Справа № 515/1623/25
Провадження № 2/515/2007/25
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року м. Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Олійника К. І.,

за участю: секретаря судового засідання Коренчук О. Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Татарбунари Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення частки власника у праві спільної сумісної власності,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2025 року ОСОБА_1 , в особі свого представника адвоката Дімітренко В. Є., звернулась до Татарбунарського районного суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення частки власника у праві спільної сумісної власності.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказувала на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_4 у м. Арциз Болградського району Одеської області. Після її смерті залишилась 1/4 частина квартири АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 своєчасно звернулася до приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Монастирліу О. П. із заявою про прийняття спадщини після смерті матері.

Нотаріусом була відкрита спадкова справа, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_4 з причин того, що в правовстановлюючому документі на успадковану частку квартири, яка належала спадкодавцю, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , не зазначена частка спадкодавця у спільному майні, факт, який унеможливлює видачу спадщини.

На підставі викладеного, ОСОБА_1 просить ухвалити рішення, яким визначити за ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , 1/4 частину у праві спільної сумісної власності у квартирі АДРЕСА_1 , згідно свідоцтва про право приватної власності на житло від 02.03.1994 року, виданого Татаобунарською міською радою Одеської області.

Рух справи

14 жовтня 2025 року у порядку автоматизованого розподілу справ між суддями справу передано на розгляд судді Олійнику К. І.

15 жовтня 2025 року ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Також витребувано від приватного нотаріуса Білгород-Дністровського району Одеської області Монастирліу О. П. копію спадкової справи щодо майна: ОСОБА_4 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Арциз Болградського району Одеської області.

03 грудня 2025 року ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором.

Аргументи, доводи, клопотання учасників справи

Представник заявника, адвокат Дімітренко В. Є. у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій підтримав доводи заяви та просив провести розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву, в якій підтримав позов та просив провести розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 не скористався правом на подання до суду відзиву на позовну заяву, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, зокрема й через оголошення на веб-сайті суду.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 12 жовтня 1976 року, виписаного російською мовою, батьками « ОСОБА_6 » є « ОСОБА_7 » та « ОСОБА_8 » (а.с. 7).

Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 10.11.2009 року розірвано шлюб, зареєстрований 11 грудня 1998 року між ОСОБА_9 , та ОСОБА_10 відділом реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №55 (а.с.8).

Копією повторного свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 виданого 18 грудня 2020 року підтверджується, що 28 квітня 2015 рокуТатарбунарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) було зареєстровано шлюб між ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис № 46. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_13 » (а.с.9).

10 грудня 1975 року укладено шлюб між « ОСОБА_7 » та « ОСОБА_14 », згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 10 грудня 1975 року, виписаного російською мовою, про що зроблено актовий запис за № 116. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_15 » (а.с.12).

Згідно з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 10 лютого 2025 року, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Арциз Болградського району Одеської області (а.с.13).

У документі, що підтверджує право власності на будинок за адресою: АДРЕСА_2 «Свидетельство о праве личной собствености на жилой дом» від 02 березня 1994 року вказано, що власниками є: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_3 (а.с.16).

Копією технічного паспорту на квартиру, у якому наявні посилання на документ про право власності, підтверджується, що власниками квартири за адресою: АДРЕСА_2 є: ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с.17-19).

13 лютого 2025 року постановою приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Монастирліу О. П. відмовлено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 (а.с.20).

Згідно з копією спадкової справи № 18/2025 щодо майна померлої ОСОБА_4 , заведеної 13 лютого 2025 року приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Монастирліу О. П., спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 є донька ОСОБА_1 та чоловік ОСОБА_2 .

Також, з відкритих відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, судом встановлено, що рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 05.11.2025 року (справа № 515/16/22/25) встановлено факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є донькою ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Арциз Болградського району Одеської області, та встановлено факт належності свідоцтво про право приватної власності на житло від 02 березня 1994 року видане Татарбунарською міською радою Одеської області на ім`я ОСОБА_4 належить ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Арциз Болградського району Одеської області.

Мотивувальна частина

Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зав`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

За загальним правилом (частина 1 статті 12 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Вивчивши доводи позовної заяви, а також дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до задоволення не підлягають з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Позовні вимоги мають оцінюватися судом, виходячи з правових та фактичних підстав позову, наведених у позовній заяві, а не лише тільки з формулювань її прохальної частини, які можуть бути недосконалими.

У спарі, яка є предметом розгляду, ОСОБА_1 фактично посилалася на те, що відсутність визначення часток спадкодавця у праві спільної власності на квартиру позбавляє її можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, що підтверджується відповідною відмовою у вчиненні нотаріальних дій.

Таким чином, позивач звернулася до суду із метою захисту свого спадкового права.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Суд звертає увагу на те, що для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.

Відповідно до частини першої статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи.

Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта статті 25 ЦК України).

З урахуванням зазначеного, суд резюмує, що визначення судом частки співвласника у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України.

У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування.

Аналогічний правовий висновок неодноразово було викладено Верховним Судом у постановах від 20 червня 2018 року у справі № 640/13903/16-ц (провадження № 61-15147св18); від 20 червня 2018 року у справі № 266/5267/18 (провадження № 61-6647св19); від 20 березня 2019 року у справі № 550/1040/16-ц (провадження № 61-28423св18); від 22 квітня 2020 року у справі № 601/2592/18 (провадження № 61-17859св19); від 22 квітня 2020 року у справі № 127/23809/18 (провадження № 61-11210св19); від 27 травня 2020 року у справі № 361/7518/16-ц (провадження № 61-43734св18), від 16 вересня 2020 року у справі № 464/1663/18 (провадження № 61-9410св19), від 16 червня 2021 року у справі № 570/997/19 (провадження № 61-16257св20), від 23 листопада 2022 року у справі № 752/9653/20, від 18 січня 2023 року у справі № 466/1403/20 (провадження № 61-10035св22), від 22 травня 2024 року у справі № 450/4257/21 (провадження № 61-11623св23), від 14 серпня 2024 року у справі № 522/3974/20, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

За вказаних обставин, зважаючи, що ОСОБА_4 , на момент звернення ОСОБА_1 до суду з цим позовом, вже померла, тому відповідно до частини четвертої статті 25 ЦК України її цивільна правоздатність припинилася, що свідчить про неможливість визначення її частки, як співвласника у праві спільної сумісної власності, на нерухоме майно.

Крім того, вказаний спосіб захисту не є ефективним у розумінні положень статті 16 ЦК України та не призведе до відновлення порушених прав позивача, за захистом якого вона звернулася до суду.

Висновки за результатами розгляду справи

Визначення частки померлої у праві спільної сумісної власності є неналежним способом захисту своїх прав з огляду на те, що вирішення судом питання про права померлої особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, суперечить законодавству, а обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові.

За обставин цієї справи належним способом захисту порушеного права позивача є позов про визнання права власності (права на частку у праві спільної власності на спірне майно) в порядку спадкування, однак такі вимоги не були заявлені позивачем.

За вказаних обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 до задволення не підлягають.

На підставі ст.ст. 4, 15, 16, 368, 370, 372, 1226, 1268 ЦК України, суд керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 81, 259, 199, 200, 206, 263-265, 268 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задовленні позовних вимог до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення частки власника у праві спільної сумісної власності.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Відповідач: ОСОБА_3 , АДРЕСА_5 , паспорт НОМЕР_7 , виданий вуфмс росіїї по республіці Крим і м. Севастополю в м. Бахчисарай 21 грудня 2016 року.

Суддя К. І. Олійник