Справа № 522/6268/14-ц
Провадження № 6/522/530/25
УХВАЛА

03 грудня 2025 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Шенцевої О.П.,

за участю секретаря Сафтюк-Панько Б.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» про заміну сторони та видачу дубліката виконавчого документа, боржники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , інші особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал», Товариство з обмеженою відповідальністю «Кампсіс Лігал», Ізмаїльський відділ державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» із заявою про заміну сторони первісного стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» у виконавчому провадженні за виконавчим листом № 522/6268/14-ц щодо стягнення боргу із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та про видачу дубліката виконавчого документа.

Вказана заява мотивована тим, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03.11.2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позовні вимоги були задоволені та стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь Публічного Акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №0.

Представник заявника посилається на перехід права вимоги за кредитним договором та втрату оригіналу виконавчого документа, а тому у заявника виникла необхідність звернутися до суду з даною заявою про заміну сторони виконавчого провадження та видачу дубліката виконавчого документа.

Ухвалою суду від 27.08.2025 року заява прийнята до розгляду.

06 жовтня 2025 року представник заінтересованої особи Недіна А.Г. звернувся до суду з заявою в якій проти задоволення заяви в частині вимог до ОСОБА_2 заперечував, посилаючись на те, що зобов`язання ОСОБА_2 за договором поруки припинені на підставі рішення суду, що набрало законної сили, тому просив в задоволенні заяви відмовити.

В судове засідання учасники справи не з`явилися.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що заява задоволеню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03.03.2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позовні вимоги були задоволені та стягнуто з ОСОБА_1 солідарно на користь Публічного Акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №0.

Судом встановлено, 08 грудня 2011 року між ПАТ «УКРСИББАНК» та Публічним акціонерним товариством «Дельта банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. На підставі вказаного Договору до ПАТ «Дельта банк» перейшло право вимоги, яке виникло з кредитного договору та договору іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора. В подальшому між ПАТ «Дельта банк» та ТОВ «Дебт Форс» було укладено договір про відступлення прав вимоги, за яким в порядку та на умовах, визначених цим договором банк відступив новому кредитору належні банку, а новий кредитор набув права вимоги банку, іпотекодавців, заставодавців та поручителів, зазначених у договорі, включаючи права вимоги до Боржників та новий кредитор сплачує банку за права вимоги грошові кошти у сумі та на умовах, визначених цим договором та за яким було відступлене право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 0 від 20.11.2007 р. та договором іпотеки № б/н від 20.11.2007 р.

У Договорі зазначено, що за цим договором новий кредитор в день укладання цього договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі грошових коштів, відповідно до умов договору набуває усі права кредитора за основними договорами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21) зроблено висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене статтею55 ЦПК України. Це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника. Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього.

Крім того, у вказаній постанові зазначено, що особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Але разом з тим ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством. Законодавець не ототожнює процесуальне правонаступництво" і "заміну сторони виконавчого провадження", оскільки цим інститутам присвячені дві окремі статті ЦПК України- 55 та 442 відповідно. Також це опосередковано випливає зі змісту пункту 28 частинипершоїстатті353 ЦПК, відповідно до якого ухвала про заміну сторони у справі (процесуальне правонаступництво) та ухвала про заміну сторони виконавчого провадження відокремлені одна від одної як такі, на які можуть подаватись скарги окремо від рішення суду. На стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених статтею55 ЦПК України. У цьому випадку приписи статті442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовуються разом з положеннями статті55 ЦПК України. Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі статті55 ЦПК України, а в окремих випадках також на підставі частини п`ятої статті442 ЦПК України.

Проте, ТОВ «Дебт Форс» не надало доказів на підтвердження того, що на виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03.03.2015 р. у справі №522/6268/14-ц судом було видано виконавчий лист.

Відповідно п. 1 ч.4 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються.

Пунктом 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Проте, як було встановлено судом та не спростовано заявником, строк пред`явлення виконавчих документів за рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03.03.2015 р. у справі №522/6268/14-ц 04 квітня 2018 року.

При цьому, судом не встановлено підстав для поновлення такого строку.

Тому, заява про видачу дублікату виконавчого листа подана поза межами строку, встановленого законом.

Аналізуючи пункт 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

У постанові Верховного Суду від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11 (провадження № 61-34св21) зазначено, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. У той же час, обов`язковою умовою видачу дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Отже, необхідними умовами для видачі судом дубліката виконавчого листа є, по-перше, його втрата, факт якої має бути підтверджений відповідними документами, а по-друге, звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Отже, виходячи з системного аналізу вказаних вище цивільних процесуальних норм, суд приходить до висновку, що дублікат виконавчого листа може бути виданий судом лише у разі втрати отриманого раніше оригіналу виконавчого листа. Будь-які інші підстави для видачі судом дублікату виконавчого листа, законодавець не передбачив.

ЄСПЛ неодноразового наголошував, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Доведення втрати виконавчого документа і факту подання заяви про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання це не право, а обов`язок стягувача і невиконання останнім своїх процесуальних обов`язків, дає лише правові підстави для висновку про недобросовісне користування та зловживання своїми процесуальними правами.

Постанова КЦС ВС від 02.08.2023 у справі № 753/17390/20 містить висновки про те, що положеннями ЦПК України передбачена можливість видачі у справі лише одного виконавчого листа та його дублікат може бути виданий судом лише у випадку втрати оригіналу; під час розгляду заяви про видачу дубліката виконавчого листа вирішальним є встановлення обставин втрати оригіналу виконавчого листа.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Підставою для видачі дубліката є заява стягувача або подання державного виконавця, в залежності від того, хто втратив оригінал виконавчого документа. Водночас, заявник має повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено.

Проте, у заяві про видачу дублікату виконавчого документу не наведено обставин, за яких такий виконавчий документ було втрачено.

При цьому, у заяві визнано той факт, що виконавчий лист не був переданий первісним стягувачом новому стягувачові.

Сам факт непередачі виконавчого листа новому стягувачові не може свідчити про його втрату.

Тому, враховуючи той факт, що заява про видачу дублікатів виконавчих листів подана поза межами строку, встановленого законом, а також відсутності доказів, які б свідчили про втрату таких виконавчих документів, суд доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви в цій частині.

При цьому, підстав для видачі дублікату виконавчого документу не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином.

Згідно положень ст. 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги є правонаступництвом і такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження.

Як вказує Велика Палата Верховного суду у постанові від 08лютого 2022року при розгляді справи№ 2-7763/10 реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Враховуючи, що сформульована у цій справі проблематика стосовно реалізації прав сторін спору на стадії виконання судового рішення, в тому числі в контексті пред`явлення до виконання виконавчого документа та здійснення виконавчого провадження, саме з точки зору такої процесуальної мети має розглядатись процесуальне правонаступництво у цій справі. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва з метою реалізації правонаступником судового рішення у виконавчому провадженні без розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим відповідно до умов законодавства, позбавлене процесуальної мети.

Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закрите, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництва у закритому виконавчому провадженні заявник має здійснювати процесуальні дії, спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати це в комплексі.

Якщо ж виконавче провадження на закінчене, але виконавчий документ був повернутий без виконання стягувачу, визначеному у цьому документі, у його правонаступника є потенційна можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання. Але таке право залежить не тільки від реалізації процесуального правонаступництва, але й дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання, передбачених Законом про виконавче провадження. А якщо ці строки пропущені, то разом з питанням правонаступництва має вирішуватись питання поновлення цих строків, оскільки за відсутності підстав поновлення відсутня дійсна процесуальна мета такого правонаступництва.

Як було встановлено судом та не спростовано заявником, строк пред`явлення виконавчих документів за рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03.03.2015 р. у справі №522/6268/14-ц сплив 04 квітня 2018 року.

Поважність причин пропуску такого строку заявником не доведено, та відповідно судом не встановлено підстав для поновлення строку пред`явлення виконавчих листів по справі за рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03.03.2015 р. у справі №522/6268/14-ц, що сплив 04 квітня 2018 року.

Крім того, судом зясовано, що рішенням Апеляційного суду Одеської області від 23 грудня 2011 року, яке залишене без змін Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 листопада 2012 року (справа № 6-4925св12), у задоволенні позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості відмовлено, позов ОСОБА_2 задоволено. Припинено з 20.11.2007 р. договір поруки №159192, укладений 20.11.2007 р. між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 .

Отже, вказаними судовими рішеннями встановлено факт припинення договору поруки № 159192, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , з 20 листопада 2007 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи.

Згідно зі ст. 442 ЦПК України, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником можлива виключно у разі наявності існуючого зобов`язання та статусу сторони виконавчого провадження. Оскільки судовим рішенням, що набрало законної сили, встановлено відсутність у ОСОБА_2 боргових зобов`язань перед первісним стягувачем та відмовлено у стягненні з нього коштів, він не набув статусу боржника у розумінні Закону України «Про виконавче провадження».

Щодо вимоги про видачу дубліката виконавчого документа відносно ОСОБА_2 , суд зазначає, що підставою для видачі виконавчого листа є рішення суду про задоволення позовних вимог (ст. 431 ЦПК України). Оскільки у позові до ОСОБА_2 було відмовлено, виконавчий документ щодо нього не підлягав видачі, а отже, його дублікат не може бути виданий судом.

Враховуючи викладене, правові підстави для видачі дубліката виконавчого документа відносно боржника ОСОБА_2 відсутні.

За таких осбтавин, на переконання суду, заява ТОВ «Дебт Форс» про заміну стягувача позбавлена процесуальної мети, оскільки, у задоволенні заяви про видачу дублікату виконавчого документа відмовлено, а підстав для поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання не встановлено.

Тому, із урахуванням зазначеного, суд доходить до висновку про те, що підстави для задоволення заяви про заміну стягувача відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 260, 353, 442, 512,514 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» про заміну сторони та видачу дубліката виконавчого документа, боржники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , інші особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал», Товариство з обмеженою відповідальністю «Кампсіс Лігал», Ізмаїльський відділ державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції -відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: