Справа № 462/8158/24 Головуючий у 1 інстанції Постигач О.Б.
Провадження № 22-ц/811/1200/25 Доповідач в 2-й інстанції Бойко С. М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2025 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 25 жовтня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Львівгаз» про стягнення коштів,

встановив:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з акціонерного товариства (далі АТ) «Львівгаз» на його користь 12258 грн. 29 коп. основного боргу, три проценти річних в розмірі 910 грн. 24 коп., інфляційні втрати в розмірі 3383 грн. 50 коп. та моральну шкоду в розмірі 20500 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що він є співвласником квартири АДРЕСА_1 .

02.05.2022 року він здійснив зайву переплату коштів в сумі 20000 грн. (двома платежами: 16000 грн. та 4000 грн.) за доставку (розподіл) природного газу до його квартири.

02.06.2023 року він звернувся до АТ «Львівгаз» із заявою про проведення перерахунку та повернення зайво сплачених коштів, на що отримав відповідь від 20.06.2023 року №790-Лв-12577-0623, в якій йому повідомлено, що залишок коштів на особовому рахунку НОМЕР_1 за доставку (розподіл) природного газу, який на 15.06.2023 року становить 12258 грн. 29 коп., буде зараховано на наступні платежі.

Однак, змінився постачальник природного газу на Львівську філію ТОВ «Газмережі» (правонаступник АТ «Львівгаз»), який 19.12.2023 року повідомив позивача про наявний борг за розподіл спожитого газу в сумі 2882 грн. 57 коп. по особовому рахунку НОМЕР_1 .

28.12.2023 року та 07.05.2024 року позивач звернувся до відповідача із заявами про повернення коштів, однак, отримав відповідь, в якій АТ «Львігаз» повідомив, що повернення коштів буде здійснюватися в порядку черги.

До тепер кошти в сумі 12258 грн. 29 коп. так і не повернуті, відповідач ігнорує вимоги про повернення безпідставно набутого майна коштів у вказаній сумі, тому повинен також компенсувати втрати від знецінення коштів на підставі статті 625 ЦК України та відшкодувати моральну шкоду.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 25 жовтня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до АТ «Львівгаз» про стягнення коштів передано за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Львова.

Ухвалу суду оскаржив позивач ОСОБА_1 , просив її скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апелянт не погоджується з висновками суду першої інстанції і зазначає, що підставами його позову є невиконання відповідачем поставки природного газу до квартири у зв`язку зі зміною постачальника і, відповідно, повернення коштів, сплачених відповідачу за доставку природного газу до квартири.

Окрім того, вважає, що перелік випадків порушень прав споживачів не обмежується лише тими, що зазначені у статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів».

На переконання апелянта, суд не пов`язаний юридичною позицією заявника, а зобов`язаний надати власну (правильну) кваліфікацію правовідносинам, застосувавши принцип «jura novit curia».

08.05.2025 року від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він заперечує доводи та вимоги апелянта, вказуючи, що за змістом позову, його предметом в даному випадку є стягнення безпідставно набутих грошових коштів, відповідно до ст.1212 ЦК України, що не узгоджується з положеннями Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.2 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 30.12.2025 року, є дата складення повного судового рішення 30.12.2025 року.

Перевіривши матеріали справи та доводи апелянта, колегія суддів дійшла висновку про закриття апеляційного провадження з наступних підстав.

Передаючи ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 25 жовтня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до АТ «Львівгаз» про стягнення коштів за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Львова, суд першої інстанції виходив із того, що позивач звернувся до Залізничного районного суду м. Львова, посилаючись на норму ч.5 ст.28 ЦПК України, згідно з якою, позови про захист прав споживачів можуть пред`являтись також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору. Разом з тим, позивачем не обґрунтовано позовні вимоги у відповідності до норм Закону України «Про захист прав споживачів», шляхом визначення, яке право споживача порушено у відповідності до ст.21 Закону, жодних позовних вимог, що стосуються захисту прав споживача, позивачем не заявлено.

Суд першої інстанції виснував, що предметом позову в даному випадку є стягнення грошових коштів, які на думку позивача набуті відповідачем безпідставно, в порядку ст.1212 ЦК України, що не узгоджується з положеннями Закону України «Про захист прав споживачів», відтак, у даному випадку мають діяти правила загальної підсудності справ, згідно зі ст.27 ЦПК України, тобто за місцезнаходженням відповідача АТ «Львівгаз» (м. Львів, вул. Золота, 42), що знаходиться за межами територіальної юрисдикції Залізничного районного суду м. Львова.

Отримавши справу, Шевченківський районний суд м. Львова ухвалою від 20 грудня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 залишив без руху для усунення недоліків позовної заяви, зокрема, для сплати судового збору в десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали, а в подальшому, у зв`язку з невиконанням вимог суду (неусунення недоліків позовної заяви у встановлений судом строк), ухвалою від 31 березня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 визнав неподаною і повернув позивачу.

Ухвала суду про повернення позовної заяви позивачем не оскаржувалась, а відтак, є чинною.

З наведеного слідує, що у зв`язку із поверненням позивачу позовної заяви, відсутнє провадження у справі за цією позовною заявою.

Водночас, за вимогами частини першої статті 13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу.

Таким чином, за наявності нескасованої ухвали суду про визнання позовної заяви неподаною та повернення її позивачу, перегляд в апеляційному порядку ухвали суду про передачу справи за підсудністю, як такої, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, є неможливим, у зв`язку з відсутністю звернення позивача, поданого відповідно до цього Кодексу (відсутністю позовної заяви), тому апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 25 жовтня 2024 року підлягає закриттю на підставі статті 362 ЦПК України.

Подібний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.10.2020 року у справі №127/18513/18, (провадження №14-145цс20).

Керуючись ст.ст.13, 362, 367, 381, 384, 389 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 25 жовтня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Львівгаз» про стягнення коштів, закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту ухвали. Повний текст ухвали складений 30 грудня 2025 року

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич