Справа № 523/259/19
Провадження №2/523/8040/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2025 р. м.Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Аліної С.С.

при секретарі - Томілко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 113961,02 грн.

Позовні вимоги обґрунтувано тим, що 14.06.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір № б/н, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 300 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява позичальника разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складаний між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач умови договору виконав в повному обсязі, проте відповідачка платежі належним чином не здійснювала, у зв`язку з чим станом на 30.11.2018 р. за нею виникла заборгованість у загальній сумі 113961,02 грн., яку Позивач просить стягнути на його користь.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 20.05.2019р. задоволено позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість за договором кредиту № б/н від 14.06.2010 року у розмірі 113961,02 гривень а також суму судового збору у розмірі 1 921 гривень.

Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 21.07.2020р. ОСОБА_2 поновлений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення суду по цивільній справі за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Задоволено заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду по цивільній справі за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20.05.2019р. по цивільній справі за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано та призначений розгляд справи за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в підготовче судове засідання на 09 листопада 2020 р.

06.01.2021р. Позивач звернувся до суду з уточненою позовною заявою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 в якій просив стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором б/н від 14.06.2010 у розмірі 520 267,41 гривень.

Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 17.05.2021р. закрито підготовче провадження та призначено справу за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 до судового розгляду по суті на 20.09.2021р.

Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 19.05.2023р. задоволено клопотання відповідачки ОСОБА_2 про витребування доказів по цивільній справі за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Витребувано від Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» належним чином завірену копію анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 14.06.2010 року, яка підписана ОСОБА_1 ; від Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса належним чином завірену копію спадкової справи відносно майна померлої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 14.10.2025р. задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Кудрявцева М.Ю. про витребування доказів в цивільній справі за позовною заявою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором Витребувано від державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори Арабаджи К.Г. належним чином посвідчену копію спадкової справи №189л/2020 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 .

В уточненій позовній заяві позивач просить стягнути стягнути з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 520267.41 грн. за кредитним договором № б/н від 14.06.2010 року.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що Відповідно до укладеного договору № б/н від 14.06.2010 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 300.00 грн. у вигляді Становленого кредитного ліміту на платіжнукартку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ІНФОРМАЦІЯ_2 позичальник, ОСОБА_1 померла.

В процесі розгляду справи було встановлено, що правонаступником померлої ОСОБА_1 є ОСОБА_2

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.03.2021 року ОСОБА_2 є спадкоємцем після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 , яке видано державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори у м.Одеса, зареєстровано в реєстрі за №3-98.

Станом на дату смерті ОСОБА_1 заборгованість Позичальника перед Банком за кредитним договором № б/н від 14.06.2010 року становить 520267.41 гри., яка складається з наступного: 4398.64 грн. - заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 4398.64 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 6804.57 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 509064.20 грн. - заборгованість з пені.

В судове засіданні представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила. В матеріалах справи наявний відзив ОСОБА_2 на уточнену позовну заяву в якому просить суд відмовити в задоволені уточненого позову в повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов є обґрунтованим, є доказаним, тому підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 14.06.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір № б/н, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 300 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання споживчого кредиту фізичним особам та правилами, тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить його підпис у заяві.

Невиконання відповідачем своїх зобов`язань по вищезазначеному договору щодо своєчасного погашення кредиту, зумовило звернення АТ КБ «Приватбанк» до суду із відповідним позовом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1, ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і з неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Так, відповідно до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 , ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч.1 ст.549, п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки - грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов`язання.

Згідно ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що права сторін виникають на підставі договорів та інших правочинів. Згідно з ст.ст. З, 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу.

З матеріалів справи не вбачається, а Відповідачем не доведено відсутність заборгованості та, відповідно, виконання умов договору належним чином, а тому вимоги позовної заяви підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-бухгалтерської експертизи з метою з`ясування питання наявності або відсутності заборгованості Відповідача за кредитним договором не проводилась, а тому підстави вважати даний розрахунок заборгованості неналежним відсутні.

Оскільки, банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином між банком і Відповідачем було укладено договір, який ніким не оспорений, а отже є всі законні підстави для стягнення заборгованості з Відповідача.

Відповідач не виконує свої зобов`язання за договором кредиту, тому у нього виник обов`язок перед позивачем по виплаті суми кредиту у сумі 113961,02 гривень.

ІНФОРМАЦІЯ_2 позичальник, ОСОБА_1 померла що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) актовий запис 1279 (т.1 а.с.73).

В процесі розгляду справи судом було встановлено, що правонаступником померлої ОСОБА_1 - є ОСОБА_2 .

Згідно ст. 1218 ЦК України - До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК, у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті.

За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємців; таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов`язанням.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК - Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

За змістом ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину (ч.3 ст. 1281 ЦК України).

Частиною 1 статті 1282 ЦК України встановлено, що: Спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, що відповідає його частці у спадщині.

Позивачем наданий розрахунок заборгованість станом на дату смерті Позичальника ОСОБА_1 перед Банком за кредитним договором № б/н від 14.06.2010 року яка становить 520267.41 грн., та складається з наступного: 4398.64 грн. - заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 4398.64 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 6804.57 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 509064.20 грн. - заборгованість з пені.

Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При таких обставинах, позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.ст.141 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню з відповідача витрати понесені позивачем за оплату судового збору в розмірі 1 921 гривень.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 265, 280-282 ЦПК України, ст.ст.525,526,530,549,550,1054 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» () заборгованість за договором кредиту № б/н від 14.06.2010 року у розмірі 520 267 гривень 41 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» () суму судового збору у розмірі 1 921 гривень.

Копію рішення направити сторонам по справі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 17.12.2025 року.

Суддя: Аліна С.С.