1Справа № 335/6085/25 2/335/2755/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Стеценка А.В., за участю секретаря судового засідання Резніченко Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов обґрунтований тим, що 30.04.2023 відповідач ОСОБА_1 та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» уклали договір позики № 78651355, згідно умов якого, з урахуванням укладеної в цей же день зазначеними особами додаткової угоди, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало у власність відповідача грошові кошти в сумі 5500,00 грн. на строк 30 днів, а відповідач зобов`язався повернути ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики та сплатити проценти від суми позики за користування нею.

14.06.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача за вищезазначеним кредитним договором в розмірі 22000,00 грн., з яких 5500,00 грн. сума заборгованості по основному боргу; 16500,00 грн. сума заборгованості по відсоткам.

Відповідач зобов`язання з повернення позики та сплати процентів за користування нею не виконав, тому позивач просить стягнути з нього вищезазначену заборгованість.

Ухвалою судді від 27.06.2025 позовну заява прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

В судовому засіданні 22.07.2025 відповідач просив суд відкласти розгляд справи, для подання відзиву на позов.

Представник позивача в судове засідання, не з`явився. Разом з позовною заявою представником позивача подано до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «ФК «ЄАПБ», в якій представник позивача також зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання шляхом направлення судової повістки на адресу реєстрації місця проживання, в судові засідання, призначені на 11 год 00 хв 17.09.2025 та 10 год 00 хв 22.12.2025, не з`явився, причин неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. Надіслані відповідачеві судові повістки, були повернуті поштою неврученими з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

За вимогами п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 10 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», за адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Особи, які не проживають за адресою, що зареєстрована як місце їх проживання, більше одного місяця і які мають невиконані майнові зобов`язання, накладені в адміністративному порядку чи за судовим рішенням, або призиваються на строкову військову службу і не мають відстрочки, або беруть участь у судовому процесі в будь-якій якості, зобов`язані письмово повідомити орган реєстрації про своє місце перебування (ч. 17 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»).

Днем вручення судової повістки відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

Відповідач не повідомляв суду іншої адреси свого місця проживання чи перебування.

Отже, судові повістки вважаються врученими відповідачеві в день проставлення працівником пошти відмітки про відсутність відповідача за адресою місця проживання.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 2 ст. 247 ЦПК України).

З огляду на викладене, суд вирішив провести розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши надані позивачем докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 30.04.2023 відповідач уклав з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» договір позики № 78651355 (а.с. 7-8), згідно умов якого останнє зобов`язалося надати відповідачеві у власність грошові кошти в розмірі 2300,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути позику в строк до 30.05.2023 та сплатити проценти за користування нею (п. 2 Договору).

30.04.2023 відповідач уклав з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» додаткову угоду № 78651355 до договору позики № 78651355 (а.с. 10), згідно умов якої зазначене товариство збільшило суму наданої відповідачеві позики до 5500,00 грн., яку відповідач зобов`язався повернути в строк до 30.05.2023 та сплатити проценти за користування нею (п. 1 Додаткової угоди).

Договір та додаткова угода укладені у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію». Підписанням цього договору відповідач підтвердив, що він ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, а також погодився, що до моменту підписання договору позики вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на вказаному сайті, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін, наслідки укладення цього договору йому зрозумілі.

В договорі позики сторони визначили, що базова процентна ставка за договором складає 2,5% на день, знижена процентна ставка 1,125% (п. 2.3 договору).

З таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором вбачається, що проценти за користування кредитом становлять 1856,25 грн. (а.с. 11). Отже при розрахунку розміру процентів за користування позикою сторонами використана процентна ставка 1,125% на день.

Відповідно до п. 6 Договору позичальник має право продовжити строк користування позикою (пролонгація). Продовження строку користування позикою здійснюється за зверненням позичальника в електронній формі через особистий кабінет позичальника, шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. Ініціювання позичальником продовження строку позики відбуватися без змін умов договору в бік погіршення для позичальника.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10. 2020 у справі № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

14.06.2021 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило позивачеві право грошової вимоги до відповідача за вищезазначеним договором позики на підставі договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 (а.с. 12-13).

З копії реєстру боржників № 12 від 22.11.2023 вбачається, що позивач набув право грошової вимоги до відповідача за вищезазначеним кредитним договором в розмірі 22000,00 грн., з яких 5500,00 грн. сума заборгованості по основному боргу; 16500,00 грн. сума заборгованості по відсоткам (а.с. 17).

Статтею 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно з статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора; зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями статті 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

За приписами статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У таких випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Згідно зі статтею 1080 ЦК України презюмується дійсність договору факторингу незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.

За правилом статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором за період з 30.04.2023 до 22.11.2023 вбачається, що відповідач надану йому позику в строк, визначений договором позики (до 30.05.2023), не повернув, проценти за користування позикою не сплатив (а.с. 18-19).

Перевіряючи правильність нарахування заборгованості за договором, суд виходить з наступного.

Надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця. Припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16.

Укладаючи договір позики ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідач дійшли згоди, що позика надається на строк 30 днів з можливістю продовження, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку визначеному п.6 договору.

Проте, доказів того, що відповідач звертався до первісного кредитора з пропозицією продовження строку кредитування, а ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» акцептувало таку пропозицію, позивачем суду не надано.

З урахуванням викладеного, суд виходить з того, що строк кредитування закінчився 30.05.2023, а нарахування первісним кредитором процентів за користування позики за межами строку кредитування є протиправним.

З огляду на те, що відповідач зобов`язання з повернення позики у визначений договором строк не виконав, в нього виникло зобов`язанням сплатити кредиторові проценти за користування позикою в розмірі, передбаченому п. 2.3 кредитного договору.

З таблиці обчислення загальної вартості кредиту (а.с. 11), підписаної відповідачем та представником ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», розрахунку заборгованості відповідача перед ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», підписаного уповноваженою особою зазначеного товариства та скріпленого електронною печаткою ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», при розрахунку розміру процентів за період з 30.04.2023 до 30.05.2023 використано проценту ставку 1,125% в день, яка визначена в п. 2.3 договору позики як «знижена процентна ставка/день».

Отже, за встановлених судом фактичних обставин відповідач мав би сплатити кредитору проценти за користування позикою в загальному розмірі 1856,25 грн. (30 днів х 61,88 грн.).

Відповідач доказів належного виконання зобов`язання за кредитним договором не надав, розрахунок позовних вимог, складений представником позивача, не спростував.

З огляду на викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягнення заборгованість за кредитом в розмірі 5500,00 грн. та за процентами в розмірі 1856,25 грн. Отже, позов підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України).

Позивачем за подання до суду позову сплачено судовий збір в розмірі 3028,00 грн. Доказів понесення інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, позивачем суду не надано.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, з відповідача на корить позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1012,48 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 8368 (вісім тисяч триста шістдесят вісім) гривень 73 копійки, з яких 7356,25 грн. - заборгованість за договором позики № 78651355 від 30.04.2023, 1012,48 грн. судовий збір.

В іншій частині позов залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складене 26 грудня 2025 року.

Суддя А.В. Стеценко