ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/569/24 Номер провадження 22-ц/814/3054/25Головуючий у 1-й інстанції Стрюк Л. І. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.,

секретар Ванда А.М.,

з участю представника позивача адвоката Марченко Г.П.,

розглянувши у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою в його інтересах представником адвокатом Марченко Галиною Іванівною,

на заочне рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 14 травня 2025 року, постановлене суддею Стрюк Г.С.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп», треті особи: приватний нотаріус Харченко Інна Анатоліївна, приватний нотаріус Райда Олександр Сергійович, про визнання договору відступлення права вимоги недійсним,

в с т а н о в и в:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд із указаним позовом, у якому просив визнати недійсним договір відступлення права вимоги №24.01.22-А від 25.12.2021, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Деал Фінанс Груп» та договір про відступлення прав за договором забезпечення-договір передачі прав за іпотечним договором від 25.01.2022 №167, що посвідчений приватним нотаріусом Харченко І.А.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що 24.01.2008 між ним та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» укладено договір відновлювальної кредитної лінії №714/09, за умовами якого банк надає позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання.

З метою забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, 24.01.2008 між банком та ним укладено іпотечний договір №714/09/1, відповідно до умов якого іпотекодавець передав в іпотеку банку земельну ділянку, площею 1500 кв.м, що розташована за адресою: Полтавська область, Полтавський район, територія с.Супрунівка, з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства.

Надалі між ПАТ «Альфа Банк» та ПАТ «Укрсоцбанк» укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги. Пізніше, позачерговими загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» прийнято рішення про зміну найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк».

25.12.2021 між ОСОБА_2 та ТОВ «Деал Фінанс Груп» укладено договір про відступлення права вимоги №24/01/22-А, згідно з яким ТОВ «Деал Фінанс Груп» передало ОСОБА_2 право вимоги за договором №714/09 від 24.01.2008, що був укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1

25.01.2022 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Деал Фінанс Груп» укладено договір про відступлення права вимоги за договором відновлювальної кредитної лінії №714/09 від 24.01.2008, відповідно до якого АТ «Альфа-Банк» відступило на користь ТОВ «Деал Фінанс груп» права грошової вимоги до боржника за вищевказаним договором відновлювальної кредитної лінії.

Восени 2022 року до позивача звернувся ОСОБА_2 з повідомленням про те, що він купив у ТОВ «Деал Фінанс груп» права по договору відновлювальної лінії №714/09 від 24.01.2008. Також запропонував позивачеві спільно продати належні йому земельні ділянки, одна з яких перебуває в іпотеці АТ «ОТП Банк» та хотів отримати 25 000,00 доларів США, в іншому випадку вказував, що звернеться з позовом до суду про стягнення з позивача на його користь боргу.

Зауважує, що рішенням Дніпровського районного суду м.Києва з позивача на користь ПАТ «Укрсоцбанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором №714/09 від 24.01.2008 у сумі 332 947,65 грн. Заставою в даному договорі виступила придбана земельна ділянка.

Наголошу, що ТОВ «Деал Фінанс Груп» не набувши права на кредит на іпотеку, відчужив ці права на користь відповідача ОСОБА_2 , а тому просить захистити порушене право згідно із заявленими позовними вимогами.

Заочним рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 14.05.2025 позов задоволено частково.

Визнано недійсним договір про відступлення права вимоги №24/0/22-А від 25.12.2021, що укладений між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» в частині, що стосується ОСОБА_1 та договір відступлення прав за договором забезпечення-договір передачі прав за іпотечним кредитом від 25.01.2022 №167, що посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харченко І.А., у частині, що стосується прав і обов`язків ОСОБА_1 .

Рішення районного суду вмотивовано тим, що відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини 3 статті 512 та статті 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор - банк або інша фінансова установа.

Позивач, в інтересах якого діє представник адвокат Марченко Г.І. оскаржив рішення районного суду в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить змінити рішення районного суду та визнати у повному обсязі недійсними оскаржувані правочини.

Звертає увагу, що у прохальній частині позовної заяви були викладені наступні позовні вимоги: "Визнати недійсними договір відступлення права вимоги № 24.01.22-А від 25 грудня 2021 року, що укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Деал Фінанс Груп» та договір відступлення прав за договором забезпечення Договір передачі прав за іпотечним договором від 25.01.2022 року №167, що посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харченко І.А."

При постановленні оскаржуваного рішення суд першої вийшов за межі позовних вимог та постановив рішення, яке не відновлює порушеного права позивача.

