Справа № 584/1278/25
Провадження № 2/584/733/25
29.12.2025 Путивльський районний суд Сумської області
у складі: головуючого судді Токарєва С.М.,
за участі: секретаря Зікрати Я.В.,
представника позивача адвоката Сопової В.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Путивль в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сефі-Агро-Інвест» про стягнення заборгованості з орендної плати та розірвання договору оренди,
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала, клопотала перед судом про визначення позивачеві п`ятиденного строку після ухвалення рішення по суті справи для подання доказів понесення судових витрат - витрат на професійну правничу допомогу.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав, відзив на позов не подавав, в силу ч.7 ст.128, ч.4 ст.130 ЦПК України вважається таким, що повідомлений належним чином про час і місце судового засідання (а.с.30,37,38).
Враховуючи зазначене, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних в ній доказів.
Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Відповідно до п.4.1 договору ТОВ «Сефі-Агро-Інвест» повинно сплачувати ОСОБА_1 орендну плату у розмірі 1060 грн. 95 коп. на рік, що становить 12 відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, шляхом безготівкового переказу на рахунок орендодавця.
Відповідно до п. 4.2 даного договору обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється без урахування індексації відповідно до чинного законодавства.
Відповідно до п.11.1, п.11.2 даного договору, зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв`язується в судовому порядку.
Згідно з заявою-вимогою від 20 вересня 2025 року ОСОБА_1 зверталась до відповідача з вимогою сплатити належну їй орендну плату за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі та долучала реквізити для оплати (а.с.20).
Загальні положення про договір, його поняття та умови, порядок укладення, зміни і розірвання, врегульовані Розділом ІІІ Цивільного кодексу України.
Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).
На підставі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до вимог ст.792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Відповідно до ч.ч.3 та 4 ст.31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.
Згідно з вимогами ст.124 ЗК України передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно зі ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
У ст.21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.
За положеннями ст.24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.
Водночас у пункті д) частини першої статті 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати.
Отже, згідно зі статтями 13, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.
Відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа.
Аналогічний висновок викладено у Постанови Верховного Суду від 31 липня 2020 року у справі № 479/1073/18, провадження № 61-8798 св19.
Відповідно до положень ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У ч.1 ст.89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до абзацу 1 п.288.1 ст.288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.
Як вбачається зі змісту договору оренди землі від 1 листопада 2020 року, орендар вносить орендну плату в розмірі 1060 грн. 95 коп. на рік, що становить 12 відсотків від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, шляхом безготівкового переказу на рахунок орендодавця, тобто орендна плата та порядок її сплати було узгоджено сторонами, шляхом підписання зазначеного договору оренди.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач систематично не виконував обов`язку зі сплати орендної плати за договором оренди землі від 1 листопада 2020 року, а саме не сплачував орендну плату у 2022-2024 роках, що є підставою для стягнення заборгованості з орендної плати та розірвання вказаного договору.
Як вбачається з матеріалів справи, призверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1938 грн. (а.с.1).
При цьому, в силу положень п. 1 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.
В силу положень п. 8 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про розірвання договору найму (оренди) або договору найму (оренди) житла - сукупністю платежів за користування майном або житлом протягом строку, що залишається до кінця дії договору, але не більше ніж за три роки.
В силу положень п. 10 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.
З огляду на таке, в силу вимог ст. 4 Закону України "Про судовий збір" при зверненні до суду з даним позовом позивачем підлягала до сплати сума судового збору у розмірі 1211 грн. 20 коп. ( 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб).
Разом з тим, беручи до уваги, що позовну заяву позивачем було подано до суду в електронній формі, тому в силу вимог ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" підлягає застосуванню коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Таким чином, враховуючи те, що позовну заяву позивачем було подано в електронній формі, сума судового збору, яка підлягає до сплати становить 968 грн. 96 коп. (1211,20 х 0,8 = 968,96).
Таким чином, у зв`язку із задоволенням позову, відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 968 грн. 96 грн. витрат по сплаті судового збору при подачі позову (а.с.1).
При цьому, сума судового збору внесеного в більшому розмірі, ніж встановлено законом, у розмірі 969 грн. 04 коп., в силу положень п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" може бути повернута ухвалою суду позивачеві за його клопотанням.
Що стосується стягнення витрат на правничу допомогу адвоката, заява представника позивача про надання додаткового строку для подання доказів, що підтверджують розмір понесених по справі судових витрат, не суперечить ст.ст. 246, 259 ЦПК України та підлягає задоволенню.
На підставі ч.1 ст.23 Закону України «Про оренду землі», ст.ст.626, 629 ЦК України, керуючись ст.ст. 141, 259, 263-268, 280-284 ЦПК України, суд
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сефі-Агро-Інвест» на користь ОСОБА_1 3182 грн. 85 коп. (три тисячі сто вісімдесят дві гривні вісімдесят п`ять копійок) заборгованості зі сплати орендної плати за 2022-2024 роки.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сефі-Агро-Інвест» на користь ОСОБА_1 968 грн. 96 коп. (дев`ятсот шістдесят вісім гривень дев`яносто шість копійок) витрат по сплаті судового збору при подачі позову.
Призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 16 год. 45 хв. 13.01.2026 у приміщенні Путивльського районного суду Сумської області (Сумська обл., м. Путивль, просп. І.Путивльського, 54), роз`яснивши позивачеві, що відповідні докази про розмір вказаних витрат він повинен подати протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуто Путивльським районним судом Сумської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі невручення заочного рішення суду у день його проголошення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд шляхом подачі відповідної заяви протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М.Токарєв