П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2025 року місто Київ

Справа № 361/4326/25

Провадження № 22-ц/824/11976/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

сторони: позивач Акціонерне товариство «Акцент-Банк»

відповідач ОСОБА_1

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 травня 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2025 року Шкапенко О.В. від імені та в інтересах АТ «Акцент-банк» звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області суду з позовом подав до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 травня 2025 року позовну заяву АТ «Акцент-банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості повернуто позивачу.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви позивачу, суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява подана від імені АТ «Акцент-банк» та підписана представником Шкапенком О.В., який на підтвердження своїх повноважень додав до матеріалів справи довіреність. Разом з цим, до матеріалів позовної заяви не долучено документів, які б підтверджували, що Шкапенко О.В. перебуває у трудових відносинах з АТ «А-БАНК», керівником якого видано відповідну довіреність, що виключає можливість самопредставництва, а тому дійшов висновку, що належних документів, які б засвідчували право Шкапенка О.В. на здійснення представництва АТ «Акцент-банк» не надано, відтак позовну заяву підписано та подано неповноваженим представником, а тому повернув позовну заяви на підставі п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України позивачу.

Не погоджуючись з такою ухвалою, представником АТ «Акцент-банк» - адвокатом Омельченком Є.В. подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 травня 2025 року скасувати, направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що Банк не стверджував, що підписант позову - адвокат, також не вказував що позов підписано в порядку самопредставництва.

Банк при поданні даної позовної заяви керувався положеннями діючого ЦПК України, просив розглянути справу за позовом, яка є малозначною, то представляти інтереси за нею може не лише адвокат чи представник в порядку самопредставництва, а і звичайний представник за довіреністю в порядку ст. 60 ч. 2 ЦПК України, однак суд не врахував цього.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 01 жовтня 2025 року відкрито провадження у даній справі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 грудня 2025 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої у справі ухвали, суд апеляційної інстанції дійшов наступного висновку.

Згідно з частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Згідно з частиною другою статі 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

До позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача (частина сьома статті 177 ЦПК України).

Сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника (частина перша статті 58 ЦПК України).

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).

Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу (частина друга статті 60 ЦПК України).

Таким чином, у цивільному процесуальному законі встановлено конкретні випадки, у яких представником у суді, окрім адвоката чи законного представника, може бути інша особа, яка має відповідну цивільну процесуальну дієздатність.

Повноваження таких осіб відповідно до пункту 1 частини першої статті 62 ЦПК України мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2024 року у справі № 760/10973/21 (провадження № 61-16370св23) зазначено, що: «суд апеляційної інстанції залишив поза увагою, що АТ КБ «ПриватБанк» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, визначивши ціну позову у розмірі 14 883,90 грн, що станом на 01 січня 2023 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684 грн x 100 = 268 400 грн), тобто ця справа на момент подання апеляційної скарги була малозначною відповідно до закону, а тому представництво АТ КБ «ПриватБанк» у суді апеляційної інстанції особою, яка не є адвокатом на підставі довіреності не суперечило вимогам цивільного процесуального закону. За таких обставин суд апеляційної інстанції зробив помилковий висновок про наявність підстав для повернення апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2024 року у справі № 759/3868/23 (провадження № 61-15040св23) зазначено, що: «[…] справа на момент подання апеляційної скарги була малозначною відповідно до закону, а тому представництво АТ КБ «ПриватБанк» у суді апеляційної інстанції особою, яка не є адвокатом на підставі довіреності не суперечило вимогам цивільного процесуального закону. За таких обставин висновок суду апеляційної інстанції про відсутність доказів, що Бережна Н. М. є адвокатом або її повноваження щодо діяльності від імені позивача у порядку самопредставництва, є помилковим».

Встановлено, що у квітні 2025 року Шкапенко О.В. від імені та в інтересах АТ «Акцент-банк» звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області суду з позовом подав до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 27 625,81 грн.

Повертаючи заяву АТ «Акцент Банк» суд першої інстанції вказав, що позовна заява подана від імені АТ «Акцент-банк» та підписана представником Шкапенком О.В., який на підтвердження своїх повноважень додав до матеріалів справи довіреність.

Разом з цим, до матеріалів позовної заяви не долучено документів, які б підтверджували, що Шкапенко О.В. перебуває у трудових відносинах з АТ «Акцент-банк», керівником якого видано відповідну довіреність, що виключає можливість самопредставництва.

Натомість, суд першої інстанції залишив поза увагою, що АТ «Акцент-банк» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, визначивши ціну позову у розмірі 27 625,81 грн., що станом на 01 січня 2025 року не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028 грн x 30 = 90 840 грн), тобто ця справа на момент подачі позову була малозначною відповідно до закону, а тому представництво АТ «Акцент-банк» у суді першої інстанції особою, яка не є адвокатом на підставі довіреності не суперечило вимогам цивільного процесуального закону.

За таких обставин суд першої інстанції, зробив помилковий висновок про наявність підстав для повернення позовної заяви АТ «А-Банк».

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 червня 2025 року у справі № 546/1283/23.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції зроблено помилковий висновок про наявність підстав для повернення позовної заяви.

У зв`язку з цим колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу суду скасувати з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Питання щодо стягнення судового збору за подачу апеляційної скарги на цій стадії апеляційним судом не вирішується, оскільки розглядається лише процесуальне питання, а не вирішується справа по суті.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» - задовольнити.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 травня 2025 року - скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова Київського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна