Справа № 346/5183/24
Провадження № 2/346/316/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2025 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі : судді Васильковського В.В.,

за участю секретаря Максим`юк М.А.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Коломиї в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 третя особа: Служба у справах дітей управління соціальної політики Коломийської міської ради про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, -

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позицій сторін.

23.09.2024 року, представник позивача, адвокат Зубченко І.І., звернувшись до суду із даною позовною заявою, посилається на те, що 07.02.2015 року між позивачем, ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб. У шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 , у них народилася дочка ОСОБА_5 . 24.12.2021 року рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області шлюб між ними було розірвано. Дочка залишилася проживати з матір`ю. Самостійно вирішити питання з відповідачем про спілкування позивача з дитиною, не вдалося. Відповідач взагалі не надає можливості позивачу бачитись та спілкуватись з дитиною. Відповідачка заблокувала мобільний номер позивача, а також всі його профілі у соціальних мережах, в результаті чого він не має можливості спілкуватися з нею та дитиною. При спробах телефонувати з інших номерів, відповідачка, вчувши голос позивача, кидала трубку і блокувала номер з якого телефонували. В результаті заблоковані мобільні номери батьків позивача, кумів, друзів та знайомих. Окрім того, вказаним особам відповідачка заблокувала доступ до її профілів у соціальних мереж, що теж унеможливило знайти спосіб спілкуватися з дитиною та відповідачкою. Така поведінка відповідача є протиправною та не здоровою. Коли дитина відвідувала ліцей №1 в місті Коломия, позивач приходив до ліцею, щоб бачитися і спілкуватися з дитиною. Забирав дитину після уроків, хоча жив і працював у місті Івано-Франківську. Це все відбувалося без згоди матері, часом відповідач викликала поліцію на позивача через його зустрічі з дитиною. На даний час місце навчання та проживання дитини позивачу невідоме. При зустрічах з дитиною, донечка завжди відчувала радість та була веселою, ніжно обнімала тата і плакала, коли потрібно було відвезти її назад до дому матері. Дитина хотіла проводити час з батьком, хотіла, щоб тато був присутній у її житті. Завжди запитувала коли тато забере її у наступний раз. Позивач бажає допомагати своїй донечці у навчанні, слідкувати за її розвитком, проводити з нею вільний час та канікули. Ніхто і ніколи не зможе замінити дитині її справжнього батька. Дитина має відчувати батьківську любов, знати, що вона є цінною і не байдужою для тата. Повністю відмежувати дитину від батька є порушенням законодавства з боку відповідача. Нормальним духовним розвитком та розвитком особистості дитини є такий, в якому беруть участь обоє батьків, якщо інше не встановлено судом. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Як свідомий громадянин, позивач розуміє свій батьківський обов`язок приймати участь у вихованні дитини. Як батько, який має почуття, позивач сповнений великим бажанням виховувати свою дитину, спілкуватися з нею, віддаючи своє тепло і батьківську любов. Жодних обставин, які б давали підстави вважати, що спілкування позивача із дитиною спричинить шкоду доньці не існує. Створення перешкод відповідачем спілкуванню позивача із донькою порушує не тільки права батька, а в першу чергу порушує права та суперечить інтересам дитини. Тому, просить визначити позивачу наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні з дочкою: побачення з дитиною кожного вівторка та четверга з 15.00 то 18.00 год., кожна субота з 10.00 до 19.00 год.; побачення з дитиною у день народження дитини ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) - з 15 до 18 год.; побачення з дитиною під час релігійних свят - на другий день Великодня та Різдва з 10 год. до 20 год.; проведення з дитиною під час літнього періоду 45 діб разом з 1 липня по 15 серпня; проведення з дитиною 7 діб під час зимових канікул, за попереднім узгодженням періоду з відповідачем; спілкування з дитиною проводити без присутності матері; забирати дитину для побачень з місця її зареєстрованого проживання; при неможливості виконання графіку завчасно ( за 2 години) батько повідомляє матір, а матір - батька дитини; необмежене спілкування з дитиною засобами телефонного, відео (та іншого) зв`язку, в час не пов`язаний з навчанням.

16.04.2025 року від представника позивача надійшла заява, в якій просить суд змінити позовні вимоги наступним чином: встановити позивачу час побачень з дитиною у режимі відео дзвінків через програми, які підтримують відеозв`язок (WhatsApp, Viber, Telegram) двічі на тиждень: кожної середи з 16:00 до 17:30, кожної неділі з 18:00 до 19:30 із зазначенням контактного номеру телефону для спілкування з дочкою.

27.10.2025 року від представника позивача надійшла заява про зміну предмету позову, в якому просить суд змінити позовні вимоги наступним чином: встановити позивачу час побачень з дитиною у режимі відео дзвінків через програми, які підтримують відеозв`язок (WhatsApp, Viber, Telegram) двічі на тиждень: кожної середи з 16:00 до 17:30, кожної неділі з 18:00 до 19:30; та зобов`язати ОСОБА_2 у зазначені дні та години самостійно здійснювати відеодзвінок позивачу за номером телефону: НОМЕР_1 , забезпечивши участь дитини у спілкуванні з батьком у визначений судом час.

Представник відповідача, адвокат Халус А.Г., в судовому засіданні позовні вимоги заперечив та вказав, що позивачеві не чиняться перешкоди у спілкуванні з дитиною.

ІІ. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 26.09.2024 року відкрито загальне позовне провадження по даній справі.

ІІІ. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилася донька ОСОБА_5 , про що складено відповідний актовий запис № 321, що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 від 21.08.2020 року (а.с. 13).

Відповідно до копії рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24.12.2021 року по справі 346/5011/21, шлюб між сторонами, зареєстрований 07.02.2015 року, у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коломиї реєстраційної служби Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області - розірвано, та неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , залишено проживати разом із матір`ю ОСОБА_2 (а.с. 11-12).

ІV. Норми права, якими регулюються правовідносини сторін.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті15, частини першої статті16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. ч. 2, 8, 9 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 №789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до положень статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно з ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Частинами 6, 8 ст.7 СК України визначено, що жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Приписами ч.1 ст.9 СК України визначено, що подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім`ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч.5 ст.157 цього Кодексу.

Згідно з ч.1, ч.2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Відповідно до статті 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно зі статтею 157СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

V. Оцінка суду

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони підтверджуються, доходить висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав.

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. І таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Визначаючи спосіб участі одного із батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини.

Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Встановивши характер спірних правовідносин, те, що батьки проживають в різних країнах, дослідивши наявні у справі докази, врахувавши принцип рівності прав батьків у вихованні дитини, а також інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, вік дитини та місце її проживання, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, входячи передусім з якнайкращих інтересів дитини, адже такий спосіб участі батька у вихованні сина та спілкуванні з ним у повній мірі відповідатиме інтересам дитини, забезпечує справедливу рівновагу між інтересами дитини та батьків, а також рівність прав батьків щодо дитини.

На підставі викладеного, керуючись 7, 9, 147, 153, 157, 160, 161 Сімейного кодексу України та ст.ст. 12, 13, 81, 141, 200, 206, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовільнити.

Встановити позивачу час побачень з дитиною у режимі відео дзвінків через програми, які підтримують відеозв`язок (WhatsApp, Viber, Telegram) двічі на тиждень: кожної середи з 16:00 до 17:30, кожної неділі з 18:00 год., до 19:30 год.

Зобов`язати ОСОБА_2 у зазначені дні та години самостійно здійснювати відеодзвінок позивачу за номером телефону: НОМЕР_1 , забезпечивши участь дитини у спілкуванні з батьком у визначений судом час.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Івано-Франківського Апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників:

Позивач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Служба у справах дітей Коломийської районної державної адміністрації, , адреса: м. Коломия, вул. Верещинського, 17, Івано-Франківської області, 78203.

Суддя: Васильковський В. В.