Вважає, що оскаржуване рішення суду за своїм змістом є частковою калькою з аналогічних рішень судів, де боржники оскаржували договори в яких аналогічні договори оспорювалось частково у випадках, коли відбувалось масове відступлення прав за кредитним та іпотечним договором. Проте у цій справі оспорювані правочини стосуються виключно відступлення прав за кредитним та іпотечним договором, які свого часу укладені між ОСОБА_1 та АКБ СР "Укрсоцбанк", правонаступниками якого в сенсі оскаржуваних договорів є ПАТ "Альфа-банк" та ТОВ "ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП". Таким чином вважає відсутньою юридичну потребу для визнання договору про відступлення прав за кредитним договором частково недійсним. Натомість формулювання другої частини резолютивної оскаржуваного рішення робить неможливим виключення відомостей про ОСОБА_2 , як іпотекодержателя щодо майна належного ОСОБА_1 .

Наголошує, що нотаріус допустила ряд суттєвих порушень Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій, які районний суд залишив поза увагою у мотивувальній частині рішення.

Звертає увагу, що при зверненні з позовом саме до Полтавського районного суду ОСОБА_1 посилався саме на правила виключної підсудності, оскільки оспорюється відступлення права вимоги за іпотечним договором щодо майна, яке знаходиться на території Полтавського району. Не дивлячись на дану обставину суд направив даний позов до Машівського районного суду Полтавської області.

У подальшому, не дивлячись на те, що спори про підсудність між судами не допускаються, Машівський районний суд Полтавської області повернув даний позов до Полтавського районного суду. Справа повторно була розподілена на той же склад суду. При цьому суддя не вважала за необхідне взяти самовідвід.

Звертає увагу, що розгляд справи максимально затягувався та тривав 1,5 роки. При цьому жоден з Відповідачів чи третіх осіб жодного разу до суду не з`явився, проти задоволення позову не заперечував.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 25.07.2025 відкрито провадження у справі; закінчено підготовчі дії та призначено справу до судового розгляду, про що постановлені ухвали апеляційного суду від 28.07.2025.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У суді апеляційної інстанції представник позивача адвокат Марченко Г.П. доводи апеляційної скарги підтримала, наполягала на її задоволенні.

Інші учасники судового процесу, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, що з огляду на положення частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції установлено та підтверджується матеріалами справи, що 24.01.2008 між ОСОБА_1 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» укладено договір відновлювальної кредитної лінії №714/09, за умовами якого банк надає позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання.

З метою забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, 24.01.2008 між ОСОБА_1 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» укладено іпотечний договір №714/09/1, відповідно до умов якого іпотекодавець передав в іпотеку банку земельну ділянку, площею 1500 кв.м, що розташована за адресою: Полтавська область, Полтавський район, територія с.Супрунівка, з цільовим призначенням:для ведення особистого селянського господарства.

Надалі між ПАТ «Альфа Банк» та ПАТ «Укрсоцбанк» укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги. Пізніше, позачерговими загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» прийнято рішення про зміну найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк».

Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором №714/09 від 24.01.2008 у розмірі 332 947,65 грн. Предметом застави за договором виступила придбана земельна ділянка.

25.12.2021 між ОСОБА_2 та ТОВ «Деал Фінанс Груп» укладено договір про відступлення права вимоги №24/01/22-А, згідно із яким ТОВ «Деал Фінанс Груп» передало ОСОБА_2 право вимоги за договором №714/09 від 24.01.2008, який був укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 .

25.12.2021 між ОСОБА_2 та ТОВ «Деал Фінанс Груп» укладено договір про відступлення права вимоги №24/01/22-А, згідно із яким ТОВ «Деал Фінанс Груп» передало ОСОБА_3 право вимоги за договором №714/09 від 24.01.2008, який був укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 , згідно якого цесіонарій зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Цедента, а Цедент зобов`язується відступити Цесіонарієві свої права грошової вимоги до боржника.

25.01.2022 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Деал Фінанс Груп» укладено договір про відступлення права вимоги за договором відновлювальної кредитної лінії №714/09 від 24.01.2008, за яким АТ «Альфа-Банк» відступило на користь ТОВ «Деал Фінанс груп» права грошової вимоги до боржника за указаним договором відновлювальної кредитної лінії.

25.01.2022 укладено договір про передачу прав за іпотечним договором №167, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області, відповідно до умов якого іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором земельну ділянку, що належала ОСОБА_1 .

При постановленні рішення районний суд виходив із того, що на підставі укладеного між ТОВ «Деал Фінанс Груп», як первісним кредитором, і ОСОБА_2 , як новим кредитором, договору відступлення права вимоги від 25.12.2021 №24/01/22-А, громадянин ОСОБА_3 набув права вимоги за договором відновлювальної кредитної лінії №714/09 від 24.01.2008. Як наслідок, відбулася заміна кредитодавця, який є фінансовою установою, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на фізичну особу, яка не може надавати фінансові послуги згідно з чинним законодавством України.

