№ 2-280/12
№ 4-с/207/8/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року Південний районний суд міста Кам`янського у складі:

головуючого судді Погребняк Т.Ю.

при секретарі Морозов В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янське скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність посадових осіб Південного відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса),

В С Т А Н О В И В :

04 вересня 2025 року заявник ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ворон Артем Ігорович, звернулась до Південного районного суду зі скаргою на бездіяльність посадових осіб Південного відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), у якій просить суд визнати неправомірною бездіяльність посадових осіб Південного відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) щодо незняття арешту з нерухомого майна боржника ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), накладеного постановою Баглійського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ від 11.05.2012 року в межах виконавчого провадження ВП №32969683 з виконання виконавчого листа № 2-280 про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Сведбанк» заборгованості у розмірі 239015,71 грн., судового збору у розмірі 1700 грн., ІТЗ 120,00 грн. Зобов`язати посадових осіб Південного відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) зняти (скасувати) арешт з нерухомого майна боржника ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), накладений постановою Баглійського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ від 10.02.2012 року в межах виконавчого провадження ВП № 32969683 про солідарне стягнення з з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Сведбанк» заборгованості у розмірі 239015,71 грн., судового збору у розмірі 1700 грн., ІТЗ 120,00 грн.

В обгрунтування заявлених вимог заявник послався на те, що на виконанні у Баглійському ВДВС Дніпродзержинського МУЮ (Південний ВДВС у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) перебувало виконавче провадження № 31263862 згідно виконавчого листа про солідарне стягнення з солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Сведбанк» заборгованості у розмірі 239015,71 грн., судового збору у розмірі 1700 грн., ІТЗ 120,00 грн.

Постановою Баглійського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ від 11.05.2012 року в рамках ВП № 32969683 на все нерухоме майно ОСОБА_3 було накладено арешт.

27.06.2014 року державним виконавцем Баглійського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу.

20.08.2019 року ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_4 та змінила прізвище із ОСОБА_5 на ОСОБА_6 .

29.08.2025 року ОСОБА_1 звернулася до Південного ВДВС у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про скасування арешту нерухомого майна. Відповідно до листа Південного ВДВС у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 02.09.2025 року № 02/28.5-34/102973 у відділу не має законних підстав для зняття арешту з нерухомого майна з ОСОБА_1 .

Повторно виконавчі документи стягувачем ПАТ «Сведбанк», ні його правонаступником ТОВ «Кредитні ініціативи» до виконання не пред`являлися. Матеріали виконавчого провадження знищено у зв`язку із спливом строку зберігання (3 роки).

Ухвалою суду від 24.04.2024 року стягувачу ТОВ «Кредитні ініціативи» відмовлено у видачі дублікату виконавчого листа та у поновленні строку для пред`явлення його до виконання.

Таким чином, нерухоме майно ОСОБА_1 безпідставно перебуває під арештом і забороною. Арешт (обтяження), накладене на належне ОСОБА_1 майно, порушує її право власності, внаслідок чого вона позбавлена можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд, у зв`язку з чим змушена звернутись до суду із скаргою на бездіяльність посадових осіб Південного ВДВС у м. Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), яка полягає у не скасуванні арешту, накладеного в рамках ВП 32969683.

18 вересня 2025 року від представника ТОВ Кредитні ініціативи надійшла заява про закриття провадження у справі. В порушення норм абз.2 ч.2 ст.183 ЦПК України до скарги не долучено відповідача ОСОБА_2 та не додано доказів надіслання (надання) такої заяви іншим учасникам справи. ОСОБА_2 (відповідач1) не отримав примірник скарги з якою ОСОБА_1 звернулась до суду на дії ДВС. У зв`язку з відсутністю тексту заяви, а також доданих до неї матеріалів ОСОБА_2 позбавлений можливості належним чином захистити свої права та інтереси оскільки не може висловити свої зауваження та міркування щодо позиції скаржника висвітленої в тексті скарги.

Від старшого державного виконавця Матяш А. надійшов відзив на скаргу ОСОБА_1 щодо заперечення проти задоволення скарги. Згідно перевірки автоматизованої системи виконавчого провадження у відділі перебувало виконавче провадження з примусового виконання виклнавчого листа №2-280 виданого 20.02.2012 Баглійським районним судом м.Дніпродзержинська про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Сведбанк» заборгованості у розмірі 239015,71 грн., судового збору у розмірі 1700,00 грн., ІТЗ 120,00 грн. у період з 11.05.2012 по 27.06.2014 за №ЄДРВП 32969683.

27.06.2014 року державним виконавцем на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу.

Відповідно до отриманої інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта встановлено, що за ОСОБА_1 зареєстровано обтяження №12617813 від 14.06.2012, а саме: арешт нерухомого майна на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження за №32969683 від 11.05.2012 винесеної державним виконавцем Баглійського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ.

Боржником не надана довідка про відсутність боргу з ПАТ Сведбанк або його правонаступниками, а отже відсутній факт того, що боржником виконано рішення в повному обсязі.

Також, не сплачений виконавчий збір, який стягується до Державного бюджету України у розмірі 10% суми, що підлягала примусовому стягненню відповідно до ст.28 Закону України «Про виконавче провадження». У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником після закінчення строку для самостійного виконання.

Також ОСОБА_1 не сплачені витрати органів державної виконавчої служби, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень відповідно до ст.41 Закону України «Про виконавче провадження». Сума витрат пов`язаних з організацією примусового виконання складає 446, 64 грн. Повна сума до сплати 265 365,92 грн., яка складається з: основного боргу -240 835,71 грн., витрат виконавчого провадження-446,64 грн., виконавчого збору-24083,57 тгрн., які станом на 27.10.2025 року не сплачені.

Нормами, які містяться у ч.1,2 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» чітко передбачено 2 випадки, коли державний (приватний) виконавець зобов`язаний зняти арешт з майна боржника, та зазначити про це у відповідній постанові, а саме:1) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу ДВС, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій); 2) у разі повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі) , який його видав.

Законодавством не передбачено обов`язку державного (приватного) виконавця зняти арешт, накладений на майно боржника, у разі повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки таке повернення не свідчить про закінчення виконавчого провадження й у такому випадку стягувач має право повторно звернутися із заявою про примусове виконання рішення суду, яке не виконано, протягом встанолених законом строків.

Частиною 4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» -підставми для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1)отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2)надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3)отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунокза придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності -суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5)відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій ст.61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6)отримання виконавцем судового рішення про скасування про скасування заходів забезпечення позову;

7)погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8)отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, додстатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9)підстави, передбачені пунктом 1-2 та підпунктом 2 пункту 10-4 розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення цього Закону;

10)отримання виконавцем від Державного концерну Укроборонпром , акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну Укроборонпром , державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну Укроборонпром або на момент припиненняДержавного концерну Укроборонпром було його учасником, господарського товариства, визначеного ч.1 ст.1 Закону України Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності, звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому ст.11 Закону України Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності.

Відповідно до ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» - у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

У пункті 6 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року №3 Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби надано роз`яснення, що судам необхідно враховувати, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причинрішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі. Виконавчий збір -це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржниказа невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного витконання. Для застосування виконавчого збору виконавець приймає постанову, яка, у разі її невиконання самостійно, виконується примусово в установленому порядку Законом України Про виконавче провадження порядку.

29 жовтня 2025 року до суду надійшла уточнена скарга адвоката Ворон А.І. В інтересах заявнці, де він просить про поновлення процесуального строку та задоволення скарги. Залучено до участі у справі іншого боржника ОСОБА_2 , оскільки рішення може вплинути на його права та обов`язки.

Згідно скарги 11.05.2012 року державним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на все майно заявниці.

Ухвалою суду від 28.04.2014 замінено сторону виконавчого провадження ПАТ Сведбанк на ТОВ Кредитні ініціативи, 27.06.2014 виконавчий лист повернуто стягувачу; ухвалою суду від 24.04.2024 року у задоволенні заяви стягувача ТОВ Кредитні ініціативи про видачу дублікату виконавчого листа відмовлено.

Щодо тверджень органу виконавчої служби щодо наявної у ОСОБА_7 заборгованості із виконавчого збору, слід враховувати правову позицію Верховного суду від 13 липня 2022 року у справі №2/0301/806/11 (провадження №61-3814св22), від 03 лютого 2023 року справі №639/858/21 (провадження №61-11506св22) про те, що відсутність будь-яких відомостей стосовно рішення виконавця про стягнення з боржника виконавчого збору свідчить про відсутність обгрунтованих підстав для продовження арешту на майно боржника.

На сьогодні неможливе відновлення (продовження) примусового виконання судового рішення ти виконавчого документа, через сплив відповідних процесуальних строків, що підтверджує ухвала Південного районного суду міста Кам`янського від 24.04.2024 року. Отже, у подальшому виконання виконавчого документа, а саме виклнавчого листа №2-280/12 від 20.02.2012 р. є неможливим, а тому накладений в рамках ВП №32969683 арешт на все нерухоме майно від 11.05.2012 р втратив свій сенс та порушує права боржника.

Представник заявника адвокат Ворон А.І. в наданій суду письмовій заяві підтримав скаргу та просив її задовольнити, розглянути справу без його участі та без участі заявника.

Представник органу ДВС в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд без його участі, просив відмовити в задоволенні скарги.

Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на все нерухоме майно ОСОБА_1 накладено арешт на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження 32969683 від 11.05.2012 року державного виконавця Баглійського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ Тарапатової Л.О.

Відповідно до листа начальника Південного ВДВС у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 02.09.2025 року № 02/28.5-34/102973 (арк.с. 18) на примусовому виконанні у Баглійському ВДВС Дніпродзержинського МУЮ (Південний ВДВС у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) перебувало виконавче провадження № 32969683 згідно виконавчого листа № 2-280 від 20.02.2012 року, виданого Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Сведбанк» заборгованості у розмірі 239015,71 грн., судового збору у розмірі 1700,00 грн., ІТЗ 120,00 грн. 27.06.2014 року державним виконавцем Баглійського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу, матеріали виконавчого провадження № 32969683 були знищенні, виконавчі дії в рамках ВП № 32969683 не здійснюються.

29.08.2025 року ОСОБА_1 звернулася до Південного ВДВС у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) із заявою про скасування арешту нерухомого майна. Однак, станом на дату подання скарги арешт в рамках ВП № 32969683 не скасовано.

Згідно скарги 11.05.2012 року державним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на все майно заявниці.

Арешт (обтяження), накладене на належне ОСОБА_1 майно, порушує її право власності, внаслідок чого вона позбавлена можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України).

Згідно зч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 1 ст. 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. № 606-ХІV (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), як провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

На час вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 діяла редакція Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21 квітня 1999 року.

Разом із цим, п. 6 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. № 606-ХІV, передбачає, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення.

Частиною 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. № 606-ХІV, передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Станом на день звернення заявниці до державної виконавчої служби із заявою про скасування арешту жоден виконавчий лист про стягнення із заявниці боргу у зазначеному вище виконавчому провадженні на виконанні в органах ДВС не перебував.

27.06.2014 року державним виконавцем Баглійського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу, матеріали виконавчого провадження № 32969683 були знищенні, виконавчі дії в рамках ВП № 32969683 не здійснюються.

Ухвалою суду від 28.04.2014 замінено сторону виконавчого провадження ПАТ Сведбанк на ТОВ Кредитні ініціативи, 27.06.2014 виконавчий лист повернуто стягувачу; ухвалою суду від 24.04.2024 року у задоволенні заяви стягувача ТОВ Кредитні ініціативи про видачу дублікату виконавчого листа відмовлено.

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Вказані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

Застосування арешту майна боржника як обмежувального заходу не повинно призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених Законом.

Наявність протягом тривалого часу (більше 12 років) арешту, накладеного державним виконавцем на майно боржника у закінченому виконавчому провадженні, є невиправданим втручанням у його право на мирне володіння майном з огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження, відсутність фактичний майнових претензій стягувача, а також неможливість відновлення (продовження) примусового виконання судового рішення чи іншого виконавчого документа.

Слід також врахувати позицію стягувача, який був обізнаний з фактом існування виконавчого провадження, з накладенням арешту на майно боржника, проте не вчиняв активних дій щодо захисту своїх інтересів аж до 2024 року, коли звернувся до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа, у задоволенні якої було відмовлено, що може свідчити про його незацікавленість у виконанні чи фактичне виконання судового рішення, ухваленого на користь юридичної особи, правонаступником якої він є.

Відповідні правові позиції викладено у постанові Верховного Суду від 17.04.2023 року у справі справа № 580/1528/23.

Таким чином суд вважає, що обставини скарги знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового розгляду, скарга підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 317, 321, 391 ЦК України, ст. ст 449, 451 ЦПК України, ст.ст. 47, 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. № 606-ХІV, суд, -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність посадових осіб Південного відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), - задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність посадових осіб Південного відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо незняття арешту з нерухомого майна боржника ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), накладеного постановою Баглійського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ від 11.05.2012 року в межах виконавчого провадження ВП № 32969683 з виконання виконавчого листа № 2-280 від 20.02.2012 року, виданого Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Сведбанк» заборгованості у розмірі 239015,71 грн., судового збору у розмірі 1700,00 грн., ІТЗ 120,00 грн.

Зобов`язати посадових осіб Південного відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) зняти (скасувати) арешт з нерухомого майна боржника ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), накладеного постановою Баглійського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ від 11.05.2012 року в межах виконавчого провадження ВП № 32969683 з виконання виконавчого листа № 2-280 від 20.02.2012 року, виданого Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Сведбанк» заборгованості у розмірі 239015,71 грн., судового збору у розмірі 1700,00 грн., ІТЗ 120,00 грн.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів після її проголошення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали не був вручений у день його проголошення (складання) має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Головуючий у справі Погребняк Т.Ю.