Справа № 363/2590/25
Провадження № 2/366/770/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

30.12.2025 с-ще Іванків

Іванківський районний суд Київської області у складі:

судді Слободян Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Німченко Н.Ю.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки, адвоката Рясного В.Д. (в режимі відеоконференції), розглянувши в порядку загального позовного провадження в с-щі Іванків Вишгородського району Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог

Позивач звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 (далі Відповідач), у якому просить стягнути з Відповідача на свою користь:

заборгованість за договором позики від 15.12.2024 у розмірі 40 000 доларів США, що еквівалентно 1 660 800 грн;

10 % від суми позики у розмірі 12 000 доларів США (498 240 грн);

штрафні санкції у розмірі 2478, 90 доларів США (102 924, 10 грн). Загальна сума заборгованості 54 478, 90 доларів США (2 261 964 грн);

витрати на правову допомогу у розмірі 25 000 грн.

Позов мотивований тим, що 15.12.2024 між сторонами укладено договір позики, за умовами якого Відповідач взяв у борг у Позивача грошові кошти у розмірі 40 000 доларів США, що в еквіваленті станом на 15.03.2025 становить 1 660 800 грн. Сума позики за умовами договору мала бути повернута Відповідачем Позивачу не пізніше 15.01.2025.

Однак, взявши в борг кошти, Відповідач не виконав свої зобов`язання за умовами договору, позику не повернув, внаслідок чого у нього утворилась зазначена заборгованість.

ІІ. Рух справи

14.05.2025 позовна заява надійшла до Вишгородського районного суду Київської області та була передана на розгляд судді.

15.05.2025 позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків (доплати судового збору), які усунуто 21.05.2025.

10.06.2025 надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти.

17.06.2025 ухвалою судді позовна заява передана за підсудністю до Іванківського районного суду Київської області, куди надійшла 10.07.2025 та була передана на розгляд судді.

10.07.2025:

задоволено заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Відповідача у розмірі 2 261 964 грн, які знаходяться в банківських установах на всіх його рахунках;

відкрите провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання, призначене на 07.08.2025, відкладене на 08.09.2025.

06.08.2025 залишено без розгляду повторну заяву про забезпечення позову.

08.09.2025 закрите підготовче судове засідання. Справа призначена до розгляду по суті на 02.10.2025, розгляд відкладений на 04.11.2025.

04.11.2025, після закінчення судових дебатів, суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення за результатами розгляду справи.

14.11.2025 суд повернувся до стадії розгляду, судове засідання призначене на 25.12.2025.

25.12.2025, після закінчення судових дебатів, суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення за результатами розгляду справи.

ІІІ. Позиції сторін

Позивач у судовому засідання підтримала позов та просила задовольнити його у повному обсязі. До матеріалів справи на підтвердження наявності в неї позиченої Відповідачу суми коштів надала копію договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 на суму 1 806 200 грн., яка належала її співмешканцю, який раніше неодноразово давав у борг кошти відповідачу, і той їх повертав. Зазначила, що знає відповідача, з яким спілкувалась приблизно 1 рік. Взагалі це знайомий її цивільного чоловіка. Той не раз перед цим давав у борг йому певні суми коштів. Договір,за яким вона просить стягнути заборгованість, був укладений між нею та відповідачем із застосуванням застосунку Дія: гроші позичались під 10% на місяць. Але коли натстав строк повернення, цього не відбулося. Він взагалі видалив їх переписку з мсесенджнрів з цього питання. Птім зовсім зник. Гроші, які були позичені, отримані від продажу її цивільним чоловіком, ОСОБА_3 , його квартири у м. Києві. Оскільки позика не повернута, позивач просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача, адвокат Рясний В.Д. також просив задовольнити позов у повному обсязі з урахуванням викладених у ньому розрахунків заборгованості зі сплати відсотків за користування позикою, пені станом на 15.03.2025 (цей строк був зазначений позивачкою).

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився. Про дату, час і місце судових засідань повідомлений вчасно та належним чином, шляхом направлення рекомендованої кореспонденції на зареєстровану адресу його місця проживання (повернулась з відміткою про те, що адресат відсутній за вказаною адресою), а також шляхом розміщення оголошення про його виклик у судові засідання на сайті судової влади України відповідно до положень ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Причин неявки не повідомив, відзиву, заяв чи клопотань від нього до суду не надходило.

IV. Порядок ухвалення рішення

Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи, що Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання повторно не з`явився без повідомлення причин неявки, не подав відзив на позов і сторона позивача не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд постановив ухвалити у справі заочне рішення.

V. Встановлені судом обставини та застосовані норми права

Відповідно до ст.15, 16 ЦК України, ст.4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Судом встановлено, що 15.12.2024 між Позивачем (Позикодавець) та Відповідачем (Позичальник) укладено договір позики б/н (далі Договір).

Згідно з п.п. 1.1, 2.1, 2.2, 4.1, 4.2, 4.3 Договору Позикодавець надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 40 000 доларів США, а Позичальник зобов`язується сплачувати відсотки за користування коштами у розмірі 10 % від суми позики на місяць. Проценти нараховуються у валюті долари США. Строк надання позики становить 1 (один) місяць. Договір діє до 15.01.2025, але в будь-якому випадку до моменту повного фактичного виконання зобов`язання Позичальником. Строк, вказаний у п. 4.1 (1 місяць з моменту підписання Договору) може бути продовжений за згодою Сторін, шляхом укладення письмової додаткової угоди до цього Договору.

П. 2.3 Договору передбачено, що відсотки на суму позики нараховуються щомісячно, починаючи з 15.12.2024 до 15 числа наступного календарного місяця.

Розрахунковим місяцем вважається період з 15 числа одного місяця по 15 число наступного календарного місяця (п. 2.4. Договору)

Відповідно до пунктів 2.1, 3.1-3.3 Договору, грошові кошти у розмірі 40 000 доларів США передаються Позичальнику готівкою у валюті долари США в момент підписання цього Договору, а факт отримання Позичальником коштів підтверджується його підписом на Договорі.

В.п. 3.4 Договору зазначено, що позичальник підтверджує, що грошові кошти перелічені ним особисто, купюри оглянуто на предмет справжності. Претензій до Позикодавця щодо кількості грошових коштів, справжності купюр та своєчасності видачі позики Позичальник не має.

Згідно з пунктами 5.1, 5.2 Договору, Позичальник зобов`язується повернути суму позики не пізніше 15.01.2025. Сума відсотків за користування грошовими коштами, що встановлена п. 2.2 Договору, сплачується щомісячно до 15 числа кожного місяця до моменту фактичного повернення суми позики. Перша оплата має відбутись до 15.01.2025 (за період з 15.12.2024), а подальші оплати до 15 числа кожного календарного місяця після грудня 2024 року.

За п. 6.2 Договору, за порушення строку повернення суми позики, встановленої п. 2.1 Договору або за порушення строку виплати суми відсотків за користування грошовими коштами, що встановлена п. 2.2 Договору, Позичальник сплачує Позикодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення. Пеня нараховується на суму залишку заборгованості. (а.с. 17-21 Т. 1)

24.03.2025 Позивач засобами поштового зв`язку направила на адресу Відповідача досудову вимогу, в якій просила повернути їй грошові кошти у розмірі 54 478,90 доларів США відповідно до умов договору від 15.12.2024 (а.с. 22-26 Т. 1)

З огляду на встановлені обставини, суд приходить до таких висновків.

5.1. Щодо підписання Договору.

Судом встановлено, що Договір між Позивачем та Відповідачем підписано 15.12.2024 через онлайн сервіс створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису, що підтверджується протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису від 01.03.2025. Сертифікат підпису Відповідача виданий кваліфікованим Надавачем електронних довірчих послуг «Дія» : час підпису підтверджено кваліфікованою позначкою часу підпису від Надавача 13:44:15 15.12.2024 (а.с. 20 Т. 1)

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з ч. 12 ст. 11 цього Закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

У постановах Верховного Суду від 07.10.2020 №127/33824/19, від 12.01.2021 №524/5556/19, від 14.06.2022 у справі №757/40395/20 та від 09.02.2023 у справі №640/7029/19, визначено, що Договір, підписаний КЕП є укладеним, оскільки сторони діяли свідомо, пройшовши авторизації та погодившись із умовами договору.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку що Договір позики від 15.12.2024 підписаний у визначений законодавством спосіб, є укладеним та підлягає виконанню його сторонами.

5.2. Щодо стягнення основної суми заборгованості

Згідно зі ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що відповідно до положень пунктів 2.1, 3.1-3.3 Договору, грошові кошти у розмірі 40 000 доларів США передаються Позичальнику готівкою у валюті долари США в момент підписання цього Договору, а факт отримання Позичальником коштів підтверджується його підписом на Договорі.

Таким чином, підписавши Договір, Відповідач підтвердив факт отримання ним від Позивача у позику грошових коштів у розмірі 40 000 доларів США, які мав повернути в строк не пізніше 15.01.2025 включно, що обумовлено п. 5.1 Договору.

Відповідач не надав суду доказів повернення суми заборгованості повністю або частково, а тому суд приходить до висновку про порушення Відповідачем зобов`язання з повернення основної суми боргу та стягнення з останнього на користь Позивача основної суми заборгованості у розмірі 40 000 доларів США.

Позивач просила стягнути з Відповідача заборгованість у зазначеному розмірі, здійснивши обрахунок її в еквіваленті на суму коштів в гривнях станом на 15.03.2025, що становить 1 660 800 грн., однак суд з такими доводами погоджується частково.

Пунктом 5.3 Договору визначено, що сума позики та відсотків за користування грошовими коштами, що встановлені п.п. 2.1 та 2.2 Договору повертається у готівковій формі або в інший обраний Позикодавцем спосіб.

Тлумачення цього пункту Договору свідчить про те, що автономно сторони узгодили повернення позики готівкою в іноземній валюті.

Суд звертає увагу, що стягненні судом заборгованості в еквіваленті іноземної валюти за курсом НБУ на день виконання рішення в судовому рішенні зазначається лише одна сума боргу (в іноземній валюті), а сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається державним / приватним виконавцем на момент здійснення боржником платежу під час виконання судового рішення.

Такий висновок викладений у постанові ВП ВС від 11.09.2024 у справі № 500/5194/16 (провадження № 14-81цс24).

5.3. Щодо стягнення 10 % від суми позики

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Як вбачається з п. 2.2 Договору, сторони узгодили, що Позичальник зобов`язаний сплачувати відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 10 % від суми позики на місяць і такі відсотки нараховуються в доларах США.

Предметом укладеного між сторонами Договору є позика Позивачем Відповідачу грошових коштів у розмірі 40 000 доларів США.Договір укладено 15.12.2024, строк надання позики становить 1 місяць (договір діє до 15.01.2025).

Як зазначено вище п.2.3 Договору передбачено, що відсотки на суму позики нараховуються щомісячно, починаючи з 15.12.2024 до 15 числа наступного календарного місяця. Проте, зазначений пункт не може тлумачитися ізольовано від п.4.2 та п.4.3. Договору. Останній прямо передбачає письмову пролонгацію, а доказів такої пролонгації не надано.

Позивач просила стягнути з Відповідача 12 000 доларів США, тобто проценти за сумою позики від дня укладення Договору та за три місяці користування позикою (до 15.03.2025)

Оскільки Відповідач не надав доказів повернення суми позики в обрахований Позивачем період, а за п. 4.2 Договору він діє до 15.01.2025, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення 4 000 доларів США як процентів за користування позикою, які узгоджені сторонами під час укладення угоди.

Підстави для задоволення цієї вимоги за період з 16.01.2025 по 15.03.2025 відсутні, оскільки фактично нарахування таких відсотків після настання строку повернення вже за своєю правовою природою є відповідальністю за прострочення, а тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню частково: з відповідача має бути стягнути 4000 доларів США, як відсотки за користування позикою, узгоджені сторонами під час укладення Договору позики.

5.4. Щодо стягнення пені

Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.

Однак, Відповідно до Закону України від 15.03.2022 № 2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану", розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється, зокрема, від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України №64/2022від 24.02.2022на всій території України введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і який безперервно триває з 24.02.2022 до теперішнього часу.

Позовні вимоги щодо стягнення пенівизначені за період з 15.01.2025 до 15.03.2025.

З огляду на викладене вище, суд відхиляє позовні вимоги позикодавця про стягнення з позичальника пені, нарахованої позичальником за прострочення виконання договірних зобов`язань щодо повернення позики у погоджені строки.

5.4. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з Відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000 грн, що підтверджується доданими до позовом документами:

Договором про надання юридичних послуг від 05.03.2025 (а.с. 27-28 Т. 1);

Додатком № 1 до Договору від 05.03.2025 (а.с. 24 Т. 1);

Актом приймання-передачі наданих послуг за Договором від 05.03.2025 (а.с. 33 Т. 1);

Квитанцією про сплату Позивачем адвокату коштів у розмірі 25 000 грн. від 05.03.2025 (а.с. 34 Т. 1).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133, ч. 2 ст. 141 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу є складовою судових витрат та підлягають розподілу між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу суд має виходити з критеріїв їх реальності, необхідності та розумності, з урахуванням конкретних обставин справи.

Судом установлено, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором позики були заявлені у розмірі 54 478,90 доларів США, тоді як рішенням суду позов задоволено частково у розмірі 44 000 доларів США, що становить приблизно 80,77 % від заявленого розміру вимог.

Враховуючи характер спору, обсяг наданої правничої допомоги, відсутність Відповідача у судових засіданнях, а також часткове задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про необхідність пропорційного розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

Отже, з Відповідача на користь Позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 200 грн, що відповідає пропорції задоволених позовних вимог.

VI.Судовий збір

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання позову Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 15 140 грн. (а.с. 43 Т.1)

Позовні вимоги задоволені на 80,77 % від заявленого розміру.

З огляду на часткове задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам, а саме у розмірі 12 230,58 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.133-134, 137, 141, 200, 206, 259,263-265, 280-284, 353, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 :

заборгованість за договором позики від 15.12.2024 у розмірі 40 000 (сорок тисяч) доларів США;

10 % від суми позики у розмірі 4 000 (чотири тисячі) доларів США;

витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20200 грн.

судовий збір у розмірі 12230, 58 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 30.12.2025.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 . РНОКПП: НОМЕР_1 )

Представник позивача: адвокат Рясний Владислав Денисович (РНОКПП: НОМЕР_2 )

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_3 . РНОКПП: НОМЕР_3 )

Суддя Н.П. Слободян