Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2025 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

судді - Назарьової Л. В.,

з участю секретаря судового засідання - Маляренко І. М.,

учасники справи:

позивач АТ «ПУМБ»,

представник позивача Анохіна О. О.,

відповідач ОСОБА_1 ,

представник відповідача Бердніченко О. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кобеляки, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В:

01 серпня 2025 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 6770 від 14.12.2011 року у сумі 17169,92 грн та за кредитним договором № 601 від 11.10.2022 року у сумі 127307,63 грн, а всього в сумі 144477,55 грн.

18 грудня 2025 року до суду надійшла уточнена позовна заява, в якій представник позивач зазначив, що між ОСОБА_1 та АТ «Перший Український Міжнародний Банк» укладено кредитним договір №601 від 11.10.2022 року, на підставі якого Банк надав відповідачу кредит у сумі 119288,20 грн.

Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, натомість відповідач ОСОБА_1 у порушення умов договору свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк не виконує, тому станом 16.12.2025 року за відповідачем по укладеному кредитному договору від 11.10.2022 № 601 рахується заборгованість на загальну суму 84 511,97 грн, із яких: 42 093,41 грн - заборгованість за сумою кредиту, 15,49 грн - заборгованість за процентами, 42403,07 грн - заборгованість за комісією.

Позивач направив письмові вимоги (повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту, про необхідність погашення заборгованості за кредитними договорами, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була.

Враховуючи викладене, представник позивача прохає суд стягнути із ОСОБА_1 на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитним договором від 11.10.2022 року № 601 у сумі 84 511,97 грн, а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 04 серпня 2025 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 02 грудня 2025 року витребувано від представника акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» виписку по рахунку, що належить ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) та детальний розрахунок заборгованості згідно договору № 6770 від 14.12.2011 року, за період з 14.12.2011 по теперішній час, із детальною інформацією щодо призначення платежу і джерело надходження коштів; виписку по рахунку, що належить ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) та детальний розрахунок заборгованості згідно договору №601 від 11.10.2022 року, за період з 11.10.2022 по теперішній час, із детальною інформацією щодо призначення платежу і джерело надходження коштів.

Представник позивача, АТ «ПУМБ» - Анохіна О. О, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, однак зі змісту уточненої позовної заяви вбачається, що остання прохала розглянути справу без участі представника Банку.

Відповідач, ОСОБА_1 та її представник, адвокат Бердніченко О. П, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, однак остання подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони відповідача. Заперечує щодо нарахування позивачем комісії у сумі 42403,07 грн, оскільки таке нарахування під час дії воєнного стану є незаконним. Відповідач позовні вимоги визнає частково, а саме в сумі кредиту 42093,41 грн та проценти 15,49 грн.

Суд, розглянувши та вивчивши матеріали справи, дійшов до таких висновків.

Судом установлено, що 08 жовтня 2022 року між ОСОБА_1 та акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» укладено кредитний договір, шляхом підписання Заяви № 601 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, на підставі якого Банк надав відповідачу споживчий кредит у сумі 119288,20 грн, в тому числі з метою погашення заборгованості 119288,20 грн для сплати разової комісії 0,00 грн, строком на 48 місяців, з процентною ставкою 0,01% річних, разовою комісією 0,00% від суми кредиту + 0,00 грн, комісією за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 1,50%, згідно графіку платежів рівними платежами за ануїтетною схемою повернення кредиту (а.с. 14-15).

Підписанням такої заяви відповідач беззастережно підтвердив, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі ДКБО).

Відповідно до частини 1 статті 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартним формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Також, разом із Заявою № 601 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту в якому передбачена інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит.

Факт укладення кредитного договору між кредитодавцем АТ «ПУМБ» та позичальником ОСОБА_1 ніким не оспорюється та підтверджується матеріалами справи.

На виконання умов укладеного договору Банк надав відповідачу кредит у розмірі 119288,20 грн, що підтверджуються платіжною інструкцією №TR.60848982.48840.21556 від 08 жовтня 2022 року (а.с. 25 зворот). Факт отримання відповідачем кредитних коштів ніким не оспорюється та не заперечується і самим відповідачем.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 601, за відповідачем ОСОБА_1 станом на 09.04.2025 року рахується заборгованість у загальному розмірі 127307,63 грн, яка складається із:

- 84893,41 грн заборгованість за сумою кредиту,

- 11,15 грн заборгованість по процентам,

- 42403,07 грн заборгованість по комісії (а.с. 26-27).

