Справа № 444/2167/25
Провадження № 2/444/1336/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Мікула В. Є.

секретар судового засідання Сенько М.-Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовкві Львівської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» (ел. пошта: , тел. 43, адреса: 79013, м. Львів, вул. С.Бандери, 87, оф. 54, ) до ОСОБА_1 (ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 , тел. НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості задоговором про надання позики на умовах фінансового кредиту,-

В С Т А Н О В И В :

Представник ТОВ «Фінансова компанія «АРТЕМІДА-Ф» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 13.03.2020 між ТОВ «КФ.ЮА» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 68.

На умовах договору кредитодавець надав відповідачу грошові кошти в розмірі 4 098,00 грн. на карту № НОМЕР_3 .

Відповідач погасив проценти за користування кредитом в розмірі 1229,50 грн. та частину процентів за прострочення, внаслідок чого оформив 10.04.2020 року пролонгацію кредиту, що передбачена п. 5.9. Договору позики, та в подальшому продовжив користування коштами в розмірі 4 098,00 грн ще на 25 днів, кінцева дата погашення кредиту 05.05.2020 р., що підтверджено Графіком платежів у додатку до договору про надання позики на умовах фінансово кредиту № 68.1 від 10.04.2020 р.).

26.02.2021р. ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРЗА» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф», ідентифікаційний код юридичної особи: 42655697 (надалі - Новий Кредитор) уклали Договір факторингу №20210226- К/2 від 26.02.2021р. (ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРЗА» була правонаступником грошової вимоги за Договором позики, згідно Договору факторингу №20200616-К від 16.06.2020 р., укладеного з ТОВ «КФ.ЮА»). Згідно Договору факторингу №20210226-К/2 від 26.02.2021р., та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "АРТЕМІДА-Ф" набуло статусу Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРЗА», включно і до гр. ОСОБА_1 , порядковий номер згідно реєстру боржників 60.

Станом на 04.06.2025 р. заборгованість Відповідача перед Позивачем становить 14 020,07 грн (чотирнадцять тисяч двадцять гривень 07 копійок), а саме:

- залишок заборгованості за тілом - 4 098,00 грн;

- залишок заборгованості по простроченим процентам за користування поза межами строку дії договору (нараховано Новим кредитором за період 27.02.2021 р. по 27.05.2021 р.) - 9 220,50 грн;

- інфляційне збільшення - 701,57 грн (нараховано Новим кредитором за період 06.05.2020 р. по 23.02.2022 р.).

Всупереч умовам договору, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив погашення існуючої заборгованості.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд без його участі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися у встановлений зобов`язанням строк, належним чином відповідно до умов договору, вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК передбачено, що кредит надається на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно положень ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги.

Цивільне законодавство передбачає заміну кредитора в будь-якому зобов`язанні, за винятком зобов`язань, нерозривно пов`язаних з особою кредитора (ст. 515 ЦК України). При цьому заборона на відступлення права вимоги має встановлюватися законом або договором.

Таким чином відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3 ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2 ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Отже, для стягнення заборгованості за кредитним договором суд на підставі відступлення права вимоги до інших осіб, повинен перевірити на підставі належних та допустимих доказів як факт наявності в Клієнта права вимоги до боржників, так і факт переходу права вимоги до Фактора, зокрема, здійснення повної оплати Фактором Клієнту права вимоги, що переходить.

Судом встановлено, що 13.03.2020 між ТОВ «КФ.ЮА» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 68.

На умовах договору кредитодавець надав відповідачу грошові кошти в розмірі 4 098,00 грн. на карту № НОМЕР_3 .

Відповідач здійснивши дії, спрямовані на укладання Договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів № банківської картки, на яку в подальшому було перераховано грошові кошти у розмірі 4 098,00 грн (чотири тисячі дев`яносто вісім гривень, нуль копійок), № картки НОМЕР_3 вказаний Відповідачем при оформленні Договору позики.

На умовах Договору позики (п.5.1.) Кредитодавець надав Відповідачу грошові кошти (кредит) у гривні на умовах передбачених Договором позики №68 у розмірі 4 098,00 грн., а Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених Договором позики, з кінцевим терміном погашення (п.5.8.) не пізніше 06.04.2020 р., процентна ставка в день за користування коштами кредиту становить 1.20% (п.5.11.), та процентною ставкою 2,5% за кожен день, яка застосовується у разі прострочення (користування коштами поза межами строку на який надано кредит).

Кредитодавець свої зобов`язання за Договором позики виконало в повному обсязі, а саме надало Відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами Договором позики.

Відповідач погасив проценти за користування кредитом в розмірі 1229,50 грн. та частину процентів за прострочення, внаслідок чого оформив 10.04.2020 року пролонгацію кредиту, що передбачена п. 5.9. Договору позики, та в подальшому продовжив користування коштами в розмірі 4 098,00 грн ще на 25 днів, кінцева дата погашення кредиту 05.05.2020 р., що підтверджено Графіком платежів у додатку до договору про надання позики на умовах фінансово кредиту № 68.1 від 10.04.2020 р.).

26.02.2021р. ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРЗА» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф», ідентифікаційний код юридичної особи: 42655697 (надалі - Новий Кредитор) уклали Договір факторингу №20210226- К/2 від 26.02.2021р. (ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРЗА» була правонаступником грошової вимоги за Договором позики, згідно Договору факторингу №20200616-К від 16.06.2020 р., укладеного з ТОВ «КФ.ЮА»).

Згідно Договору факторингу №20210226-К/2 від 26.02.2021р., та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "АРТЕМІДА-Ф" набуло статусу Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРЗА», включно і до гр. ОСОБА_1 , порядковий номер згідно реєстру боржників 60.

Відповідно п. 4.3. Договору факторингу переуступлені за реєстром права грошових вимог переходять до фактора з моменту підписання сторонами Акта прийняття-передання відповідного Реєстру прав грошових вимог та виконання фактором зобов`язання з передачі клієнтові суми фінансування, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх зобов`язань.

Відповідно п. 2.1.3. Договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги відбувається в день підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу, відповідно до вимог чинного законодавства. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками реєстр прав вимог в паперовому вигляді є невід`ємною частиною цього договору та підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так як, відповідач не виконав зобов`язання перед кредитором, вимога про стягнення з ОСОБА_1 інфляційного збільшення в розмірі 701,57 грн. є обґрунтованою.

Як зазначає позивач у позові, кредитор, надавши обумовлені договором кошти, свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, натомість ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим наявна заборгованість за Договором в розмірі 14 020,07 грн (чотирнадцять тисяч двадцять гривень 07 копійок), а саме:

- залишок заборгованості за тілом - 4 098,00 грн;

- залишок заборгованості по простроченим процентам за користування поза межами строку дії договору (нараховано Новим кредитором за період 27.02.2021 р. по 27.05.2021 р.) - 9 220,50 грн;

- інфляційне збільшення - 701,57 грн (нараховано Новим кредитором за період 06.05.2020 р. по 23.02.2022 р.).

Суд не знаходить підстав для зменшення розміру процентів за користування кредитом, оскільки, вони є платою за користування коштами та не відносяться до поняття неустойки. Аналогічна позиція закріплена в п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин».

Таким чином, внаслідок неналежного виконання зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_1 порушив обумовлені договором строки і порядок повернення суми кредиту, а також визначені діючим цивільним законодавством України вимоги до виконання зобов`язань, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з нього суми заборгованості за кредитом у розмірі 14 020,07 грн ґрунтуються на законі, отже підлягають задоволенню в повному обсязі.

Представник позивача заявив клопотання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн.

В обґрунтування клопотання зазначив, що між ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» та адвокатом Бачинським О.М. укладено договір про надання правової допомоги № 20250602-4К від 02.06.2025, предметом якого є надання правової допомоги із захисту його прав та інтересів у справі за позовом до ОСОБА_1 . Позивач зобов`язується здійснити оплату наданої адвокатом правової допомоги впродовж 10 днів з моменту постановлення судом рішення суду. За результатами наданої правової допомоги складається Акт.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає клопотання обґрунтованим з наступних підстав.

Статтею 133 ЦПК України передбачено види судових витрат, які складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На виконання вимог зазначеної норми, представник позивача разом з позовною заявою подав клопотання про стягнення витрат на професійну правничу (правову) допомогу.

До матеріалів позовної заяви представником позивача додано Договір про надання правової допомоги № 20250613-4К від 02.06.2025 згідно якого, адвокат Бачинський О.М прийняв на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» та здійснювати захист інтересів клієнта у справі за позовом до ОСОБА_1 .

Розділом 4 вказаного вище Договору передбачено порядок здійснення розрахунків, а саме: у разі ухвалення судом рішення суду на користь клієнта (задоволення позовних вимог у повному обсязі), клієнт зобов`язується сплатити адвокату винагороду у розмірі 7000,00 грн.

Згідно розрахунку суми судових витрат сума витрат в розмірі 7000,00 грн включає:

- аналіз наданих клієнтом документів, судової практики, визначення перспективи подання позовної заяви;

- підготовка позовної заяви;

- збирання доказів долучених до позовної заяви;

- підготовка та подання заяв, скарг, клопотань, чи інших процесуальних документів у ході розгляду справи.

Вирішуючи питання обґрунтованості щодо стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 7 000 грн суд зазначає наступне.

За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналіз зазначеної постанови свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine), заява № 19336/04, § 268).

Тобто, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має враховувати складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та (або) значенням справи для сторони.

В той же час, відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З договору про правову допомогу вбачається, що сторони погодили фіксований розмір оплати роботи адвоката в сумі 7 000 грн. Те, що адвокатом надавалася правнича допомога підтверджується матеріалами цивільної справи, в якій міститься як позовна заява подана представником, так і інші процесуальні документи. Тому твердження про відсутність доказів надання правничої допомоги є безпідставні.

Враховуючи погоджений сторонами фіксований розмір витрат на правничу допомогу, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в сумі 7 000 грн.

Згідно ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 258, ст. ст. 259, 264-265, 280, 281 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» заборгованість в розмірі 14 020,07 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» судові витрати в розмірі 2422,4 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000 грн.

Копію рішення направити учасникам справи- для відома.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 09.12.2025 року.

Суддя: Мікула В. Є.