Справа №491/368/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року Ананьївський районний суд Одеської області у складі: головуючої судді - Надєр Л.М.,

за участю секретаря судового засідання - Гула О.Р.,

за участю сторін у справі:

представника позивача - Васюта К.С.,

представника відповідача - Шинжирбаєва М.Т.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Ананьєві Одеської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 92382 гривні 75 копійок, посилаючись на те, що 08 вересня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № та отримання кредиту згідно заявки - анкети на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики №3345141 від 19 листопада 2020 року, що акцептована відповідачем 19 листопада 2020 року шляхом підписання електронним підписом відповідача, вчиненим одноразовим ідентифікатором. Відповідно до умов договору позики кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 20000 гривень 00 копійок в межах строку дії договору - 36 календарних місяців з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами. Пропозиція (Оферта) на отримання 3 траншу згідно заявки-анкети №3345141 від 19 листопада 2020 року в рамках договору про надання позики № від 08 вересня 2020 року підписана відповідачем 19 листопада 2020 року електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором в якості особистого підпису, який було надіслано за допомогою СМС-повідомлення на телефонний номер, зазначений відповідачем в особистому кабінеті на сайті кредитодавця. Відповідач здійснила дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому кредитодавцем було перераховано грошові кошти в розмірі 5700 гривень 00 копійок. Підписанням договору позики відповідач також підтвердила, що вона повністю ознайомилася з усіма його умовами, в тому числі з правилами та їй була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Первісний кредитор належним чином виконав свої зобов`язання за договором кредиту, надавши відповідачу кредитні кошти в порядку, передбаченому умовами договору кредиту. 11 лютого 2022 року між ТОВ «Інфінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №11-02/22, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами позики, у тому числі за договором позики № від 08 вересня 2020 року, що укладений між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 .. У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10 січня 2023 року, в тому числі за договором позики № від 08 вересня 2020 року, що укладений між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 .. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом грошової вимоги до відповідача. позивач зазначає. що загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків за користування кредитом, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, станом на 08 квітня 2024 року відповідно до розрахунку заборгованості становить 158816 гривень 25 копійок, яка складається з: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 5700 гривень, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 153116 гривень 25 копійок. Водночас позивач зазначає, що, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності, позивач просить стягнути заборгованість в розмірі 92382 гривні 75 копійок, яка складається з: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) - 5700 гривень, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги від ТОВ «Інфінанс» - 86682 гривні 75 копійок.

З урахуванням зазначеного позивач звернувся до суду та просить задовольнити позовні вимоги, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 92382 гривні 75 копійок, судовий збір в розмірі 3028 гривень 00 копійок, а також витрати на правову допомогу в розмірі 25000 гривень 00 копійок.

Ухвалою суду від 10 червня 2024 року було відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

31 травня 2024 року до суду від представника позивача надійшла уточнена позовна заява, оскільки під час підготовки позовної заяви було допущено технічну помилку та неправильно зазначено ціну позову 158816 гривень 25 копійок, а правильна ціна позову 92382 гривні 75 копійок (а.с.59-62).

Відповідач в судове засідання не з`явилася, однак її представник - адвокат Павленко А.С., яка діє на підставі довіреності від 11 лютого 2025 року, сформованої у системі «Електронний суд» 11 лютого 2025 року, 05 березня 2025 року подала до суду відзив на позовну заяву з додатками до нього, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с.101-110).

11 березня 2025 року представник позивач подала до суду відповідь на відзив з додатками до неї, в якій просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В подальшому, в судове засідання, призначене на 08 травня 2025 року, з`явились представник позивача Васюта К.С. та представник відповідача Шинжирбаєв М.Т., який діє на підставі довіреності від 11 лютого 2025 року, сформованої в системі «Електронний суд» 11 лютого 2025 року, та у вказаному судовому засідання представник позивача та представник відповідача брали участь у розгляді судом клопотання представника позивача про витребування доказів.

В подальшому сторони в судові засідання, зокрема 23 грудня 2025 року, не з`явились.

До початку судового засідання від представника позивача Єськової О.В., яка діє на підставі довіреності №125 від 14 листопада 2025 року, надійшла заява, в якій вона просила розгляд справи провести без її участі та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с.189).

Відповідач в судове засідання не з`явилась, однак її представник - адвокат Шинжирбаєв М.Т. 18 червня 2025 року подав письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та без участі відповідача та відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с.155).

Зважаючи на неявку сторін, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, відзив на позовну заяву з додатками до нього, відповідь на відзив з додатками до неї, взявши до уваги заяви представника позивача та представника відповідача, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідачем по справі є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади, виданим Відділом надання адміністративних послуг Ананьївської міської ради за №1283 від 01 травня 2024 року (а.с.58).