При цьому позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості по кредитному договору № 601 від 11.10.2022 року, яка станом на 16.12.2025 року становить 84 511,97 грн, яка складається із:

- 42 093,41 грн заборгованість за кредитом,

- 15,49 грн заборгованість за процентами,

- 42 403,07 грн заборгованість за комісією, на підтвердження чого позивачем було надано розрахунок заборгованості за кредитним договором та виписку по особовому рахунку за період з 08.10.2022 по 16.12.2025 року (а.с. 132-133, 144-145).

Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушення зобов`язання є його невиконанням або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстро- ченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Стаття 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом установлено, що ОСОБА_1 уклала кредитний договір № 601 шляхом підписання Заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 08.10.2022 року та отримала кредитні кошти відповідно до умов укладеного договору, користувалася наданими кредитними коштами та частково сплачувала кошти (суму) кредиту в рахунок погашення заборгованості, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та не заперечується і самим відповідачем, проте зобов`язання належним чином за вищезазначеним договором не виконала, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Враховуючи, що відповідач позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за сумою кредиту та процентів за кредитним договором визнала, суд не має сумнівів щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання, за таких обставин, суд вважає за потрібне стягнути з відповідача на користь позивача суму кредиту в розмірі 42093,41 грн та процентів у розмірі 15,49 грн.

Щодо стягнення зі сплати комісії суд зазначає наступне.

Так, позивач прохає суд стягнути з відповідача також і заборгованість за комісією у розмірі 42403,07 грн.

Згідно умов договору № 601, а саме п.5 розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості становить 1,50%, що в грошовому виразі становить 1789,32 грн щомісяця згідно графіку платежів.

Умовами договору не передбачено, за які саме послуги має сплачуватися вказана комісія.

Згідно правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 грудня 2018 року у справі №755/11648/15-ц, якщо договір, у тому числі кредитний, укладений на задоволення особистих потреб фізичної особи і не пов`язаний з підприємницькою діяльністю такої фізичної особи чи виконанням ним обов`язків як найманим працівником, такий договір є споживчим і наявність судового спору щодо цього договору не впливає на його характер як споживчого, відтак, і сам спір у будь-якому випадку стосується прав сторони договору як споживача, а вирішення такого спору, незалежно від його ініціатора, має ґрунтуватися та враховувати і вимоги Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1Закону України«Про споживчекредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту.

Вказане узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19.

Разом з тим, відповідно до частин першої-другої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Згідно з частиною 6 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит.

До загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).

Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Як вбачається з матеріалів справи, комісія за обслуговування кредитної заборгованості за договором визначена у сумі 1789,32 грн щомісячно, усього за 48 місяців у сумі 85887,36 грн. Позивачем в уточненій позовній заяві заявлено вимогу до стягнення у розмірі 42403,07 грн.

Які саме послуги за вказану плату надаються позичальнику, у договорі не зазначено. Посилання на те, що комісія надається за надання кредиту, є загальним та не уточнює саме вид наданих послуг.

Наявні в матеріалах справи документи взагалі не містять будь-якого опису послуг, за які позивачем встановлена комісія.

Зазначене вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що вказані умови кредитного договору є несправедливими.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що позивач не повідомив позичальника, які саме послуги за вказану плату йому надаються, розмір комісійної винагороди вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, тобто умови кредитного договору в частині розміру комісії за обслуговування кредиту є несправедливими.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості по комісії у розмірі 42403,07 грн.

Таким чином, з урахуванням конкретним обставин справи, суд вважає, що до стягнення підлягає заборгованість за сумою кредиту в розмірі 42093,41 грн та заборгованість за процентами в сумі 15,49 грн, а всього на загальну суму 42108,90 грн.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

При вирішенні питання щодо понесених сторонами судових витрат, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Так, за правилами ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Судом установлено, що при подачі позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Позовні вимоги позивача задоволено частково. Заявлені позовні вимоги на суму 84511,97 грн, а задоволено на 42108,90 грн.

Із урахуванням викладеного, з відповідача на користь позивача, необхідно стягнути понесені витрати по сплаті судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що складає 1206,98 грн (виходячи з розрахунку: 42108,90 грн (розмір задоволених позовних вимог) х 2422,40 грн (сума витрат) / 84511,97 грн (розмір заявлених позовних вимог).

Керуючись статтями 7, 12, 13, 78-80, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, статтями 526, 612, 625, 629, 1048-1050, 1054 ЦК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за договором № в розмірі 42108,90 (сорок дві тисячі сто вісім гривень дев`яносто копійок) гривень, яка складається із:

- 42093,41 грн заборгованість за кредитом;

- 15,49 грн заборгованість за відсотками.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» судовий збір у розмірі 1206,98 (одна тисяча шість гривень дев`яносто вісім копійок) гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з моменту його підписання до Полтавського апеляційного суду.

Сторони:

позивач: акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», , юридична адреса: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя