій виконавця щодо їх зарахування, не підлягають оцінці на даній стадії судового процесу.

Предметом апеляційного перегляду є виключно ухвала суду про повернення скарги без розгляду (процесуальне питання), а не рішення суду по суті спору. Суд першої інстанції не розглядав вимоги скаржника по суті, не досліджував докази сплати аліментів та не надавав оцінку діям виконавця. Отже, аргументи відзиву, що стосуються правомірності/неправомірності дій виконавця, виходять за межі предмета перегляду.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи викладене апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала Іванківського районного суду Київської області від 21 жовтня 2025 року про повернення скарги без розгляду - скасуванню з підстав визначених ст. 379 ЦПК України, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Гули Марії Сергіївни, в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Ухвалу Іванківського районного суду Київської області від 21 жовтня 2025 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів.

Судді Є. П. Євграфова

А. М. Стрижеус

В. В. Саліхов