Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/1830/25
Провадження № 2/935/615/25
РІШЕННЯ

Іменем України

26 грудня 2025 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області у складі: головуючого судді Василенка Р.О., зі секретарем Криворучко Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

УСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості в якому просять стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №7810288 в розмірі 37970,00 грн. В обґрунтування позову вказує, ОСОБА_1 уклав із Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» кредитний договір № 7810288 від 20.04.2024. Договір підписаний електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. 28.03.2025 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ « Авентус Україна» уклали договір факторингу № 28032025, у відповідності до умов якого, ТОВ « Авентус Україна» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» право вимоги до боржників. Відповідно до реєстру боржників № 1 від 28.03.2025 до договору факторингу № 28032025 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло грошової вимоги до відповідача в сумі 37970,00 грн., з яких: 12000 грн- сума заборгованості за основною сумою боргу, 20610 грн сума заборгованості за відсотками, 5360,00 грн сума заборгованості за пенею.Просить стягнути вказану заборгованість та судові витрати.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, в позовній заяві просить позовні вимоги задовольнити, а справу розглянути у відсутність представника позивача.

Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчить оголошення на офіційному вебсайті суду. Відзиву чи будь-яких ніших заяв, клопотань до суду відповідач не направив.

За таких обставин суд вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних матеріалів та без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, на засадах змагальності та в межах позовних вимог, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ТОВ «Авентус Україна» уклали договір про надання споживчого кредиту № 7810288. Відповідно до п.1.3 банк надає позичальнику кредит, а позичальник отримує його на наступних умовах: в розмірі 6000,00 грн, строк кредиту 360 дні (п.1.4 договору), стандартна процентна ставка 1,50 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього договору. Договір містить електронний підпис одноразовий ідентифікатор С3627.

Відповідно до додаткової угоди від 01.05.2024 до договору № 7810288 про надання споживчого кредиту від 20.04.2024 сторни домовились збільшити суму кредиту на 6 000 грн, у зв`язку з чим внесли зміни до п. 1.3 договору, а саме сума кредиту складає 12000,00 грн.

Згідно з листом ТОВ «Авентус Україна» від 01.04.2025 № 7/8870 вбачаєтся, що «ФК «Контрактовий дім» повідомляє про успішність поперації перерахування коштів в сумі 6000 грн. 20.04.2024 на рахунок НОМЕР_1 .

Відповідно до договору факторингу від 28 березня 2025 року №28032025, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Авентус Україна» та згідно з реєстром боржників № 1 від 28.03.2025 ТОВ «Авентус Україна» передав та до ТОВ «ФК «ЄАПБ» переходять права вимоги заборгованості від боржників і ТОВ «ФК «ЄАПБ» стає кредитором до боржників стосовно заборгованостей, зокрема щодо ОСОБА_1 , за кредитним договором № 7810288 в сумі 37970,00 грн.

Згідно розрахунку заборгованості здійсненого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» вбачається, що за період з 20.04.2024 до 27.03.2025 заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 7810288 становить 37970,00 грн., яка складається з: основного боргу 12000 грн, 20610,00 грн заборгованість за процентами, 5360,00 грн штраф.

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Стаття 626 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

У ст. ст.525,526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється.

За правилами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно статті 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним, що відповідає положенням статті 1055 ЦК України.

Згідно статті 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.

Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1ст. 1077 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Верховний Суд у ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 18 листопада 2019 року у справі №902/761/18, від 14 вересня 2021 року у справі №910/14452/20). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19).

Як вбачається з матеріалів справи, то кредитний договір № 7810288 з ТОВ «Авентус Україна» місить підписаний електронним підписом одноразовий електронний ідентифікатор С3627.

Натомість договір факторингу № 28032025 від 28.03.2025 року про передання ТОВ «Європейська агенція з поверненння боргів» права вимоги ТОВ «Авентус Україна» за кредитними договорами не містить всіх пунктів договору.

До того ж, що позивач не надає будь-яких належних та допустимих доказів (виписки по рахунку, первинні документи), на підставі яких суд може з`ясувати обставини, які мають значення для справи як порядок нарахування тіла кредиту, відсотків та в матеріалах справи відсутня виписка по кредитному договору № 7810288.

З`ясувати, яким чином здійснювалося нарахування чи списання заборгованості, їх суми за вказаним вище договором, їх дійсність та відповідність умовам договору, з обсягу наданих доказів неможливо.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

При цьому відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

У разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній, повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит.

Натомість позивачем долучено витяг з реєстру борєжників № 1 від 28.03.2025 який не є первинним документом, тобто не є достовірним доказом, який би засвідчував факт переходу права вимоги до відповідача ОСОБА_2 за кредитним договорм № 7810288 так як в договорі факторингу зазначено, що саме реєстр боржників є невід`ємною його частиною, і який не може змінений позивачем, а містить первинну і необхідну інформацію щодо боржників.

У постанові Верховного Суду від 29 червня 2021 року в справі №753/20537/18 відображений правовий висновок згідно з яким належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Крім того, позивачем ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не було надано жодного первинного документу, який би засвідчив, що позикодавцем були перераховані грошові кошти відповідачу в розмірах, що передбачені договорами позики, а відповідач ці кошти отримав та не доведено, що позивач набув право вимоги за кредитним договором № 781088 від 20.04.2024. А наданий позивач лист ТОВ «Авентус Україна» від 01.04.2025 № 7/8870 про те, що «ФК «Контрактовий дім» повідомляє про успішність операції перерахування коштів в сумі 6000 грн. 20.04.2024 на рахунок НОМЕР_1 не належним та достатнім доказом, оскільки сума кредиту надана відповідачу була в розмірі 12 000 грн. та вказаний лист не є первинним документом і не місить всіх необхідних реквізитів, з якого можливо б було встановити, що саме ОСОБА_1 перераховані кошти.

У разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит.

Позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.

Матеріали справи не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику, а будь-яких доказів перерахування коштів на картку чи на рахунок відповідача позивачем не надано.

При цьому суд позбавлений можливості самостійно збирати докази, в той час, клопотань від ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» про витребування таких доказів, як це передбачено ЦПК України, до суду не подавалось.

Вказані висновки ґрунтуються на правовій позиції, викладеній Верховним Судом у постанові від 29 січня 2020 року у справі № 755/18920/18.

За вказаних обставин, у зв`язку з не доведенням позивачем належними та допустимими доказами виконання обов`язку щодо переказу коштів за договором позики на його рахунок саме ОСОБА_1 суду не надано, відсутні первинні документи, які свідчили б про розпорядження відповідачем кошти, виписки по рахунку, яка б підтвердила суму заборгованості, а тому в задоволенні позовних вимог суд відмовляє.

На підставі ст.ст. 526, 1049,1054 ЦК України та керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 259, 263-265-268, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 7810288 від 20.04.2024 в розмірі 37970,00 грн відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», код ЄРДПОУ 35625014, місцезнаходження: м. Київ, вул. С.Петлюри, буд.30.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Роман ВАСИЛЕНКО