Справа № 186/271/25
Номер провадження № 2/0186/431/25
25 грудня 2025 року м.Шахтарське.
Шахтарський міський суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого - судді Янжули С.А.,
при секретарі - Лиман Н.П.,
позивача - ОСОБА_1 ,
представника позивача - адвоката - Скороход А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Шахтарському в порядку загального позовного провадження в режимі ВКЗ, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), Старобільський відділ державної виконавчої служби у Старобільському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про припинення стягнення аліментів, звільнення від сплати аліментів у подальшому та від заборгованості по аліментах,
05 лютого 2025 в провадження Шахтарського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), Старобільський відділ державної виконавчої служби у Старобільському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про припинення стягнення аліментів, звільнення від сплати аліментів у подальшому та від заборгованості по аліментах.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що вона та відповідач з 01 серпня 2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 13 травня 2020 року шлюб між ними розірвано.
Син залишився проживати з батьком, так як вона військова і постійно знаходилася в зоні бойових дій.
Судовим наказом Біловодського районного суду Луганської області від 16 березня 2020 року з неї стягнуті аліменти на користь відповідача на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частки всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини.
19 вересня 2020 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 народила сина - ОСОБА_6 .
09 січня 2024 року цей шлюб було розірвано.
Син ОСОБА_4 залишився проживати в с-щі Біловодськ, Луганської області, яке є тимчасово окупованою територією України, разом з бабусею (матір`ю відповідача).
Місцезнаходження відповідача їй невідоме, вона знає лише про те, що він знаходиться на підконтрольній території України та переховується від мобілізації. Таким чином, відповідач на даний час не здійснює виховання та утримання сина, хоча на його користь з неї стягнуті аліменти.
З 26 травня 2022 року у неї утворилася заборгованість по аліментах, оскільки вона перебувала у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами.
Таким чином, їх спільна з відповідачем дитина проживає на окупованій території України, не з відповідачем, а вона сплачує на користь відповідача аліменти на утримання дитини.
Просить суд припинити стягнення аліментів з неї на користь відповідача на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; звільнити її від сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_4 в подальшому та від стягнення нарахованої заборгованості по аліментах по виконавчому провадженню.
Позивач у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала, доповнивши, що вона не відмовляється від сплати аліментів, але її син не проживає з батьком, він проживає на окупованій території з бабусею, яка є його опікуном, батько дитини проживає з іншою сім`єю в Рівненській області. Вона не має змоги дізнатися про дитину, дзвонить відповідачу запитати про сина, він її блокує, або його дружина блокує, вона не має змоги дізнатися про аліменти, які з неї стягуються. Вона не відмовляється від обов`язку платити аліменти, але дитина з батьком не проживає, а він отримує аліменти на дитину. 18 липня 2025 року вона офіційно повернулася на військову службу, відрахували аліменти за липень та серпень - 8 000 гривень, кожного місяця - 5 000 гривень. Вона не відмовлялася б сплачувати аліменти на дитину, якби дитина проживала з батьком на підконтрольній території України.
Представник позивача підтримала позовні вимоги, просить їх задовільнити, зазначивши, що дитина з батьком не проживає, він її не утримує, нічого не купує, а отримує аліменти від позивача і витрачає їх на власний розсуд.
Відповідач повторно у судове засідання не з`явився, про дату розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповістив, відзив на позовну заяву не надав, про дату розгляду справи повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем проживання через оголошення на офіційному веб-сайті "Судова влада України". Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Представники третіх осіб в судове засідання не з`явилися, про дату розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не сповістили.
Суд, вислухавши позивача та її представника, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.
Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно з ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_7 з 01 серпня 2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб НОМЕР_1 від 01 серпня 2015 року.
Від даного шлюбу мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 08 лютого 2017 року.
Копією рішення Біловодського районного суду Луганської області №408/516/20-ц від 13 травня 2020 року підтверджується, що шлюб між сторонами був розірваний.
16 березня 2020 року Біловодський районний суд Луганської області виніс судовий наказ №408/610/20-ц (провадження №2-н/408/104/20) про стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини.
19 вересня 2020 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , прізвище дружини змінене на ОСОБА_9 (копія свідоцтва про шлюб НОМЕР_2 від 19 вересня 2020 року).
ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивача народилася дитина - ОСОБА_6 (копія свідоцтва про народження НОМЕР_3 від 02 серпня 2022 року).
09 січня 2024 року рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 розірвано.
З серпня 2022 року по жовтень 2024 року позивач отримувала щомісячну одноразову допомогу при народженні однієї дитини, всього: 23 220 гривень; державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям, загальна сума доходу за період з 01 січня 2024 року по 30 червня 2024 року - 26 361,60 гривень, за період з 01 липня 2024 року по 31 грудня 2024 року - 17 574,40 гривень.
Позивач ОСОБА_1 є учасником бойових дій (посвідчення НОМЕР_4 від 11 січня 2016 року).
З липня 2025 року позивач отримує заробітну плату за місцем проходження служби - в/ч НОМЕР_5 , за липень-серпень 2025 року отримано 23 035,98 гривень, що підтверджується довідкою №172 від 24 вересня 2025 року.
Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований в с-щі Біловодськ, Старобільського району, Луганської області, що підтверджується відповіддю №1095159 від 05 лютого 2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру.
Відповіддю Міністерства соціальної політики від 12 лютого 2025 року підтверджується, що згідно з інформацією в ЄІБД ВПО ОСОБА_2 перебував на обліку як ВПО по 02 червня 2024 року, з обліку знятий з 03 червня 2024 року з ознакою "самостійно через Дію". В довідці була зазначена адреса фактичного проживання - АДРЕСА_1 .
Розрахунком заборгованості зі сплати аліментів у ВП №63103075 підтверджується, що позивач має заборгованість зі сплати аліментів на сина ОСОБА_4 з березня 2020 року. Станом на 01 січня 2025 року заборгованість становить 40 370,92 гривень.
Інформацією Старобільського відділу державної виконавчої служби у Старобільському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 14 серпня 2025 року підтверджується, що у них на виконанні перебуває ВП №63103075 з примусового виконання судового наказу №408/610/20-ц від 16 березня 2020 року Біловодського районного суду Луганської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу). Станом на 01 серпня 2025 року борг зі сплати аліментів становить 51 556,92 гривень (розрахунок заборгованості зі сплати аліментів наявний в матеріалах справи).
Таким чином, судом встановлено, що дитина сторін по справі - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2020 року по даний час не проживає разом з матір`ю - ОСОБА_1 .
Оскільки дитина проживала разом з батьком - ОСОБА_2 та перебувала на утриманні останнього, з матері дитини - ОСОБА_1 , судовим наказом від 16 березня 2020 року, стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частки на утримання сина, на користь батька дитини.
Виконавчий лист перебуває на виконанні в Старобільському відділі державної виконавчої служби у Старобільському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.
Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.
Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.
Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.
З аналізу статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження.
Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.
Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини та звільнення віл сплати заборгованості по аліментах), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.
При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.
Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За змістом ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Як зазначалося вище, судом встановлено, що неповнолітній син сторін зі своєю матір`ю не проживає. Позивач та відповідач зареєстровані на тимчасово окупованій території України, позивач перемістилася звідти на підконтрольну Україні територію, місце перебування відповідача та дитини сторін наразі невідоме. Позивач стверджує, що дитина сторін залишилася в Луганській області, а батько дитини виїхав звідти на підконтрольну Україні територію, з дитиною не проживає, при цьому, отримує аліменти на утримання дитини, які витрачає на власний розсуд, однак жодного належного та допустимого доказу цьому суду не надано. Долучені позивачем розпечатки смс-повідомлень про її спілкування з "свикруха МТС", не можуть достеменно свідчити про те, що дитина сторін проживає разом з матір`ю відповідача, а не з відповідачем і що вони перебувають на тимчасово окупованій території України. Доказів нецільового використання відповідачем аліментів, які він отримує з позивача на утримання дитини, суду не надано. Підстави для звільнення позивача від обов`язку утримувати свою дитину, яка проживає окремо від неї, щоденно потребує витрат на існування, життя, здоров`я, розвиток - відсутні.
Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає, що підстави для припинення стягнення аліментів з позивача на користь відповідача на утримання сина та звільнення її від заборгованості зі сплати аліментів, відсутні.
Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.
Судові витрати по справі слід залишити за плзивачем.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1,4,5,12,13,44,76,89,131,141,178,191, 211, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273,354, 355 ЦПК України, ст.ст. 18, 79, 179, 180,-182, 188, 273 СК України, - суд
В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), Старобільський відділ державної виконавчої служби у Старобільському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про припинення стягнення аліментів, звільнення від сплати аліментів у подальшому та від заборгованості по аліментах - відмовити.
Судові витрати по справі залишити за позивачем - ОСОБА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Інформація про учасників справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає по АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Треті особи:

Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), , місце розташування: вул.Ярослава Мудрого, буд.26, м.Харків.

Старобільський відділ державної виконавчої служби у Старобільському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, , місце розташування: вул.Поштова, буд.23, а/с 55, с-ще Володимирець, Вараського району, Рівненської області.

Повний текст рішення суду виготовлений 25 грудня 2025 року.

Суддя: С.А.Янжула.