Справа № 372/5084/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2025 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Сташків Т.Г.,

за участю секретаря судового засідання Таценка М.Д.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у приміщенні Обухівського районного суду Київської області у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі відповідач, ОСОБА_3 ), в якому просить: усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою позивача шляхом зобов`язання відповідача відновити і облаштувати підпірну бетонну стіну; вжити необхідні заходи з метою запобігання зсуву ґрунту, заборонити проведення будь-яких будівельних та земляних робіт біля підпірної бетонної стіни, знести і демонтувати побутову каналізацію, вигріб на земельній ділянці АДРЕСА_1 , яка межує із земельною ділянкою АДРЕСА_2 ; зобов`язати недопущення порушення режиму тиші; стягнути з відповідача на користь позивача 8 400,00 грн. матеріальних збитків та 50 000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди; стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов`язані з правничою допомогою в розмірі 19 000,00 грн та сплачений судовий збір.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що вона є власником житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_2 та земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер: :01:036:0044, на якій розміщений вказаний будинок.

Земельна ділянка позивача межує із земельною ділянкою відповідача площею 0,25 га, кадастровий номер: :01:036:0046, за адресою: АДРЕСА_1 .

У 2008 році з метою запобігання зсуву ґрунту своєї земельної ділянки позивач збудувала на своїй земельній ділянці, відступивши приблизно на один метр від межі земельної ділянки відповідача, бетонну підпірну стіну шириною 40 сантиметрів, глибиною до 4-х метрів, довжиною 49 метрів 22 сантиметри і один метр земельної ділянки вздовж бетонної підпірної стіни залишила для обслуговування цієї стіни.

Зазначає, що відповідач не дає можливості позивачу обслуговувати бетонну підпірну стіну, не допускає її на території обслуговування бетонної стіни, чим порушує норми добросусідства, та не виконує рекомендації постійної комісії з питань земельних відносин природокористування, планування території та природно-екологічного захисту Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, викладені в Акті обстеження земельної ділянки позивача та відповідача, яким встановлено, що існує загроза зсуву ґрунтового покриву зі сторони земельної ділянки позивача, що стало причиною відповідних земляних робіт на суміжній земельній ділянці відповідача.

Також, на земельній ділянці позивача, призначеній для обслуговування бетонної підпірної стіни, відповідач посадила рослини, полив яких призвів до вимивання ґрунту з під стіни та створення умов для руйнування і падіння цієї стіни.

Крім того, відповідач без відповідних дозволів збудувала на відстані 6-8 метрів від житлового будинку позивача побутову каналізацію, що призводить до забруднення і непридатності води в колодязі позивача та здійснює шкідливий вплив на її здоров`я. Факт порушення відповідачем санітарних норм при будівництві каналізації підтверджується Актом від 25.07.2023 року № 6 комісії Козинської селищної ради з питань комунальної власності, житлово-комунального господарства, енергозбереження, транспорту, благоустрою та архітектури, а також роз`ясненням головного управління Держпродспоживслужби в Київській області від 19.05.2023 року № 10-7-7.1-15.

Позивач вважає, що відповідача слід зобов`язати усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою позивачкою шляхом знесення та демонтажу побутової каналізації, вигрібу.

Крім зазначеного, відповідач систематично створює позивачу шум, а саме, включає голосно радіоприймач за межами житлового будинку, чим порушує режим тиші, що призводить до завдання шкоди здоров`ю позивача та знижує її працездатність, що викликає моральні страждання.

Позивачу довелось витратити грошові кошти на збирання доказів порушення її прав відповідачем в розмірі 8 400,00 грн. (4 000,00 грн. згідно з договором від 08.10.2021 року № 08/10/21-10 за проведення топографо-геодезичної зйомки та 4 400,00 грн. згідно з договором від 12.10.2021 року за створення проєктно-вишукувальних робіт), які необхідно стягнути з відповідача.

Також, діями відповідача позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає у стражданнях внаслідок створення перешкод у користуванні і обслуговуванні підпірною бетонною стіною, створення нестерпних умов у зв`язку із забудовою каналізації та вигрібу, створення шкідливого шуму; позивач змушена на протязі двох років звертатися до різних установ, організацій зі скаргами на дії відповідача.

Посилаючись на зазначені обставини, на підставі ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України (далі ЗК України), ст. 23, ч. 1 ст. 321, ст. 391 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) позивач звернулась до суду з указаним позовом.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 12.10.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишено без руху та надано позивачу 10 днів з дати отримання даної ухвали для усунення недоліків.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 12.12.2023 року прийнято до розгляду, відкрито провадження за правилами загального позовного провадження у даній цивільній справі та призначено у справі підготовче судове засідання на 24.01.2024 року.

До суду надійшли письмові покази представника відповідача, у яких зазначено, що згідно з технічним звітом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінс Буд» (далі ТОВ «Вінс Буд»), замовленим відповідачем, відсутня проектна документація, розроблена відповідно до вимог ДСТУ-Н Б В.2.1-31:2014 «Настанова з проектування підпірних стін»; відсутній звіт з результатами інженерно-геологічних вишукувань на ділянці будівництва підпірної стіни; часткове руйнування підпірної стіни зумовлене порушенням технології будування та неправильним доглядом за конструкціями стіни; землевпорядні роботи, які виконувала на власній ділянці ОСОБА_3 на стан підпірної стіни не вплинули. Доводи позивача щодо виїмки ґрунту відповідачем на земельній ділянці позивача не відповідають дійсності, оскільки всі землевпорядні роботи відповідач проводила виключно на своїй земельній ділянці та з відступами для обслуговування підпірної стіни. Побудована вигрібна яма не має негативних впливів на довкілля; заходи, передбачені при будівництві вигрібної ями, дозволяють зберегти екологічну рівновагу в районі розташування власного та сусіднього житлових будинків. На час розгляду справи вигрібна яма не підключена до мереж будинку. Відповідач при прослуховуванні радіоприймача не перевищувала дозволений рівень шуму, передбачений наказом Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження Державних санітарних норм, допустимих рівнів шуму в приміщеннях житлових та громадських будинків і на території житлової забудови» від 22.02.2019 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.03.2019 року за № 281/33252, а саме, на прилеглих територіях до житлових будинків підвищеної комфортності та котеджів дозволений рівень шуму вдень до 65 дБА, а вночі 55 дБА, а до звичайних житлових будинків, поліклінік, будинків відпочинку вдень до 70 дБА, а вночі до 60 дБА. З відомості про встановлені межові знаки вбачається, що відповідач не захоплювала частину земельної ділянки позивача. Позивачем не вказано в позові, яких саме моральних страждань вона зазнала. Щодо акту від 05.10.2021 року, то висновок комісії про загрозу зсуву з причини проведення відповідачем землевпорядних робіт не має технічного підґрунтя, оскільки члени комісії не є сертифікованими спеціалістами в сфері будівництва, відтак, висновок є рекомендаційним.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 27.02.2024 року закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні.

До суду надійшли додаткові пояснення позивача, у яких зазначено, що до 15.01.2019 року була чинною редакція Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, яка містила перелік об`єктів, що не належать до самочинного будівництва, зокрема, для одноквартирних (садибних), дачних та садових будинків, - зведення на земельній ділянці підпірних стін. При будівництві стіни не було порушено технологію будування. Відповідач перешкоджала позивачу у користуванні підпірною стіною. Виїмка відповідачем ґрунту з підніжжя схилу призвела до того, що маса ґрунту, яка прилягала до підпірної стіни вище за схилом з ділянки позивача, змістилась вниз, оголивши приблизно один метр підпірної стіни, що порушило її стійкість. При цьому, відповідач проводила роботи зі зняття та переміщення ґрунту на частині земельної ділянки позивача впритул до підпірної стіни до рівня нижчого, ніж рівень під`їзної дороги. Автономну каналізацію відповідач побудувала з порушенням норм та правил санітарного законодавства України. Відповідно до п. 2.22 ДСП № 145 автономні каналізації (вигрібні ями, вигріби, септики) повинні бути віддалені від, зокрема, стін житлових та громадських будівель і споруд, на відстань не менше 20 м. Вигрібні ями дворових вбиральнь повинні бути виконані з конструкцій, що запобігають фільтрації фекальних стоків у ґрунт. Комісії не вдалося встановити, чи були дотримані при будівництві вигрібної ями відповідні норми та правила, оскільки представників комісії не допущено на територію відповідача. Щодо вимірювання рівня шумового забруднення позивач зверталась до поліції та Обухівської районної філії Департаменту державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства, проте у них немає таких приладів. Надана відповідачем відомість про встановлення межових знаків містить помилки, невірні дані та не відповідає дійсності. Щодо моральних страждань, то упродовж 2,5 років позивач вимушена була витрачати час, кошти та нерви на те, щоб захистити свої конституційні права та довести свою правоту. Відповідач протягом тривалого часу порушувала право власності позивача, правила добросусідства, поводилася зухвало, висловлювала публічні агресивні та образливі заяви та висловлювання на адресу позивача. Позивач вважає, що така поведінка відповідача становить загрозу життю позивача та членів її родини, здоров`ю, нормальному самопочуттю, а також принижує її честь та гідність, не відповідає дійсності та грубо порушує правила добросусідства.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 01.05.2024 року клопотання позивача про призначення земельно-технічної експертизи задоволено. Призначено у даній цивільній справі судову земельно-технічну експертизу. На вирішення судової земельно-технічної експертизи поставлено наступне питання: 1. Встановити межі суміжних ділянок позивача ОСОБА_1 (кадастровий номер :01:036:0044) та відповідача ОСОБА_3 (кадастровий номер :01:036:0046), відповідно до координат бази даних Державного земельного кадастру. Проведення експертизи доручено експертам Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України. Провадження у справі зупинено до отримання висновку експертизи.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 14.06.2024 року провадження у даній цивільній справі поновлено. Призначено у справі засідання на 18.07.2024 року.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 18.07.2024 року заяву позивача про призначення земельно-технічної експертизи задоволено. Призначено у даній цивільній справі судову земельно-технічну експертизу. На вирішення судової земельно-технічної експертизи поставлено наступне питання: 1. Встановити межі суміжних ділянок позивача ОСОБА_1 (кадастровий номер :01:036:0044) та відповідача ОСОБА_3 (кадастровий номер :01:036:0046), відповідно до координат бази даних Державного земельного кадастру. Проведення експертизи доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Провадження у справі зупинено до отримання висновку експертизи.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 23.10.2024 року провадження у даній цивільній справі поновлено. Призначено у справі засідання на 18.11.2024 року.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 10.12.2024 року заяву позивача про призначення земельно-технічної експертизи задоволено. Призначено у даній цивільній справі судову земельно-технічну експертизу. На вирішення судової земельно-технічної експертизи поставлено наступне питання: чи є порушення меж (або накладення) земельних ділянок відповідно до правовстановлюючих документів та документації із землеустрою на ділянки позивача (кадастровий номер :01:036:0044) та відповідача :01:036:0046)?; чи наявні зміни рельєфу на момент проведення земельно-технічної експертизи у порівнянні з результатами топографо-геодезичних вишукувань станом на листопад 2021 року (з урахуванням висновків актів постійної комісії з питань земельних відносин, природокористування, планування території та природно-екологічного захисту Козинської селищної ради від 05.10.2021 року та 10.10.2023 року), якщо такі зміни наявні, показати зміни? Надано судовому експерту дозвіл на залучення сертифікованого інженера-геодезиста для проведення топографо-геодезичних робіт в рамках земельно-технічної експертизи. Проведення експертизи доручено експертам Українського незалежного інституту судових експертиз. Витрати за проведення експертизи покладено на позивача. Провадження у справі зупинено до отримання висновку експертизи.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 16.07.2025 року поновлено провадження по даній цивільній справі та призначено судове засідання на 03.09.2025 року.

03.09.2025 року до суду надійшли додаткові письмові пояснення відповідача, у яких зазначено, що відповідно до Державних будівельних норм ДБН Б.2.2-12:2019, п. 6.1.41, таблиці 6.7 «Допустимі відстані від житлових будинків до господарських будівель і споруд» відстань від житлового будинку до септику продуктивністю до одного кубічного метра на добу повинна складати не менше 5-ти метрів, тому септик відповідача збудовано на дозволеній нормативними документами відстані від будинку позивача, що підтверджується нею й у позовній заяві, що каналізація збудована на відстані 6-8 метрів від її будинку, та актом від 25.07.2023 року № 6. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 року № 406 будівництво вигрібних ям не потребує дозвільних документів та не підлягає прийняттю в експлуатацію. Також, вигрібна яма не підключена до каналізаційної мережі, тобто не працює. Згідно з наданим позивачем зведеним кадастровим планом земельних ділянок підпірна стіна збудована на відстані приблизно від 20-ти до 80-ти сантиметрів, а не один метр, що є порушенням будівельних норм. Позивач облаштувала обваловку підпірної стіни та зону її обслуговування здебільше на земельній ділянці відповідача. Відповідач проводить земляні роботи виключно на своїй земельній ділянці, також відсутні докази завдання відповідачу матеріальної чи моральної шкоди.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 11.11.2025 року заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог залишено без розгляду та повернуто позивачу.

Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити позов у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач та її представник у судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позов.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що згідно з копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 677523, виданого 18.06.2009 року, зареєстрованого за № 56, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,2500 га за адресою: АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Земельна ділянка позивача межує із земельною ділянкою відповідача площею 0,25 га, кадастровий номер: :01:036:0046, за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з копією акту Постійної комісії з питань земельних відносин, природокористування, планування території та природно-екологічного захисту Козинської селищної ради Обухівського району Київської області «Про обстеження земельної ділянки» від 05.10.2021 року на виконання заяви громадянки ОСОБА_1 вх. № 488-03 від 29.09.2021 року членами Комісії Козинської селищної ради здійснено виїзд на місцевість, а саме, в АДРЕСА_2 у зв`язку з перевіркою фактів, викладених в заяві щодо руйнування підпірної стіни та житлового будинку.

За змістом цього акту Постійна комісія встановила, що земельні ділянки: кадастровий номер: :01:036:0044, та кадастровий номер: :01:036:0045, перебувають у власності гр. ОСОБА_1 ; на момент виїзду був присутній суміжний землевласник ОСОБА_3 власник земельної ділянки, кадастровий номер: :01:036:0046. Фактично (на місцевості) земельна ділянка ОСОБА_1 відмежована парканом з фундаментом від земельної ділянки ОСОБА_3 , зі слів ОСОБА_1 даний паркан був зведений нею особисто. Згідно з кадастровою зйомкою, виконаною сертифікованим інженером-землевпорядником фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 (далі ФОП ОСОБА_5 ), фактичні межі на місцевості ОСОБА_1 (кадастровий номер: :01:036:0044) частково не накладаються на межі ОСОБА_3 (кадастровий номер: :01:036:0046), що обліковуються в Державному земельному кадастрі. У південно-західній частині земельна ділянка ОСОБА_1 (кадастровий номер: :01:036:0044) має незначне накладення на ділянку, кадастровий номер: :01:036:0046, та кадастровий номер: :01:036:0035, до координат згідно з базою даних ДЗК, тобто паркан в основній його частині перебуває на земельній ділянці ОСОБА_1 (кадастровий номер: :01:036:0044). Комісія вирішила: встановити факт, що дійсно існує загроза зсуву ґрунтового покриву зі сторони земельної ділянки ОСОБА_1 (кадастровий номер: :01:036:0044), що стало причиною відповідних земляних робіт на суміжній земельній ділянці, що належить ОСОБА_3 (кадастровий номер: :01:036:0046); рекомендувати дотримуватися норм та правил добросусідства, обов`язків власників та землекористувачів земельних ділянок, визначених чинним законодавством України, а також ОСОБА_3 виконати свої наміри щодо облаштування підпірної стіни та вжити всі необхідні заходи з метою запобігання зсуву ґрунтового покриву, ОСОБА_1 привести у відповідність фактичні межі земельної ділянки в частині накладання на земельні ділянки, кадастровий номер: :01:036:0046, та кадастровий номер: :01:036:0035, до координат згідно з базою даних ДЗК.

У копії листа Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області від 19.05.2023 року № Вих-10-4.3/2787-23 зазначено, що вимоги до розміщення каналізаційних та очисних споруд в населених пунктах зазначені у Державних санітарних нормах та правилах утримання територій населених місць від 17.03.2011 року № 145, відповідно до п. 2.22 яких вигреби повинні бути віддалені, зокрема, від меж стін житлових та громадських будівель і споруд на відстань 20 м.

З копії акту від 25.07.2023 року № 6 Комісії Козинської селищної ради з питань комунальної власності, житлово-комунального господарства, енергозбереження, транспорту, благоустрою та архітектури, вбачається, що здійснивши виїзд на місцевість, комісією було встановлено, що на суміжній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 із земельною ділянкою заявника ОСОБА_1 побудована автономна каналізація (вигрібна яма або септик); між суміжними земельними ділянками побудована підпірна стінка; у зв`язку з відсутністю власника земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 обстежити побудовану каналізацію та здійснити виміри відстані до житлового будинку заявника Комісія не мала можливості; за орієнтовними розрахунками вона складає 6-8 метрів. Згідно з п. 6.1.41 та табл. 6.7 ДБН Б.2.2-12:2019 Планування та забудова території допустимі відстані від житлових будинків та літніх кухонь складають: до фільтруючого колодязя продуктивністю до 1 куб.м 8 м; продуктивністю 1-3 куб.м 10 м; до септика продуктивністю до 1 куб.м 5 м; продуктивністю 1-3 куб.м 8 м. Проаналізувавши ситуацію, враховуючи відсутність власника суміжної земельної ділянки, що унеможливило здійснення обмірів та обстежень, у Комісії відсутня можливість визначити відповідність побудованої автономної каналізації (вигрібна яма або септик) будівельним нормам.

Згідно з копією акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 05.10.2021 року, складеного ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , фактичні межі земельної ділянки по паркану (сітка) здебільшого не накладаються на межі ОСОБА_3 , кадастровий номер: :01:036:0046, що обліковуються в Державному земельному кадастрі.

Актом Постійної комісії з питань земельних відносин, природокористування, планування території та природно-екологічного захисту Козинської селищної ради Обухівського району Київської області «Щодо обстеження земельних ділянок» від 10.10.2023 року визначено, що оглянувши фактичну ситуацію на місцевості при виїзді комісії було встановлено, зокрема, що фактично (на місцевості) земельна ділянка ОСОБА_1 , кадастровий номер: :01:036:0044, (по суміжній межі із земельною ділянкою кадастровий номер: :01:036:0046) відмежована більшою мірою парканом з фундаментом, а також сіткою (рабіца). По даній частині території, тобто, по межі із земельною ділянкою, кадастровий номер: :01:036:0046, фактичний паркан ОСОБА_1 не приведено у відповідність до межі земельної ділянки, кадастровий номер: :01:036:0044, за координатами, що містяться у базі даних ДЗК. На даному схилі, що фактично відмежовує суміжні земельні ділянки з кадастровими номерами: :01:036:0044 та :01:036:0046, і зверху на якому знаходиться паркан, не проведено роботи по його укріпленню з метою запобігання зсуву ґрунту. Відповідна ситуація може призвести до аварійної ситуації, оскільки неподалік урізу схилу знаходиться житловий будинок ОСОБА_1 . Комісія вирішила, зокрема: встановити факт, що загроза зсуву ґрунтового покриву зі сторони земельної ділянки ОСОБА_1 , кадастровий номер: :01:036:0044, існує на даний момент; громадянці ОСОБА_3 виконати рекомендації Постійної комісії з питань земельних відносин, природокористування, планування території та природно-екологічного захисту Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, викладені в акті відповідної комісії від 05.10.2021 року щодо облаштування підпірної стіни та вжити всі необхідні заходи з метою запобігання зсуву ґрунтового покриву, ОСОБА_1 .

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення невизнання або оспорювання.

Ця норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

У ч. 1 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення.

Особа, яка звертається до суду з позовом, повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів.

Тобто, позивач має довести, що його права та законні інтереси як заінтересованої особи безпосередньо порушені діями відповідача, та що в результаті задоволення позовних вимог права позивача буде захищено та відновлено.

Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Предметом позову у даній справі є усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою позивача шляхом зобов`язання відповідача відновити і облаштувати підпірну бетонну стіну, вжити необхідні заходи з метою запобігання зсуву ґрунту, знести і демонтувати побутову каналізацію, вигріб на земельній ділянці відповідача, заборонити проведення будь-яких будівельних та земляних робіт біля підпірної бетонної стіни; зобов`язання недопущення порушення режиму тиші, а також, відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Під час оцінки обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 13 Конституції України власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людям і суспільству. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності на рівні перед законом.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб чи завдати шкоди довкіллю. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживанням права в інших формах.