Так, у відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначає, що відповідач категорично не погоджується з наведеними твердженнями. Позивач у позовній заяві зазначає, що 08 вересня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № та отримання кредиту згідно заявки-анкети на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики №3345141 від 19 листопада 2020 року, що акцептована відповідачем 19 листопада 2020 року, шляхом підписання електронним підписом відповідача. Також в позовні заяві вказано, що враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 158816 гривень 25 копійок та надається відповідний розрахунок, а саме за: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 5700 гривень 00 копійок; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги від ТОВ «Інфінанс». Згідно такого розрахунку, на який посилається сам позивач, його позовна вимога мала б складати не більше 92282 гривні 75 копійок, однак зазначається 158816 гривень 25 копійок, що не відповідає словам та діям позивача. Позивачем пропущено строк подання позову. Також позивачем до позовної заяви додається розрахунок заборгованості Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС» із якого вбачається, що 08 вересня 2020 року кредитором здійснюється видача кредиту, на підставі чого в подальшому нараховуються відсотки за користування кредитними коштами. Заява-анкета була підписана ОСОБА_1 19 листопада 2020 року, а також всі надані квитанції та довідки свідчать про те, що кредитні кошти були перераховані на рахунок позичальника 19 листопада 2020 року. Тобто нарахування первісним кредитором відсотків за кредитом в період з 08 вересня 2020 року по 19 листопада 2020 рік є неправомірним, тому що попередньо жодного договору не укладалось та перерахування коштів не здійснювалось. Також з наданого розрахунку заборгованості не вбачається яка саме процентна ставка була застосована під час нарахування відсотків за договором ОСОБА_1 .. Таким чином, наданий розрахунок заборгованості є сумнівним, не повним та таким, що не відповідає дійсності, у зв`язку з чим не може слугувати належним доказом по справі. 19 листопада 2020 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» було підписано заяву-анкету №3345141 на отримання кредиту, в якій зазначено умови надання кредиту. Позивачем надаються акцепт оферти від 19 листопада 2020 року на укладення договору надання позики, у тому числі і на умовах фінансового кредиту №/3 від 08 вересня 2020 та отримання кредиту згідно заявки-анкети №3345141 від 19 листопада 2020 року та пропозиція укласти договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №/3 від 08 вересня 2020 та отримання кредиту згідно заявки-анкети №3345141 від 19 листопада 2020 року. Однак, відсутні підтвердження того, що ОСОБА_1 отримувались акцепт та пропозиція саме в такій редакції, та взагалі направлялись на погодження із споживачем перед підписанням заяви-анкети №3345141. Також позивачем не надається договір №/3 від 08 вересня 2020, на який посилається кредитор у позовній заяві, в той час як додаються лише правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансованого кредиту, які також не містять підпису та підтвердження того, що відповідач з ними була ознайомлена. Із заяви-анкети не вбачається встановлена та погоджена між сторонами процентна ставка за користування коштами, лише визначений строк кредитування в 30 днів та сума кредиту 5700 гривень 00 копійок. Оскільки у підписаній заяві-анкеті від 19 листопада 2020 року процентна ставка не зазначена, а роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в правила кредитування. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Відповідно до умов заяви-анкети №3345141, яка була підписана ОСОБА_1 , надаються кошти в розмірі 5700 гривень 00 копійок строком на 30 днів. Із заяви-анкети не вбачається встановлена та погоджена між сторонами процентна ставка за користування коштами, лише визначений строк кредитування в 30 днів та сума кредиту 5700 гривень 00 копійок. З загальнодоступної інформації щодо облікової ставки Національного Банку України вбачається, що в 2020 році в період з 23 жовтня процентна ставка - 6% річних, тобто 0,00017% в день. З огляду на це, вірним розрахунком відсотків за користування кредитним коштами є: 5700 (тіло кредиту) х 0,00017% в день х 30 (кількість днів кредитування) = 0.30 копійок. Отже, за весь строк кредитування, що складає 30 днів, відповідач мала була б повернути 5700 гривень 30 копійок. Однак із матеріалів справи вбачається, що кредитором здійснювалися нарахування процентів по кредиту в строк до відступлення права вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфінанс», а саме до 11 лютого 2022 року, що поза межами строку кредитування. Виходячи із умов заяви-анкети №3345141 та норм чинного законодавства, первісний кредитор не мав права нараховувати таку велику кількість відсотків за користування кредитними коштами після закінчення строку, на який був виданий кредит. Таким чином у позивача відсутнє право стягувати незаконно нараховані відсотки за кредитним договором. Позивачем було заявлено вимогу щодо стягнення з ОСОБА_1 понесені витрати на правову допомогу у розмірі 25000 гривень 00 копійок. Відповідач вважає, що вказана вартість правової допомоги є дуже завищеною та не відповідає дійсності та фактично виконаній роботі. Оскільки дана справа не є складною, з однією позовною вимогою, ціна позовну, як для юридичної особи, є незначною. Всі докази були вже наявні у позивача, тобто збір доказів адвокатом не здійснювався. Фактично адвокатом була підготовлена тільки позовна заява, яка є шаблонною. То, з урахуванням всіх зазначених фактів, вартість послуг є явно завищеною, оскільки обсяг юридичної та технічної роботи, виконаної адвокатом не є значним та не потребував суттєвих затрат часу. Таким чином, витрати на професійну правову допомогу не підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами, а розмір цих витрат є значно завищеним, не відповідає обсягу наданої правової допомоги, а також критеріям розумності та справедливості, тому розмір заявлених витрат на правничу допомогу маж бути зменшений з 25000 гривень 00 копійок до 500 гривень 00 копійок. У зв`язку з наведеним представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У своїй відповіді на відзив представник позивача зазначає, що 08 вересня 2020 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № та отримання кредиту згідно заявки - анкети на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики №3345141 від 19 листопада 2020 року, що акцептована відповідачем 19 листопада 2020 року шляхом підписання електронним підписом відповідача, вчиненим одноразовим ідентифікатором. 