Отже, відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини 3 статті 512 та статті 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор - банк або інша фінансова установа.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для визнання договорів про відступлення права вимоги недійсними в частині, що стосується прав і обов`язків позивача.

Апеляційний суд, переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів апеляційної скарги, із такими із висновками суду першої інстанції, в повній мірі погодитися не може з таких підстав.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Таким чином, у ЦК України встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається.

Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Відповідно до статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

За змістом частини першої статті 4 Закону України 12 липня 2001 року №2664-III «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (далі - Закон №2664-III) факторинг вважається фінансовою послугою.

У пункті 5 частини першої статті 1 Закону №2664-III зазначено, що фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Вимоги до договору про надання фінансових послуг передбачені в статті 6 Закону №2664-III. Так, за змістом частини першої наведеної норми, договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: 1) назву документа; 2) назву, адресу та реквізити суб`єкта господарювання; 3) відомості про клієнта, який отримує фінансову послугу: прізвище, ім`я, по батькові, адреса проживання - для фізичної особи, найменування та місцезнаходження - для юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 9-1) підтвердження, що інформація, зазначена в частині другій статті 12 цього Закону, надана клієнту; 10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін.

Крім того, відповідно до пункту 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, від 06.02.2014 №352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 №231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів-суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11.09.2018 у справі №909/968/16 зазначила такі характеристики договору факторингу як правочину: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватися у твердій сумі, у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляд різниці між номінальної вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у статті 6 Закону №2664-III.

Крім того, у постанові від 16.03.2021 у справі №906/1174/ Велика Палата Верховного Суду додатково навела ознаки договору факторингу: 1) предметом договору є надання фінансової послуги за плату; 2) зобов`язання, в якому клієнтом відступається право вимоги, може бути тільки грошовим; 3) договір факторингу має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, а й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги; 4) договір факторингу укладається тільки в письмовій формі та має містити визначені Законом про фінансові послуги умови; 5) мета договору полягає у наданні фактором та отриманні клієнтом фінансової послуги.

Виходячи з цього, правочин який не відповідає ознакам, притаманним договору факторингу, є не договором факторингу, а правочином з відступлення права вимоги (подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі №909/968/16).

При цьому, Велика Палата Верховного Суду, зокрема у справі №206/4841/20 від 08.11.2023, вкотре наголошує на сформульованій правовій позиції, що фізична особа у будь-якому статусі не наділена правом надавати фінансові послуги, зокрема за кредитним договором, оскільки такі надаються лише спеціалізованими установами, якими є банки, або інші установи, які мають право на здійснення фінансових операцій та внесені до реєстру фінансових установ. Відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини третьої статті 512 та статті 1054 Цивільного кодексу України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме кредитор - банк або інша фінансова установа.

При постановленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції викладені норми права вцілому правильно застосував, проте не навів мотивів часткового задоволення позову та залишив поза увагою, що позивач просив суд: визнати недійсними договір відступлення права вимоги № 24.01.22-А від 25 грудня 2021 року, що укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Деал Фінанс Груп» та договір відступлення прав за договором забезпечення Договір передачі прав за іпотечним договором від 25.01.2022 року №167, що посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харченко І.А.

Згідно з принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до частини першої статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Згідно з пунктами 4 і 5 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Отже особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Із огляду на викладені норми процесуального закону, установивши наявність порушеного права позивача, колегія суддів не вбачає підстав вважати, що обраний ним спосіб захисту порушеного права є неефективним або ж прямо чи опосередковано вплине права інших осіб, не залучених до участі у цій справі, що виключає підстави для частково задоволення позову.

Отже, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, відтак резолютивну частину рішенні районного суду слід викласти в редакції прохальної частини позовної заяви, а саме: «Визнати недійсними договір відступлення права вимоги № 24.01.22-А від 25 грудня 2021 року, що укладений між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» та договір відступлення прав за договором забезпечення Договір передачі прав за іпотечним договором від 25 січня 2022 року №167, що посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харченко І.А.».В іншій частині рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в його інтересах представником адвокатом Марченко Галиною Іванівною, - задовольнити.

Заочне рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 14 травня 2025 року змінити, виклавши його резолютивну частину наступним чином:

«Визнати недійсними договір відступлення права вимоги № 24.01.22-А від 25 грудня 2021 року, що укладений між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» та договір відступлення прав за договором забезпечення Договір передачі прав за іпотечним договором від 25 січня 2022 року №167, що посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харченко І.А.»

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18.12.2025.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак