н/п 2/490/4995/2025 Справа № 490/9497/25
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Гуденко О.А., при секретарі Могила Д.І., за участі позивачки, представника відповідачки адвоката Лі-Злотіна А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 стягнення аліментів з повнолітньої дочки на утримання матері,-

ВСТАНОВИВ:

11 листопада 2025 року позивачка звернулася до суду з позовом до своєї доньки ОСОБА_3 , в якому просила стягнути з відповідачки на її корсить аліменти на утримання непрацездатної матері у розмірі 1/4 частини від усіх видів її заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до зміни обставин, що впливають на обов`язок утримання.

В обгрунтування позову посилалася на те, що вона є непрацюючою пенсіонеркою та отримує мінімальну пенсію за віком, має ряд захворювань. Її дохід складає лише пенсія, яка не дозволяє забезпечити належне лікування, оздоровлення, харчування, проживання. Відповідачка є її донькою і при цьому вигнала її, рідну матір, з спільного будинку , позбавивиши матір єдиного постійного місця проживання . Наарзі вона вимушена винаймати житло , вся її пенсія йде на ці витрати, отже вона самостійно не може забезпечити всі необхідні витрати і коштів, необхідних для життєдіяльності, не вистачає. За таких обставин просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня звернення до суду.

Ухвалою судді від 14.11.2025 року відкрито провадження по даній справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін .

Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги . Зазначила, що якби донька пустила назад її проживати в будинок, то вона б і не зверталася за аліментами, проживала б на свою пенсію. Також зазначила, що при зверненні до суду вона мала на увазі стягнення аліментів на своє утримання саме довічно.

Представник відповідачки адвоката Лі-Злотін А.В. у судовому засіданні частково визнав позовні вимоги. Суду пояснив, що відповідачка визнає свій обов`язок допомогати матері, яка цього потребує , і може виконувати цей обов`язок.проте вона також має обов`язки щодо утримання неповнолітньої доньки, отже згодна сплачувати аліменти на утримання матері у вигляді 1/ 6 частини своїх доходів ( з розрахунку 1/3 частина доходів на двох утриманців)

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Стаття 51 Конституції України встановлює, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до частини першої, третьої статті 172 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування.

Відповідно до статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі.

Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи (ст.75 СК України).

Особа є такою, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання її майна, інші доходи не забезпечують їй прожиткового мінімуму, встановленого законом, про що зазначено у частині четвертій ст. 75 СК України.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено частиною першою статті 204 СК України.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Як роз`яснено в п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006, згідно з ч. 2ст. 205 СКпри визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків.

З огляду на зазначене вбачається, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі.

Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу.

Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька.

З огляду на вищевикладене вбачається, що право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги.

Відповідно дост. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.

Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц.

Із матеріалів справи встановлено, що позивачка по справі ОСОБА_1 є матір`ю відповідача ОСОБА_2 ..

Позивачка має статус пенсіонера та отримує пенсію за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням від 29.12.2022 року, її чоловік помер .

Згідно довідки про доходи , виданої Центральним об`єднаним УПФУ м.Миколаєва, розмір пенсійного забезпечення позивачки станоить 3613 грн щомісячно.

Також установлено, що позивачка у зв`язку із віком - 73 роки має незадовільний стан здоров`я, у зв`язку з чим несе додаткові витрати на лікування та придбання медичних препаратів, що підтверджується наданими позивачем доказами.

Отже, судом встановлено, що позивачка у зв`язку з пенсійним віком, неналежним станом здоров`я, відсутністю інших доходів, крім пенсії, потребує матеріальної допомоги.

Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Свідченням такої потреби є отримання матір`ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум для зазначеної категорії осіб, який визначається з врахуванням віку та працездатності такої особи. Згідно діючого законодавства, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб - пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо. Тому при постановлені рішення слід зважати на розмір такого державного утримання і ставити його у залежність із прожитковим мінімумом.

Положеннями ст. 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Позивачка обґрунтовувала позовні вимоги посиланням на те, що вона є непрацездатною, проживає сама, отримує пенсію, більшу частину з якої витрачає на придбання продуктів харчування, ліків і оплату житла. Коштів, необхідних для забезпечення її життєдіяльності не вистачає, а тому зважаючи на скрутне матеріальне становище вона потребує матеріальної допомоги, яку має можливість надавати її повнолітня донька. На сьогоднішній день відповідач не допомагає їй матеріально, не забезпечує її всім необхідним для нормального проживання.

Враховуючи матеріали справи та пояснення сторні, суд встановив, що позивачка є пенсіонером, непрацездатною, за станом здоров`я потребує лікування, а тому має необхідність у матеріальній допомозі, яку відповідачка, який є її донькою, має обов`язок надавати. Суд враховує, що розмір пенсійного забезпечення позивачки становить близько 3000 грн на місяць, при цьому у неї відсутні будь-які інші доходи чи члени сім`ї, які можуть йому надати матеріальну чи будь-яку іншу допомогу.

При цьому суд враховує, що представник відповідачки визнав наявність у неї можливості сплачувати аліменти на утримання матері у розмірі 1/6 частки з усіх видів її заробітку (доходу) довічно - з огляду на наявність її обов`язку щодо утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Будь-яких доказів на підтвердження того, що відповідачка не може надавати матеріальну допомогу матері, матеріали справи не містять.

Беручи до уваги вказане вище, а також враховуючи сімейний стан відповідачки, суд вважає необхідним та достатнім стягувати з відповідача на користь матері ОСОБА_1 аліменти на її користь у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 11 листопада 2025 року - довічно, у зв`язку з чим вказана позовна заява підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позовної заяви.

Враховуючи, що позивачка відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, тому останній необхідно стягнути відповідача в дохід держави в порядку ст. 141 ЦПК України, який складає 1 211,20 грн.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст.12,81,141, 247,263-265, 279 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів з повнолітньої дочки на утримання матері - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) аліменти на утримання непрацездатної матері у розмірі 1/6 частини з усіх видів їх заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 11 листопада 2025 року і довічно.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 25.12.2025 року.

Суддя О.А. Гуденко