15 листопада 2020 року відповідачу на зазначений номер був надісланий одноразовий ідентифікатор 4n4f9n. Вказаним ідентифікатором було підписано акцепт оферти та заявка-анкета. Як вбачається зі змісту відзиву на позовну заяву, факти укладення та підписання договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, а також отримання 19 листопада 2020 року грошових коштів в позику в сумі 5700,00 грн. (3-го траншу) відповідачем не заперечуються. До матеріалів позовної заяви надано три розрахунки заборгованості. У відповідних розрахунках заборгованості (розрахунку і первісного кредитора, і фактора) чітко вказано, з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована. Доказів погашення заборгованості за отриманим третім траншем за договором відповідачем не надано, інших доказів на підтвердження зазначених заперечень не додано. Відповідно до пропозиції укласти договір, акцепту оферти, правил, строк дії кредитного договору - 3 роки. Відповідно до умов договору, а саме правил надання грошових коштів у позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «МопеуВООМ Lоyal», кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 20000,00 грн., в межах строку дії договору - 36 календарних місяців з дня укладання договору фінансового кредиту. Протягом 36 календарних місяців з дня укладення договору позичальнику надається право користуватись кредитними коштами, які позичальник зобов`язаний повернути товариству в рамках надання кредиту на умовах договору та правил. Акцепт оферти від 19 листопада 2020 року в рамках договору надання позики № від 08 вересня 2020 року містить застереження наступного змісту: "Підписанням цієї оферти позичальник підтверджує те, що ознайомлений в повному обсязі та згоден із правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOMLoyal», затверджених наказом №14/1 від 19 серпня 2020 року (розміщеними на веб-сайті Товариства). Дане застереження засвідчене особистим електронним підписом відповідача, вчиненим одноразовим ідентифікатором, що беззаперечно підтверджує факт ознайомлення відповідача з цими правилами. Вказані правила є доступними для безперешкодного ознайомлення на сайті товариства та в особистому кабінеті позичальника і ні правилами, ні вимогами чинного законодавства не передбачено обов`язкової наявності підпису позичальника на таких правилах. З системного аналізу умов договору та положень правил надання коштів у позику вбачається, що зобов`язання позичальника за цим договором продовжуються на весь період фактичного користування кредитом (траншем) з відповідною відсотковою ставкою (1,75% чи 3,5% в залежності від належного чи неналежного виконання умов договору) від суми кредиту (траншу) за кожен день користування кредитом (траншем), починаючи з дати першого дня прострочення строкового повернення кредиту (траншу) і до дня повного повернення кредиту, що також залишилось поза увагою відповідача. Також, як вбачається зі змісту акцепту та правил, визначено два окремих строки, які важливо розмежовувати: строк користування траншем - 30 календарних днів, дотримання якого надає можливість позичальнику отримати наступний транш кредиту (умови пропозиції та акцепту оферти); строк користування кредитними коштами, наданими окремими траншами в рамках відновлювальної кредитної лінії, обмеженої максимальною сумою 20000,00 грн. - 36 календарних місяців з дати укладення договору. Відповідно до умов пропозиції та акцепту оферти визначено розмір відсоткової ставки, а) 1,75% за один день користуванням кредитом, застосовується за умови належного виконання умов договору; б) 3,5% за один день користуванням кредитом, застосовується за умови неналежного виконання умов договору. Відповідно до наданих розрахунків заборгованості вбачається, що нарахування заборгованості по процентам було здійснено відповідно до вказаних погоджених процентних ставок. Як вбачається з долучених позивачем наявних у матеріалах справи розрахунків заборгованості відповідача, нарахування відсотків за договором надання позики проведено за період з 19 листопада 2020 року по 09 січня 2023 року включно, відсоткова ставка 1,75% та в подальшому 3,5% денних, тобто виключно в межах строку користування кредитними коштами - 36 календарних місяців з дати укладення договору - 08 вересня 2020 року. Таким чином, сторони погодили, що за користування кредитними коштами кредитором нараховуються відсотки за користування кредитом на весь період фактичного користування, в тому числі і у випадку прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, нарахування процентів за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, укладеним з відповідачем, з урахуванням застосованого принципу розумності, співмірності і пропорційності, проведено виключно в межах встановленого строку, а тому є правомірним, відповідає умовам кредитного договору та вимогам чинного законодавства і підлягає стягненню з відповідача. Відтак, позиція відповідача щодо неправомірності нарахування відсотків за договором надання позики є безпідставною та спростованою умовами вказаного договору і не може бути прийнята судом до уваги. До підписання договору позичальнику було надано всі можливості для ознайомлення з умовами договору, в тому числі розміщена інформація на сайті товариства. Крім того, зважаючи на вільний порядок укладення договору, позичальник мав необмежений час для вибору строку та суми позики, а також для ознайомлення з умовами, які він сам обрав та прийняття зваженого рішення. Позичальник засвідчив факт належного ознайомлення з умовами договору, в тому числі підписавши договір, в якому визначені розмір та порядок нарахування відсотків. Таким чином, посилання відповідача на несправедливі умови договору є безпідставними та суперечливими. Позивач надав суду достатні, належні та достовірні докази для підтвердження витрат на правову допомогу. Відповідно до укладеного договору АО «Лігал Ассістанс» прийняло на себе зобов`язання щодо надання юридичної допомоги ТОВ «Лігал Ассістанс» на підставі окремих звернень, оформлених у формі заявок на надання юридичної допомоги, а ТОВ «Коллект Центр» - оплачувати надані правові послуги, вартість яких узгоджується у окремих заявках на надання юридичної допомоги. Відповідно до заявки на надання юридичної допомоги були узгоджені перелік та вартість послуг щодо надання юридичної (правової) допомоги по супроводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .. Відповідно до зазначеної заявки вартість послуг була погоджена в розмірі 25000,00 гривень. В зазначений період крім надання юридичної (правової) допомоги по супроводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 АО «Лігал Ассістанс» надало також юридичну (правову) допомогу по іншим клієнтам, про що було складено Акт №4. В зв`язку з цим був наданий Витяг з Акту №4. Відповідно п.4.2. Договору - сторонами узгоджено, що ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» зобов`язується оплатити надані АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» надані послуги. Надана платіжна інструкція від 15 березня 2024 року має на меті проведення авансового платежу, що є поширеною практикою у договірних відносинах, особливо коли йдеться про об`ємну юридичну підтримку, яка може охоплювати сотні заявок на надання правової допомоги. Відповідно, надана платіжна інструкція містить лише авансовані платежі по сотням заявок на надання юридичної допомоги в тому числі і згідно заявки №400, та не є остаточною оплатою за послуги, надані за Актом.