За приписами ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

За положеннями ст. 386 цього Кодексу держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до п. «б» ч. 1, ч. 2 ст. 90 ЗК України власники земельних ділянок мають право самостійно господарювати на землі. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

За змістом п.п. «г», «е» ч. 1 ст. 91 цього Кодексу власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

Власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив) (ч.ч. 1, 2 ст. 103 ЗК України).

Згідно з ч. 2, п. «б» ч. 3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 цього Кодексу виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Позивач у позові обґрунтовує позовні вимоги тим, що перешкоди у користуванні належною їй земельною ділянкою чиняться відповідачем внаслідок того, що: відповідач не дає можливості позивачу обслуговувати бетонну підпірну стіну, не допускає її на територію обслуговування бетонної стіни, чим порушує норми добросусідства та не виконує рекомендації Постійної комісії з питань земельних відносин природокористування, планування території та природно-екологічного захисту Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, викладені в Акті обстеження земельної ділянки позивача та відповідача, яким встановлено, що існує загроза зсуву ґрунтового покриву зі сторони земельної ділянки позивача, що стало причиною відповідних земляних робіт на суміжній земельній ділянці відповідача. Також, на земельній ділянці позивача, призначеній для обслуговування бетонної підпірної стіни, відповідач посадила рослини, полив яких призвів до вимивання ґрунту з під стіни та створення умов для руйнування і падіння цієї стіни. Крім того, відповідач без відповідних дозволів збудувала на відстані 6-8 метрів від житлового будинку позивача побутову каналізацію, що призводить до забруднення і непридатності води в колодязі позивача та здійснює шкідливий вплив на її здоров`я, тому слід зобов`язати усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою позивачем шляхом знесення та демонтажу побутової каналізації, вигрібу. Також, відповідач систематично створює позивачу шум, а саме, включає голосно радіоприймач за межами житлового будинку, чим порушує режим тиші, що призводить до завдання шкоди здоров`ю позивача та знижує її працездатність.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Так, з доданої позивачем до позову копії акту Постійної комісії з питань земельних відносин, природокористування, планування території та природно-екологічного захисту Козинської селищної ради Обухівського району Київської області «Про обстеження земельної ділянки» від 05.10.2021 року вбачається, що земельна ділянка ОСОБА_1 відмежована парканом з фундаментом від земельної ділянки ОСОБА_3 ; згідно з кадастровою зйомкою, виконаною сертифікованим інженером-землевпорядником ФОП ОСОБА_5 , фактичні межі на місцевості ОСОБА_1 (кадастровий номер: :01:036:0044) частково не накладаються на межі ОСОБА_3 (кадастровий номер: :01:036:0046); у південно-західній частині земельна ділянка ОСОБА_1 (кадастровий номер: :01:036:0044) має незначне накладення на ділянку, кадастровий номер: :01:036:0046, та кадастровий номер: :01:036:0035, до координат згідно з базою даних ДЗК, тобто паркан в основній його частині перебуває на земельній ділянці ОСОБА_1 (кадастровий номер: :01:036:0044). На час огляду зафіксовано, що на земельній ділянці ОСОБА_3 за парканом ОСОБА_1 було розорено схил біля паркану, що може призвести до зсуву ґрунту.

При цьому, Постійна комісія встановила факт, що дійсно існує загроза зсуву ґрунтового покриву зі сторони земельної ділянки ОСОБА_1 (кадастровий номер: :01:036:0044), що стало причиною відповідних земляних робіт на суміжній земельній ділянці, що належить ОСОБА_3 (кадастровий номер: :01:036:0046), та рекомендувала дотримуватися норм та правил добросусідства, обов`язків власників та землекористувачів земельних ділянок, визначених чинним законодавством України, а також ОСОБА_3 виконати свої наміри щодо облаштування підпірної стіни та вжити всі необхідні заходи з метою запобігання зсуву ґрунтового покриву, а ОСОБА_1 привести у відповідність фактичні межі земельної ділянки в частині накладання на земельні ділянки, кадастровий номер: :01:036:0046, та кадастровий номер: :01:036:0035, до координат згідно з базою даних ДЗК.

Таким чином, в акті від 05.10.2021 року Постійна комісія встановила, що існує загроза зсуву ґрунтового покриву зі сторони земельної ділянки позивача, що стало причиною відповідних земляних робіт на суміжній земельній ділянці, що належить відповідачу.

При цьому, зобов`язано відповідача вжити заходів з метою запобігання зсуву, а позивача привести у відповідність фактичні межі своєї земельної ділянки в частині накладення її на земельну ділянку відповідача.

Згідно з копією акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 05.10.2021 року, складеного ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , фактичні межі земельної ділянки по паркану (сітка) здебільшого не накладаються на межі ОСОБА_3 , кадастровий номер: :01:036:0046, що обліковуються в Державному земельному кадастрі.

З доданої позивачем до позовної заяви копії акту від 25.07.2023 року № 6 Комісії Козинської селищної ради з питань комунальної власності, житлово-комунального господарства, енергозбереження, транспорту, благоустрою та архітектури, вбачається, що здійснивши виїзд на місцевість, встановлено, що на земельній ділянці відповідача побудована автономна каналізація (вигрібна яма або септик); між суміжними земельними ділянками побудована підпірна стінка; у зв`язку з відсутністю відповідача обстежити побудовану каналізацію та здійснити виміри відстані до житлового будинку заявника Комісія не мала можливості; за орієнтовними розрахунками вона складає 6-8 метрів. Згідно з п. 6.1.41 та табл. 6.7 ДБН Б.2.2-12:2019 Планування та забудова території допустимі відстані від житлових будинків до септика продуктивністю до 1 куб.м складає 5 м; продуктивністю 1-3 куб.м 8 м. У Комісії була відсутня можливість визначити відповідність побудованої автономної каналізації (вигрібна яма або септик) будівельним нормам.

Таким чином, актом від 25.07.2023 року № 6 не встановлено порушень з боку відповідача у зв`язку з побудованою нею автономною каналізацією (вигрібною ямою або септиком); за змістом цього акту за орієнтовними розрахунками Комісії не вбачається порушення допустимої відстані від житлового будинку позивача до септика відповідача.

Водночас, у копії листа Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області від 19.05.2023 року № Вих-10-4.3/2787-23, доданого позивачем до позову, зазначено, що вимоги до розміщення каналізаційних та очисних споруд в населених пунктах зазначені у Державних санітарних нормах та правилах утримання територій населених місць від 17.03.2011 року № 145, відповідно до п. 2.22 яких вигреби повинні бути віддалені, зокрема, від меж стін житлових та громадських будівель і споруд на відстань 20 м.

Так, згідно з п. 2.22 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.03.2011 року № 145, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 05.04.2011 року за № 457/19195, вигреби повинні бути віддалені від меж земельних ділянок навчальних та лікувально-профілактичних закладів, стін житлових та громадських будівель і споруд, майданчиків для ігор

дітей та відпочинку населення на відстань не менше 20 м. Місце розміщення вигребу на присадибній ділянці та відстань від нього до власного житлового будинку визначає власник цього будинку з додержанням правил добросусідства. Спірні питання щодо місць розміщення вигребів на території присадибної ділянки розглядаються у порядку вирішення земельних спорів згідно з законодавством.

Разом з тим, у прийнятих пізніше Державних будівельних нормах «Планування та забудова територій» ДБН Б.2.2-12:2019, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.04.2019 року № 104, у Таблиці 6.7 визначені допустимі відстані від житлових будинків до господарських будівель і споруд, за якими відстань від житлових будинків до септику продуктивністю до 1 м3/добу становить 5 метрів, продуктивністю 1-3 м3/добу 8 метрів. Вигрібні ями дворових вбиралень повинні бути виконані з конструкцій, що запобігають фільтрації фекальних стоків у ґрунт.

Зазначені ДБН Б.2.2-12:2019 поширюються на планування і забудову територій населених пунктів та міжселенних територій на державному, регіональному та місцевому рівні. Ці норми обов`язкові для органів державного управління, місцевого самоврядування, підприємств і установ незалежно від форм власності та відомчого підпорядкування, громадських об`єднань і громадян, які здійснюють проєктування, будівництво і благоустрій на території міських і сільських населених пунктів та інших територіях. У цих нормах є посилання, зокрема, й на ДСП 145 Державні санітарні норми та правила утримання територій населених місць, отже, вони прийняті з урахуванням їх положень.

Також, суд звертає увагу, що матеріали справи не містять даних про реальну та достовірну відстань від житлового будинку позивача до септику відповідача та про продуктивність цього септику, є лише посилання на орієнтовні розрахунки в акті від 25.07.2023 року № 6.

З акту Постійної Постійної комісії з питань земельних відносин, природокористування, планування території та природно-екологічного захисту Козинської селищної ради Обухівського району Київської області «Щодо обстеження земельних ділянок» від 10.10.2023 року вбачається, що земельна ділянка позивача відмежована більшою мірою парканом з фундаментом, а також сіткою (рабіца). По даній частині території, тобто, по межі із земельною ділянкою відповідача, фактичний паркан позивача не приведено у відповідність до межі її земельної ділянки за координатами, що містяться у базі даних ДЗК. На даному схилі, що фактично відмежовує суміжні земельні ділянки сторін, і зверху на якому знаходиться паркан, не проведено роботи по його укріпленню з метою запобігання зсуву ґрунту. Відповідна ситуація може призвести до аварійної ситуації, оскільки неподалік урізу схилу знаходиться житловий будинок позивача.

Комісія при цьому встановила факт, що загроза зсуву ґрунтового покриву зі сторони земельної ділянки позивача існує на момент складання акту; відповідачу необхідно виконати рекомендації Постійної комісії з питань земельних відносин, природокористування, планування території та природно-екологічного захисту Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, викладені в акті відповідної комісії від 05.10.2021 року щодо облаштування підпірної стіни, та вжити всі необхідні заходи з метою запобігання зсуву ґрунтового покриву, позивачу.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, таким засобом як висновок експерта.

Згідно з ч.ч. 1, 5 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Згідно зі ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами, встановленими ст. 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

На виконання ухвали Обухівського районного суду Київської області від 10.12.2024 року у даній справі судовим експертом Коваленко Л.А. Українського незалежного інституту судових експертиз проведено судову земельно-технічну експертизу від 11.07.2025 року № 408/02-2025.

