Справа № 446/1684/25 Головуючий у 1 інстанції: Котормус Т.І.
Провадження № 22-ц/811/2811/25 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 Крука Андрія Степановича на ухвалу Кам`янка Бузького районного суду Львівської області від 25 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення незадоволених вимог кредитора спадкодавця,-

ВСТАНОВИВ:

В липні 2025 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення незадоволених вимог кредитора спадкодавця

Ухвалою Кам`янка Бузького районного суду Львівської області від 25 липня 2025 року цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення незадоволених вимог кредитора спадкодавця, передано за підсудністю на розгляд до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області, який знаходиться за адресою: вул. Київська, 22, м. Вознесенськ, 56500.

Не погоджуючись із ухвалою суду представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 оскаржив її в апеляційному порядку та просив ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Покликається на те, що згідно імперативної ч. 3 ст. 30 ЦПК України, позови кредиторів спадкодавця, що подаються до прийняття спадщини спадкоємцями, пред`являються за

місцезнаходженням спадкового майна або основної його частини., а оскільки майно знаходиться на території Кам`янка Бузької міської громади, то справа підлягає розгляду в Кам`янка Бузькому районному суді Львівської області.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Постановляючи ухвалу про направлення справи за підсудністю на розгляд до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області, суд першої інстанції виходив з того, що місце проживання відповідача не відноситься до територіальної юрисдикції Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду зважаючи на наступне.

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України звернутися до належного за підсудністю суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Аналогічні положення закріплені у частині 1 статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом (частина 1 статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Територіальна підсудність - це компетенція із розгляду справ однорідними судами залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.

Основними видами підсудності є, зокрема, загальна, альтернативна та виключна.

Згідно зі статтею 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Місце проживання фізичної особи згідно Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» має бути зареєстровано у передбаченому порядку.

За загальним правилом, встановленим частиною 1 статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Вказане правило загальної підсудності (за місцем знаходження відповідача) діє у всіх випадках, коли закон не обумовлює інше стосовно конкретного виду справ.

Згідно ч. 3 ст. 30 ЦПК України позови кредиторів спадкодавця, що подаються до прийняття спадщини спадкоємцями, пред`являються за місцезнаходженням спадкового майна або основної його частини.

Судом встановлено, що 06.06.2025 представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 звернувся до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області із позовною заявою до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики.

Ухвалою Кам`янка Бузького районного суду Львівської області від 18 червня 2025 року

відмовлено у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В подальшому 22 липня 2025 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до спадкоємця ОСОБА_5 ОСОБА_3 про стягнення незадоволених вимог кредитора спадкодавця.

Як вбачається з матеріалів справи, у власності спадкодавця ОСОБА_5 наявне нерухоме майно: земельна ділянка кадастровий номер :03:001:0072 площею 0,16 га за адресою:

АДРЕСА_1 ; житловий будинок за адресою:

АДРЕСА_1 , що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю, інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме

майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 18.07.2025 року та рішенням

виконкому Зубівмостівської сільської ради від 27.11.2008 року за №49.

Спір у цій справі виник у зв`язку з невиконанням зобов`язань, які виникли з договору позики, укладеного між позивачами та спадкодавцем, правонаступником якого є відповідач у справі.

Колегія суддів приходить до висновку, що оскільки позивач звернувся до ОСОБА_3 з позовом як до спадкоємця померлого ОСОБА_5 , а спадкове майно знаходиться на території Кам`янка-Бузької міської громади, справа підсудна Кам`янка Бузькому районному суду Львівської області.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку що доводи апеляційної скарги є підставними, а ухвала суду винесена з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи викладене та кepyючиcь ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_4 - задовольнити.

Ухвалу Кам`янка Бузького районного суду Львівської області від 25 липня 2025 року скасувати.

Повернути справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення незадоволених вимог кредитора спадкодавця до Кам`янка Бузького районного суду Львівської області для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Повний текст постанови складено 29.12.2025 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді: Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.