З матеріалів справи вбачається, що 19 листопада 2020 року відповідачем з використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором 4n4f9n підписано заявка-анкету №3345141 на отримання кредиту від ТОВ «Інфінанс». Відповідно до вказаної анкети-заявки сума кредиту становить 5700 гривень, термін кредиту - 30 днів, реквізити банківської платіжної картки - НОМЕР_1 , спосіб отримання кредиту - платіжна карта (а.с.6 - зворотний бік - 7).

Також відповідачем 19 листопада 2020 року з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 4n4f9n було підписано акцепт оферти від 19 листопада 2020 року на укладення договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №/3 від 08 вересня 2020 року та отримання кредиту згідно та заявки-анкети №3345141 від 19 листопада 2020 року. Відповідно до умов акцепту розмір кредиту становить 5700 гривень, строк кредитування 30 днів, строк дії договору 3 роки, відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом, застосовується за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації, річна відсоткова ставка 638,75%, застосовується за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації, загальна вартість кредиту у грошову вираженні становить 2992 гривні 50 копійок за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації, реальна річна процентна ставка за кредитом становить 638,75% за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації, номінальна відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом застосовується у випадках, передбачених правилами, номінальна річна відсоткова ставка 638,75% застосовується у випадках, передбачених правилами, загальна вартість кредиту у грошову вираженні становить 2992 гривні 50 копійок при використанні номінальної відсоткової ставки, реальна річна процентна ставка за кредитом становить 638,75% при використанні номінальної відсоткової ставки, максимальна відсоткова ставка 3,5% за один день користування застосовується за умови неналежного виконання умов договору, загальна вартість кредиту у грошову вираженні становить 5985 гривень 00 копійок за умови неналежного виконання умов договору, реальна річна процентна ставка з кредитом становить 1277,5% за умови неналежного виконання умов договору (а.с.5), про що також зазначено у пропозиції укласти договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 08 вересня 2020 року (оферта) та надання кредиту згідно заяви-анкети №3345141 від 19 листопада 2020 року (а.с.5 - зворотний бік - 6).