За результатами експертизи складено висновок експерта: 1. Оскільки клопотання про надання документацій із землеустрою на земельні ділянки з кадастровими номерами: :01:036:0044, :01:036:0046 не надані, тому надати відповідь на питання в частині: «…Чи є порушення меж (або накладення) земельних ділянок відповідно до документації із землеустрою на ділянки позивача ОСОБА_1 (кадастровий номер: :01:036:0044) та відповідача ОСОБА_3 (кадастровий номер: :01:036:0046), не вбачається можливо. Водночас, необхідно зазначити, що на дослідження надані координати поворотних точок меж досліджуваних ділянок, згідно яких накладання та порушення меж земельних ділянок позивача ОСОБА_1 (кадастровий номер: :01:036:0044) та відповідача ОСОБА_3 (кадастровий номер: :01:036:0046) відсутні. Порушення меж (або накладення) земельних ділянок відповідно до правовстановлюючих документів та координат поворотних точок меж на ділянки позивача ОСОБА_1 (кадастровий номер: :01:036:0044) та відповідача ОСОБА_3 (кадастровий номер: :01:036:0046) відсутнє. 2. На момент проведення земельно-технічної експертизи наявні зміни рельєфу у порівнянні з результатами топографо-геодезичних вишукувань станом на листопад 2021 року, які зображені на малюнку № НОМЕР_1 . Чи наявні зміни рельєфу на момент проведення земельно-технічної експертизи з урахуванням висновків актів постійної комісії з питань земельних відносин, природокористування, планування території та природно-екологічного захисту Козинської селищної ради від 05.10.2021 року та 10.10.2023 року, встановити не можливо, оскільки в актах цієї постійної комісії від 05.10.2021 року та 10.10.2023 року не зазначено інформацію про рельєф (висоти), як зазначено на диску з електронною версією результатів топографо-геодезичних вишукувань станом на 10.11.2021 року, а зазначається про невідповідність фактичних меж і загрози зсуву ґрунтового покриву зі сторони земельної ділянки ОСОБА_1 (кадастровий номер: :01:036:0044).

За положеннями ч. 2 ст. 76 ЦПК України дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, встановлюються, у тому числі, показаннями свідків.

Свідок ОСОБА_6 надав пояснення, що відповідач порушила цілісність підніжжя схилу, внаслідок чого з`явився великий рів. На запитання представника позивача ОСОБА_2 : «Чи пам`ятаєте Ви, коли була збудована бетонна стіна?» свідок ОСОБА_6 відповів: «Ні». На запитання представника позивача ОСОБА_2 : «Що Ви можете сказати щодо каналізації і шуму музики?» свідок ОСОБА_6 відповів: «Каналізацію не бачив». Щодо музики точно нічого стверджувати не може. На запитання представника позивача ОСОБА_2 : «Чи скаржилась Вам позивачка?» свідок ОСОБА_6 відповів: «Так, скаржилась на музику». На запитання представника відповідача ОСОБА_4 : «Чи маєте Ви освіту будівельника?» свідок ОСОБА_6 відповів: «Ні». На запитання представника відповідача ОСОБА_4 : «Тобто, Ви не є експертом в будівельній галузі?» свідок ОСОБА_6 повідомив, що не являється експертом в будівельній галузі. На запитання представника позивача ОСОБА_2 : «Ким Ви являєтесь в Козинській селищній раді?» свідок ОСОБА_6 пояснив: «Депутатом Козинської селищної ради». На запитання представника позивача ОСОБА_2 : «До Вас зверталась позивач зі скаргами?» свідок ОСОБА_6 відповів: «Так». На запитання представника позивача ОСОБА_2 : «Чи звертались Ви до відповідача із зауваженнями?» свідок ОСОБА_6 відповів: «Ні».

Свідок ОСОБА_7 на запитання представника позивача ОСОБА_2 : «Які коментарі Ви можете надати щодо стіни, каналізації і шуму?» пояснив: «Приблизно 3 роки назад, сусіди почали копати під стіною землю, що може спричинити падіння стіни, щодо каналізації не впевнений, щодо шуму сусіди постійно створюють шум, гучно вмикаючи». На запитання представника відповідача ОСОБА_4 : «Чи є Ви фахівцем у будівельній галузі?» свідок ОСОБА_7 відповів: «Ні». На запитання представника відповідача ОСОБА_4 : «Коли Вам не подобалась гучність, Ви вимірювали гучність?» свідок ОСОБА_7 відповів: «Ні». На запитання представника відповідача ОСОБА_4 : «Чи можете Ви підтвердити, що гучність музики перевищувала допустиму норму?» свідок ОСОБА_7 відповів: «Ні».

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено, а судом не встановлено, що загроза зсуву ґрунтового покриву зі сторони земельної ділянки позивача виникла внаслідок протиправних дій відповідача, оскільки Постійною комісією з питань земельних відносин, природокористування, планування, території та природно-екологічного захисту Козинської селищної ради Обухівського району Київської області при здійсненні перевірки даних обставин встановлено, що існуюча загроза зсуву стала причиною відповідних земляних робіт на земельній ділянці відповідача та рекомендовано дотримуватися норм та правил добросусідства, обов`язків власників та землекористувачів земельних ділянок, визначених чинним законодавством України, а також відповідачу виконати свої наміри щодо облаштування підпірної стіни та вжити всі необхідні заходи з метою запобігання зсуву ґрунтового покриву, а позивачу привести у відповідність фактичні межі земельної ділянки в частині накладання на земельні ділянки, кадастровий номер: :01:036:0046, та кадастровий номер: :01:036:0035, до координат згідно з базою даних ДЗК.

Також, позивачем не доведено, що при влаштуванні вигрібної ями або септику відповідачем порушено Державні будівельні норми або Державні санітарні норми і правила.

Позивачем не надано доказів на підтвердження її доводів, що відповідач проводила роботи зі зняття та переміщення ґрунту на частині земельної ділянки позивача, що відповідач не дає можливості позивачу обслуговувати бетонну підпірну стіну та не допускає її на територію обслуговування бетонної стіни, оскільки з матеріалів справи вбачається, що підпірна стіна розташована на земельній ділянці позивача, та фактичні межі земельної ділянки по паркану (сітка) здебільшого не накладаються на межі земельної ділянки відповідача, натомість у південно-західній частині земельна ділянка позивача має незначне накладення на земельну ділянку відповідача, у зв`язку з чим позивачу було рекомендовано привести у відповідність фактичні межі своєї земельної ділянки в частині накладання на земельну ділянку відповідача.

Суд також звертає увагу, що позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою позивача шляхом зобов`язання відповідача відновити і облаштувати підпірну бетонну стіну, та позовні вимоги заборонити проведення будь-яких будівельних та земляних робіт біля підпірної бетонної стіни, є взаємовиключними, оскільки роботи з відновлення і облаштування підпірної стіни неможливі за наявності заборони проведення будь-яких будівельних та земляних робіт біля цієї стіни.

Крім зазначеного, позивач у позові вказує, що відповідач систематично створює позивачу шум, а саме, включає голосно радіоприймач за межами житлового будинку, чим порушує режим тиші.

Допустимі рівні шуму, який проникає в приміщення житлових i громадських будинків від зовнішніх та внутрішніх джерел, i допустимі piвнi шуму на території житлової забудови встановлені вимогами Державних санітарних норм допустимих рівнів шуму в приміщеннях житлових та громадських будинків і на території житлової забудови, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 22.02.2019 року № 463, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 20.03.2019 року за № 281/33252.

Так, на територіях, які безпосередньо прилягають, зокрема, до житлових будинків, встановлено допустимі рiвнi звуку: вдень 55 дБА, вночі 45 дБА.

У поданих до суду додаткових поясненнях позивач зазначає, що з приводу вимірювання рівня шумового забруднення вона зверталась до поліції та до Обухівської районної філії Департаменту державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства, проте отримала відповіді, що у них немає таких приладів.

Відповідно, враховуючи, що матеріали справи не містять належних, достатніх та достовірних доказів на підтвердження доводів позивача, що відповідач при прослуховуванні радіоприймача перевищувала дозволений рівень шуму, суд приходить до висновку, що ці доводи позивача є необґрунтованими та недоведеними.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст.ст. 76, 77 ЦПК України).

За приписами ст. 81 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

З урахуванням зазначених положень ЦПК України та встановлених обставин справи, суд вважає, що позивач не довела обставин вчинення відповідачем перешкод позивачу у користуванні належною їй земельною ділянкою та порушення її прав відповідачем, тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою позивача шляхом зобов`язання відповідача відновити і облаштувати підпірну бетонну стіну, вжити необхідні заходи з метою запобігання зсуву ґрунту, заборонити проведення будь-яких будівельних та земляних робіт біля підпірної бетонної стіни, знести і демонтувати побутову каналізацію, вигріб, зобов`язати недопущення порушення режиму тиші, за недоведеністю.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 50 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, яку, на думку позивача, їй завдано діями відповідача, та яка полягає у стражданнях внаслідок створення перешкод у користуванні і обслуговуванні підпірною бетонною стіною, створення нестерпних умов у зв`язку із забудовою каналізації та вигрібу, створення шкідливого шуму; позивач змушена на протязі двох років звертатися до різних установ, організацій зі скаргами на дії відповідача.

За приписами ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 цього Кодексу моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

З огляду на те, що позивачем не доведено, а судом не встановлено порушення прав позивача відповідачем, відсутні правові підстави, передбачені ст.ст. 23, 1167 ЦК України, для відшкодування відповідачем моральної шкоди позивачу.

За положеннями ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4 визначено, що моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У абз. 2 п. 5 цієї постанови судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними в п. 9 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відшкодування шкоди, зокрема й моральної, завданої за порушення прав людини є одним з ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання та приниження емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання.

Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду.

Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік і стан здоров`я потерпілого.

Разом з тим, порушуючи питання про відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 000,00 грн., позивач не надала суду належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів щодо цих обставин та спричинення їй моральної шкоди в цьому розмірі, на підставі яких позивач оцінила свої моральні страждання, відсутній також відповідний обґрунтований розрахунок, згідно з яким позивач оцінила свої моральні страждання в розмірі 50 000,00 грн.

З огляду на зазначене, суд, вивчивши матеріали справи, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов висновку про недоведеність позовних вимог, а відтак, про відмову в задоволенні позову повністю.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесених нею витрат на збирання доказів порушення її прав відповідачем в розмірі 8 400,00 грн. (4 000,00 грн. згідно з договором від 08.10.2021 року № 08/10/21-10 за проведення топографо-геодезичної зйомки та 4 400,00 грн. згідно з договором від 12.10.2021 року за створення проєктно-вишукувальних робіт).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові на позивача.

Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, судові витрати несе позивач відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 11, 15, 16, 23, 386, 391, 1167 Цивільного кодексу України, ст.ст. 90, 91, 152, 158 Земельного кодексу України, ст.ст. 3-5, 7-13, 17, 43, 49, 76-81, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня проголошення рішення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.Г. Сташків