Провадження № 2/389/918/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

23 грудня 2025 року Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді - Берднікової Г.В.,

за участю секретаря судового засідання Іваніни В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду міста Знам`янка Кіровоградської області цивільну справу, в порядку спрощеного позовного провадження, за позовом Товариства з обмежаною відповідальністю «Кредитсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором №240129-006 від 29 січня 2024 року за період з 29 січня 2024 року по 29 січня 2025 року в розмірі 148698 грн 65 коп., з яких 50451 грн 22 коп. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 98247 грн 43 коп. прострочена заборгованість за процентами, оскільки відповідач отримавши кредитні кошти, не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повернення тіла кредиту та відсотків, що є наслідком утворення вказаної заборгованості. Кредитний договір укладено між сторонами в електронінй формі відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію». Крім того, позивач просить стягнути з відповідача сплачений ним за подання даного позову до суду судовий збір в сумі 2422 грн 40 коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 грн 00 коп.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, у матеріалах справи міститься її заява, в якій вона просить суд позов задовольнити та справу розглянути за її відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у розумінні положень п.3,4 ч.8 ст.128 ЦПК України. Про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов, зустрічний позов, будь-які клопотання, заяви чи докази, від нього не надходили.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України.

Суд, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 29 січня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» та ОСОБА_1 укладений договір про надання кредиту №240129-006, який підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором U43989. Відповідно до п.5.1 кредитного договору, кредитодавець надає позичальнику кредит у розмірі, вказаному у договорі, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит кредитодавцю та оплатити за користування кредитом на умовах, що передбачені цим договором. Згідно з п.3.1, 3.2, 3.4 кредитного договору, сума кредиту 52500 грн 00 коп., сума на карту 39900 грн 00 коп. Комісія за видачу кредиту, 24 % від суми кредиту.

Згідно з п.3.9 кредитного договору, кредит надається на строк 366 днів. Відповідно до п.3.6, 3.7 кредитного договору, денна процентна ставка складає 0,66 відсотки, денна процентна ставка (за дотримання акційних умов) 0,32 відсоток. Пунктом 5.3 кредитного договору передбачено, що кредит надається позичальнику шляхом перерахування на банківський (картковий) рахунок позичальника. У розділі 2 кредитного договору (відомості про позичальника) вказано № картки останнього НОМЕР_1 .

Також відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором підписано графік платежів за кредитним договором та паспорт споживчого кредиту, в якому міститься інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит.

До того ж, як свідчить наявна у матеріалах справи фотокопія, перед укладенням кредитного договору особу клієнта (відповідача) позичальником встановлено шляхом проведення відеоверифікації, як це передбачено п.8.2.2 договору.

Перерахування позивачем 29 січня 2024 року кредитних коштів в сумі 39900 грн 00 коп. за договором кредиту №240129-006 від 29 січня 2024 року на картку відповідача НОМЕР_2 підтверджується платіжною інструкцією №232 від 29 січня 2024 року.

Згідно з розрахунком заборгованості відповідачу станом на 04 березня 2025 року нарахована заборгованість в сумі 148698 грн 65 коп., з яких: 50451 грн 22 коп. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 98247 грн 43 коп. прострочена заборгованість за процентами. При цьому, проценти нараховані за період з 29 січня 2024 року по 29 січня 2025 року, тобто в межах погодженого сторонами строку кредитування. 27 лютого 2024 року відповідачем на погашення кредитної заборгованості було внесено 8540 грн 99 коп.

Наявність заборгованості у вказаній сумі також підтверджується випискою з особового рахунку за кредитним договором №240129-006 від 29 січня 2024 року

18 квітня 2025 року позивач направив відповідачу досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості, про що свідчать опис вкладення у лист, список згрупованих поштових відправлень.

Докази повернення відповідачем кредиту та сплати процентів у порядку та на умовах, передбачених спірним договором, у справі відсутні.

Положенням статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Згідно зі ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як визначено ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

За змістом ст.526,527,530,610 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, при цьому, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, дане зобов`язання має бути виконане у зазначений період часу. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язання. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач уклавши з ТОВ «Кредитсервіс» 29 січня 2024 року договір про надання кредиту №240129-006 та отримавши кредитні кошти, у порушення умов договору свої зобов`язання належним чином не виконував, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість в сумі 148698 грн. 65 коп., з яких 50451 грн 22 коп. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 98247 грн 43 коп. прострочена заборгованість за процентами, чим порушуються майнові права позивача, тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання про стягнення понесених позивачем витрат на правничу допомогу суд враховує, що відповідно до ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат. Судові витрати розподіляються між сторонами в порядку ст.141 ЦПК України.

Представник позивача просила стягнути понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 грн 00 коп, додала до матеріалів справи належні та достатні докази понесення таких витрат, а саме: договір про надання правничої допомоги №25-01/2023 від 25 січня 2023 року; акт №3 приймання-передачі наданої правової допомоги за договором про надання правової допомоги від 18 лютого 2025 року, платіжне доручення №6043 від 18 лютого 2025 року на сплату правової допомоги, відповідно до яких вартість послуг становить 7000 грн.

За положеннями ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, серед іншого, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обгрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п.95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), п.80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява №72277/01), п.88 рішення у справі «Меріт проти України» (Заява №66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Крім того, в п.154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Враховуючи категорію та складність справи, ціну позову, обсяг доказів, сталу судову практику щодо розгляду подібних справ, перелік наданих адвокатом послуг та керуючись принципами справедливості і розумності, суд приходить до висновку, що з відповідача належить стягнути на користь позивача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн. Решту витрат понесених відповідачем на правничу допомогу віднести на його рахунок.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на корить позивача підлягає до стягнення, сплачений ним за подання даного позову до суду судовий збір в сумі 2422 грн 40 коп.

Керуючись ст.2, 4,12,13,81,141,259,263-265,268,280-282,354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ПозовТовариства з обмежаною відповідальністю «Кредитсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмежаною відповідальністю «Кредитсервіс» заборгованість за кредитним договором №240129-006 від 29 січня 2024 року за період з 29 січня 2024 року по 29 січня 2025 року у розмірі 148698 (сто сорок вісім тисяч шістсот дев`яносто вісім) грн 65 коп., з яких 50451 грн 22 коп. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 98247 грн 43 коп. прострочена заборгованість за процентами.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмежаною відповідальністю «Кредитсервіс» судовий збір у сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять два) грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 (п`ять тисяч) грн 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивачем на рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про сторін:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс», , вул.Коновальця Євгена, буд.36-Д, приміщення 65-з, м.Київ.

Відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Г.В. Берднікова