Відповідно до довідки про ідентифікацію, сформованої директором ТОВ «Інфінанс», вказаною довідкою підтверджують, що клієнт ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , з яким укладено договір від 19 листопада 2020 року, ідентифікований ТОВ «Інфінанс». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): одноразовий ідентифікатор - 4n4f9n, час відправки ідентифікатора позичальнику - 19 листопада 2020 року, номер телефону/електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор - НОМЕР_7 (а.с.21 - зворотний бік).

Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором, що підтверджується квитанцією за сплату №72863841 від 19 листопада 2020 року, відповідно до якої відповідачу здійснено переказ грошових коштів в розмірі 5700 гривень 00 копійок із значенням призначення платежу - зарахування 5700 гривень на карту НОМЕР_3 (а.с.22).

Позивачем в підтвердження неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань згідно умов кредитного договору до позовної заяви додано розрахунок заборгованості за кредитним договором, сформований директором ТОВ «Інфінанс», відповідно до якого заборгованість відповідача за кредитним договором складає: тіло кредиту - 5700 гривень 00 копійок, сума відсотків 86682 гривні 75 копійок (а.с.23).

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №, сформованого генеральним директором ТОВ «Вердикт Капітал», станом на 10 січня 2023 року заборгованість відповідача за кредитним договором складає 158816 гривень 25 копійок, яка складається з: 5700 гривень 00 копійок - заборгованість по основній сумі кредиту, 86682 гривні 75 копійок - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, заборгованість по комісії, пені, 3% річних за користування грошовими коштами, інфляційні збитки за користування грошовими коштами - 00 гривень 00 копійок, нараховані відсотки згідно кредитного договору - 66433 гривні 50 копійок за період з 11 лютого 2022 року по 09 січня 2023 року (а.с.24).

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №, сформованого директором ТОВ «Коллект Центр», станом на 08 квітня 2024 року заборгованість відповідача за кредитним договором складає 158816 гривень 25 копійок, яка складається з: заборгованість за тілом кредиту на дату відступлення права вимоги - 10 січня 2023 року, на дату розрахунку - 08 квітня 2024 року - 5700 гривень 00 копійок, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 10 січня 2023 року, на дату розрахунку - 08 квітня 2024 року - 153116 гривень 25 копійок (а.с.25).

Також до позовної заяви додано правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM Loeal» (а.с.7 - зворотній бік - 21).

11 лютого 2022 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №11-02/22, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги в сумі 87073032 гривні 64 копійки, а фактор зобов`язується здійснити фінансування в порядку, передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту, і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між клієнтом і боржниками. Також відповідно до умов договору розмір фінансування за реєстром боржників складає 633175 гривень 18 копійок. Вказаний договір підписаний сторонами та містить відповідні печатки підписантів (а.с.26-28).

В підтвердження виконання умов договору щодо плати за відступлення прав вимоги до позовної заяви додано копію платіжного доручення від 11 лютого 2022 року, відповідно до якого фактор здійснив оплату клієнту відповідно до умов вище вказаного договору факторингу та в сумі, яка визначена умовами цього договору (а.с.28).

Також перехід прав вимоги від клієнта до фактора відповідно до вище вказаного договору факторингу підтверджується копією акту приймання-передавання реєстру боржників в електронному вигляді від 11 лютого 2022 року (а.с.28 - зворотній бік), а також копією реєстру боржників до вище вказаного договору факторингу, де серед боржників, зокрема, містяться відомості про відповідача (а.с.29-30, 31).

10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023, відповідно до умов якого первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників. Новий кредитор сплачує первісному кредитору за права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим договором. Ціна договору сплачується новим кредитором … протягом 1065 днів з дати підписання сторонами цього договору. Вказаний договір підписаний сторонами та містить відповідні печатки підписантів (а.с.32-34).

Перехід прав вимоги від клієнта до фактора відповідно до вище вказаного договору відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги підтверджується копією акту прийому-передачі реєстру боржників від 10 січня 2023 року (а.с.34 - зворотній бік), а також копією реєстру боржників до вище вказаного договору відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, де серед боржників, зокрема, містяться відомості про відповідача (а.с.35-37).

Також судом було досліджено письмові докази, надані сторонами справи під час розгляду справи та витребувані судом за клопотанням сторін.

З копії довідки ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 17 січня 2025 року вбачається, що відповідно до укладеного між ТОВ «Універсальні платіжні рішення» та ТОВ «Інфінанс» договору на переказ коштів ФК-П-17/08-04 від 03 серпня 2017 року було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 19 листопада 2020 року на суму 5700 гривень, маска картки НОМЕР_3 , номер транзакції в системі iPay.ua - 72863841, призначення платежу: зарахування 5700 гривень на карту НОМЕР_3 (а.с.86 - зворотній бік), що також підтверджується копією інформації ТОВ «Інфінанс» від 18 лютого 2022 року про підтвердження видачі банківської карти клієнтів онлайн позик, право вимоги до яких відступлено до ТОВ «Вердикт Капітал» відповідно до договору факторингу №11-02/22 від 11 лютого 2022 року (а.с.87-89).

Відповідно до листа АТ «Райффайзен Банк» від 13 травня 2025 року, картку НОМЕР_4 емітовано на ім`я ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , паспорт у формі ID картки № НОМЕР_5 , адреса реєстрації/проживання: АДРЕСА_1 . Номер телефону НОМЕР_6 зазначено в анкетних даних ОСОБА_1 та фінансовим номером, на який направляється інформація про підтвердження здійснення операцій за платіжною карткою № НОМЕР_4 в період з 19 листопада 2020 року по 23 листопада 2020 року (а.с.143).

Так АТ «Райффайзен Банк» надано виписку по рахунку ОСОБА_1 , якою також підтверджується факт зарахування на картковий рахунок відповідача грошових коштів в розмірі 5700 гривень 19 листопада 2020 року відповідно до умов кредитного договору, та користування ними відповідачем (а.с.144).

Статтею 1054 ч.1 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 даної статті передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Частиною 1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 ст.76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до положень ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Частиною 1 ст.80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

У ч.1 ст.89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно положень ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

У відповідності до ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1 ст.1055 ЦК України).

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У ст.3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч.3 ст.11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону).

Відповідно до ч.12 ст.11 Закону «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч.ч.1, 2 ст.10561 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. У разі порушення боржником негативного зобов`язання кредитор незалежно від сплати неустойки та (або) відшкодування збитків і моральної шкоди має право вимагати припинення дії, від вчинення якої боржник зобов`язався утриматися, якщо це не суперечить змісту зобов`язання. Така вимога може бути пред`явлена кредитором і в разі виникнення реальної загрози порушення такого зобов`язання.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України).

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У відповідності до ст.517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Статтею 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Відповідно до ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

Відповідно до ст.1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

За змістом ч.1 ст.4 Закону України 12 липня 2001 року №2664-III «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (далі - Закон №2664-III) факторинг вважається фінансовою послугою.

У п.5 ч.1 ст.1 Закону №2664-III зазначено, що фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Вимоги до договору про надання фінансових послуг передбачені в ст.6 Закону №2664-III.

Так, за змістом ч.1 ст.6 Закону №2664-III договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: 1) назву документа; 2) назву, адресу та реквізити суб`єкта господарювання; 3) відомості про клієнта, який отримує фінансову послугу: прізвище, ім`я, по батькові, адреса проживання - для фізичної особи, найменування та місцезнаходження - для юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 9-1) підтвердження, що інформація, зазначена в частині другій статті 12 цього Закону, надана клієнту; 10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін.

Крім того, відповідно до п.1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, від 06 лютого 2014 року №352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року №231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів-суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.

Відповідно до абз.1 ч.1 ст.1077 ЦК України договір факторингу передбачає, зокрема те, що фактор передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові свою грошову вимогу до третьої особи (боржника).

Отже, за договором факторингу фактором має надаватися фінансова послуга, яка полягає в наданні коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (п.6 ч..1 ст.4 Закону №2664-III), тобто грошові кошти мають передаватися клієнту у розпорядження, і клієнт має сплатити фактору за відповідну послуги з фінансування (надання позики або кредиту).

При цьому, така плата за надану фактором послугу може бути, як зазначила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 вересня 2018 року у справі №909/968/16 (пункт 61), встановлена у твердій сумі, у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається, у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної в договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю.

Сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатися як плата за надану фактором фінансову послугу.

Натомість грошова вимога, що передається клієнтом фактору, може відступатися клієнтом фактору у зв`язку з її продажем останньому (ч.1 ст.1084 ЦК України) або з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором, оскільки за змістом ч.2 ст.1084 ЦК України фактор має право у разі невиконання клієнтом зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок заставленої грошової вимоги до боржника.

Таким чином, договір факторингу є змішаним договором, який обов`язково поєднує у собі елементи договору позики або кредитного договору та елементи договору купівлі-продажу грошової вимоги або договору застави грошової вимоги.

Отже, з огляду на наведені обставини та докази у справі, вбачається, що відбулася заміна кредитодавця, на підставі вище вказаних укладених договорів, а тому до ТОВ «Коллект Центр» перейшло право вимоги до відвідача за вище вказаним кредитним договором, укладеним між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 ..

При цьому, як вже було зазначено вище, відповідно до умов договору, укладеного між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 , останній надано кредит в розмірі 5700 грн строком на 30 днів.

Умовами договору передбачено відсоткову ставку у розмірі 1,75% за один день користування кредитом, яка застосовується за умови належного виконання умов договору, при цьому за умови неналежного виконання умов договору, застосовується максимальна відсоткова ставка 3,5 % за один день користування кредитом, що відповідає п.2.9 Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOMLoyal».

Відповідач просить стягнути заборгованість станом на 08 квітня 2024 року, яка складає 92382 гривні 75 копійок, яка складається з: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) - 5700 гривень, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги від ТОВ «Інфінанс» - 86682 гривні 75 копійок.

Однак правильним та належним є розрахунок заборгованості за строк користування кредитом, який договором визначений 30 днів, оскільки відповідно до умов кредитного договору та правил надання грошових коштів, лише (виключно) у межах цього періоду, позикодавець має право нараховувати відсотки за користування кредитними коштами.

Отже позивач, окрім заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5700 гривень, також має право на стягнення відсотків за користування кредитними коштами у сумі 5985 гривень, виходячи з розрахунку 5700 грн*3,5%*30днів.

Нарахування позивачем відсотків за користування кредитом понад 30 днів не ґрунтується на умовах кредитного договору, які погоджені сторонами.

Враховуючи те, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, кредитні кошти разом з процентами вчасно не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість, яка підлягає стягненню на користь ТОВ «Коллект Центр», а саме: за договором позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 08 вересня 2020 року на загальну суму 11685 гривень 00 копійок, яка складається з: 5700 гривень 00 копійок - заборгованості за тілом кредиту, 5985 гривень 00 копійок - заборгованості за процентами за користування кредитом.

У постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі N 334/3056/15 зроблено висновок, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме: надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.

Враховуючи, що відповідачем не надано суду доказів на підтвердження виконання нею зобов`язань за кредитним договором, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Таким чином суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 08 вересня 2020 року на загальну суму 11685 гривень 00 копійок, яка складається з: 5700 гривень 00 копійок - заборгованості за тілом кредиту, 5985 гривень 00 копійок - заборгованості за процентами за користування.

Щодо строку позовної давності по вказаній справі, стосовного якого зазначила представник відповідача у відзиві на позовну заяву, суд зазначає наступне.

Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність становить три роки.

При цьому, відповідно до п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету міністрів України №211 від 11 березня 2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на всій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року. Постановою Кабінету міністрів України №1236 від 9 грудня 2020 року «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з урахуванням усіх змін до неї, продовжено строк дії карантину до 30 червня 2023 року.

Крім того, згідно з п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257, 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжувалися на строк його дії. Указом Президента № 64/2022 від 24.02.2022 р. «Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, дію якого на даний час не припинено та не скасовано.

04 вересня 2025 року згідно із Законом України «Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» №4434-ІХ від 14 травня 2025 року перебіг позовної давності було поновлено.

Таким чином суд вважає, що строк позовної давності щодо стягнення з відповідача у справі на користь позивача заборгованості за кредитним договором на даний час не сплив.

Що стосується понесених позивачем витрат на надання правової допомоги в розмірі 25000 гривень 00 копійок, які позивач просить стягнути з відповідача, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесені витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 25000 гривень 00 копійок.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду у від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15 (провадження №14-382цс19), зазначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону №5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до положень ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

В постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд також неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

При визначенні суми відшкодування суд враховує та виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи, доводів сторін та фінансового стану учасників справи.

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

У своїй постанові №686/28627/18 від 27 липня 2022 року Верховний Суд дійшов висновку, що до понесених стороною витрат на професійну правову допомогу відносяться як витрати, які оплачені стороною/третьою особою до моменту заявлення вимоги про їх відшкодування так і ті, які будуть оплачені нею в майбутньому, якщо це відповідає умовам договору.

Аналогічні правові висновки сформульовані Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі №317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі №554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі №753/1203/18, у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 червня 2021 року у справі № 640/4126/19 та ін.

Такий підхід прослідковується і в судових рішеннях Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі №925/1137/19 та Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 26 червня 2019 року у справі №813/481/18, провадження №К/9901/13036/19, від 08 вересня 2020 року у справі №640/10548/19, провадження №К/9901/33762/19, від 29 жовтня 2020 року у справі №686/5064/20, провадження №К/9901/22452/20.

У своїй практиці ЄСПЛ керується трьома ключовими принципами під час вирішення питань про відшкодування судових витрат. Звернення про відшкодування таких витрат задовольняються тоді, коли судові витрати, що підтверджено доказами: фактично понесені; необхідні, щоб запобігти порушенню або отримати відшкодування за нього; визначені у розумному розмірі.

У Практичних рекомендаціях: вимоги щодо справедливої компенсації (стаття 41 Конвенції), виданих Головою Європейського суду з прав людини відповідно до Правил 32 Регламенту Суду від 28 березня 2007 року, з поправками від 09 червня 2022 року, ЄСПЛ зазначає, що витрати, понесені (як на національному рівні, так і під час розгляду справи в самому Суді) у спробі запобігти порушенню чи з метою отримання компенсації після того, як воно сталося, мають бути фактично понесені. Фактично понесені означає, що «заявник мав сплатити їх або бути зобов`язаним сплатити їх відповідно до юридичного або договірного зобов`язання. Документи, що підтверджують те, що заявник сплатив або зобов`язаний сплатити такі витрати, мають бути надані суду» (пункт 18)(офіційний сайт ЄСПЛ, за посиланням: https://www.echr.coe.int/Documents/PD_satisfaction_claims_eng.pdf ).

Що стосується гонорарів адвокатів, ЄСПЛ вказує, що заявник повинен показати, що гонорари сплачені або тільки будуть сплачені адвокату.

Відповідні висновки щодо того, що фактичними витратами на правову допомогу є, в тому числі, витрати, оплата яких буде здійснена в майбутньому ЄСПЛ виклав, зокрема, у справі «Теб`єті Мюхафізе Кемійветі та Ісрафілов проти Азербайджану» (заява №37083/03, пункт 106).

Так, у матеріалах справи наявна копія договору про надання правової допомоги №02-01/2023 від 02 січня 2023 року адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (а.с.48 - зворотній бік - 49), копія прайс-листа АО «Лігал Ассістанс» (а.с.50), копія платіжної інструкції № від 15 березня 2024 року, відповідно до якої позивачем адвокатському об`єднанню «Лігал Ассістанс» сплачено 75000 гривень 00 копійок за надання правової допомоги згідно договору №02-01/2023 від 02 січня 2023 року (а.с.51), заявка на надання юридичної допомоги №352, відповідно до якої загальна вартість послуг АО «Лігал Ассістанс» відповідно до переліку, наданих позивачу, складає 25000 гривень 00 копійок (а.с.52), витяг з акту про надання юридичної допомоги №4 від 08 березня 2024 року (а.с.53).

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч.ч.4-5 ст.137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Таких доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката до справи, відповідачем не надано.

Вимоги позивача підлягають задоволенню частково, що становить 12,65% від загальної ціни позову, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 3162 гривень 50 копійок, тобто, пропорційно задоволених позовних вимог

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з платіжною інструкцією № від 19 квітня 2024 року позивач сплатив 3028 гривень 00 копійок судового збору. Вимоги позивача підлягають задоволенню частково, що становить 12,65% від загальної ціни позову, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 383 гривень 04 копійок, тобто, пропорційно задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 4, 12, 13, 27, 43, 64, 76, 81, 89, 95, 133, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 274-279, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», яке знаходиться за адресою: 01133, Київська область, м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306, , заборгованість за договором позики, в тому числі і на умовах надання фінансового кредиту № від 08 вересня 2020 року у розмірі 11685 (одинадцять тисяч шістсот вісімдесят п`ять) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», яке знаходиться за адресою: 01133, Київська область, м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306, , витрати пов`язані із сплатою судового збору у розмірі 383 (триста вісімдесят три) гривні 04 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», яке знаходиться за адресою: 01133, Київська область, м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306, , витрати на правову допомогу в розмірі 3162 (три тисячі сто шістдесят дві) гривні 50 копійок.

Іншу частину позовних вимог залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто в даному випадку через Ананьївський районний суд Одеської області.

Повний текст рішення виготовлено 26 грудня 2025 року.

Суддя Надєр Л.М.

Рішення набуло законної сили "__"__________________20___ року.