КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 757/36037/24-ц

25 грудня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.

суддів - Оніщука М.І.

- Шебуєвої В.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління та житлової експлуатації «НОВОСЕРВІС» - адвоката Косяк Наталії Вікторівнина заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 03 лютого 2025 року, ухвалене під головуванням судді Григоренко І.В., у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління та житлової експлуатації «НОВОСЕРВІС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» звернулося до Печерського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за надані житлово-комунальні послуги за період часу з вересня 2023 року по липень 2024 року у розмірі 33 231,78 грн., з яких: 31 705,33 грн. - основний борг; 1 102,79 грн. - інфляційна складова боргу; 423,66 грн. - 3% річних, та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, які складаються з витрат по сплаті судового збору у розмірі 3 028,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1 . 03.11.2021 року між Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» та відповідачем було укладено договір про надання послуг № 141-038/1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс», як обслуговуюча організація надає послуги з утримання будинку та його прибудинкової території та виконує функції балансоутримувача будинку, надає житлово-комунальні послуги в будинку по АДРЕСА_2 . Відповідач отримувала послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території, комунальні та додаткові послуги, проте зобов`язання щодо своєчасної оплати за надані послуги у повному обсязі виконані не були, у зв`язку із чим, за період часу з вересня 2023 року по липень 2024 року утворилась заборгованість у розмірі 31 705,33 грн. Також за період часу з 01версеня 2023 року по 02 серпня 2024 року позивачем, відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), нараховано інфляційну складову боргу у розмірі 1 102,79 грн. та 3% річних у розмірі 423,66 грн., що разом із сумою заборгованості становить 33 231,78 грн.

Заочним рішенням Печерського районного суду міста Києва від 03 лютого 2025 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» - адвокат Косяк Н.В. звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити та вирішити питання про розподіл судових витрат, що складаються із витрат зі сплати судового збору за подання позову та апеляційної скарги, витрат на правничу допомогу, понесені в суді першої інстанції в розмірі 10 000 грн. та в апеляційній інстанції - 15 000 грн.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовані тим, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що позивач, як обслуговуюча компанія, надає послуги з утримання будинку по АДРЕСА_2 та його прибудинкової території, а також виконує функції балансоутримувача будинку, надає житлово-комунальні послуги на підставі укладеного з власниками квартир договорів.

У зв`язку з невиконання відповідачем умов договору від 03 листопада 2021 року, укладеного між позивачем та відповідачем, в період з вересня 2023 року по липень 2024 року за останнім рахується заборгованість за надані позивачем послуги в розмірі 31 705,33 грн. та відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, нараховано інфляційну складову боргу у розмірі 1 102,79грн. та 3% річних у розмірі 423,66 грн.

Нарахування та оплата житлово-комунальних послуг здійснюється виходячи з умов договору про надання відповідних послуг, укладеного між споживачем та виконавцем/управителем багатоквартирного будинку, та вимог чинного законодавства.

Зауважує, що при зверненні до суду було подано Акт приймання-передачі об`єкта нерухомості від 29 червня 2021 року, складеного та підписаного на виконання умов розділу 3 Договору про участь у будівництві об`єкту нерухомості № 38-71.1/18 від 22травня 2018 року в редакції зі змінами, внесеними додатковим договором від 23 липня 2020 року, ТОВ «Будспецсервіс» в погашення повністю оплаченого лоту облігацій передало, а ОСОБА_1 прийняла майнові права на нерухомість, що передбачають набуття відповідачем первісного права власності на неї шляхом державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 144,70 кв.м., житловою площею 80,90 кв.м.

Посилається на те, що відповідач не надав суду жодних доказів, які б спростовували факт надання послуг в розмірі, визначеному договором, так і розмір боргу, що є процесуальним обов`язком відповідача (боржника).

Звертає увагу на те, що 15 січня 2025 року, після відкриття судом провадження у справі, відповідач здійснив один платіж на рахунки позивача у розмірі 20 000 грн. та частково погасила поточні нарахування за наступний період заборгованості, який не є предметом спору у даній справі, що підтверджується розрахунком заборгованості та платіжними інструкціями дорученнями про часткову сплату.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

У порядку ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що відповідач був власником або наймачем квартири АДРЕСА_1 , відтак відсутні правові підстави вважати, що відповідач був споживачем відповідних послуг та фактично користувався ними, а отже, мав обов`язки зі сплати зазначених житлово-комунальних послуг.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до акту приймання-передачі об`єкта нерухомості від 29 червня 2021 року, складеного та підписаного на виконання умов розділу 3 Договору про участь у будівництві об`єкта нерухомості № 38-71.1/18 від 22 травня 2018 року в редакції зі змінами, внесеними Додатковим договором від 23 липня 2020 року, ТОВ «Будспецсервіс» в погашення повністю оплаченого лоту облігацій передало, а ОСОБА_1 прийняла майнові права на нерухомість, що передбачають набуття відповідачем первісного права власності на неї шляхом державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс», як обслуговуюча організація надає послуги з утримання будинку та його прибудинкової території та виконує функції балансоутримувача будинку, надає житлово-комунальні послуги в будинку по по АДРЕСА_2 .

03 листопада 2021 року між ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» (Виконавець) та ОСОБА_1 (Споживач) укладено договір № 141-038/1 про надання послуг, предметом якого є надання Виконавцем послуг з обслуговування будинку та прибудинкової території, а Споживачем своєчасної оплати цих послуг у строки та на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно розрахунку, наданого ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс», за відповідачем ОСОБА_1 рахується заборгованість у розмірі 31 777,77 грн. за період з вересня 2023 року по липень 2024 року: вересень 2023 року - 5 361,60 грн., жовтень 2023 року - 5 461,44 грн., листопад 2023 року - 5 461,44 грн., грудень 2023 року - 5 680,81 грн., січень 2024 року - 6 486,18 грн., лютий 2024 року - 5 466,84грн., березень 2024 року - 6 234,35грн., квітень 2024 року - 5 643,20 грн., травень 2024 року - 4 947,29грн., червень 2024 року - 4 863,83 грн., липень 2024 року - 4 549,82 грн.

Згідно розрахунку 3% річних та інфляційних витрат на суму основного боргу, інфляційній втрати становлять 1 102,79 грн., 3% річних - 423,66грн.

Закон України «Про житлово-комунальні послуги» визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Аналіз вимог даного Закону дає підстави для висновку, що він належить до нормативного акту спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Згідно з частини 1 статті 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать:

1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком.

Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку;

2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.

Відповідно пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Згідно з пунктом 5, пунктом 12 частини 3 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; надавати виконавцю комунальних послуг або іншій особі, що здійснює розподіл обсягів спожитих послуг, показання наявних приладів - розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку, в порядку та строки, визначені договором.

Виконавець комунальної послуги зобов`язаний забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів (пункт 1 частина 2 статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Загальними умовами виконання зобов`язання, що встановлені статті 526 ЦК України, передбачено, що зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Згідно вимог частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно положень статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 та неналежним чином виконує зобов`язання по оплаті послуг наданих позивачем на підставі договору № 141-034/1 про надання послуг.

Відповідач не надала суду належних та допустимих доказів виконання свого обов`язку по оплаті наданих послуг. Докази на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості в матеріалах справи також відсутні.

Надаючи оцінку встановленим обставинам та доказам, наявним у матеріалах справи, у їх сукупності, колегія суддів вважає, що відповідач є споживачем послуг, які надаються чи надання яких забезпечується позивачем, а тому має оплачувати вартість отриманих послуг з моменту їх фактичного використання.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надані послуги за період з вересня 2023 року по липень 2024 року в сумі 31 705,33 грн.

Щодо вимог про стягнення 3 % річних та інфляційної складової боргу, колегія суддів зазначає наступне.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому право кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, у статті 625 ЦК України, визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема окремі види зобов`язань.

З огляду на те, що відповідач порушив грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України.

Передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

У частині 2 ст. 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення.

3 % річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році).

Індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. Для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою з урахуванням відповідних оплат.

Згідно з розрахунком наданим позивачем, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1 102,79грн - інфляційної складової боргу, 423,66 грн - 3 % річних за період з вересня 2023року по липень 2024 року.

Колегія суддів, перевіривши розрахунок позивача, вважає його вірним. При цьому суд зазначає, що відповідач жодного обґрунтованого розрахунку чи доказу на спростування розрахунку позивача не надав.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про задоволення позову.

Відповідно, заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 03 лютого 2025 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення вказаних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» підлягає стягненню 3 028,00 грн. судового збору за подання позовної заяви.

В суді першої інстанції ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс»» також просило стягнути з відповідачки витрати на правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн.

Відповідно до ст. 133 ЦПК Україна, правнича допомога є складовою судових витрат.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частинами 2-4 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті, як компенсація витрат адвоката, необхідноїдля надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, проте, вказаний розмір може бути зменшений за клопотанням іншої сторони у разі, якщо такі витрати є неспівмірними із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних, обсягом наданих послуг та ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

Правничу допомогу ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» в суді першої інстанції надавала адвокат Косяк Н.В.

На підтвердження витрат на правничу допомогу адвокат Косяк Н.В. надала копію: свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, ордера на надання правничої допомоги, договору про надання правової допомоги від 01 червня 2024 року та акту №19/01 від 06 серпня 2024 року приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги. Відповідно до вказаних документів вартість витрат ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» на правничу допомогу склала 10 000,00 грн.

Надання правничої допомоги ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» адвокатом Косяк Н.В. в суді першої інстанції підтверджується матеріалами справи, а тому товариство має право на відшкодування витрат на правничу допомогу.

Разом з тим, ч.3 ст.141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Тобто, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Як вбачається з матеріалів справи, надання правничої допомоги ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» в суді першої інстанції фактично зводилося до підготовки та подання позовної заяви. Підготовка позовної заяви не потребувала аналізу великої кількості документів та нормативно-правових актів, враховуючи, що ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» є товариством, яке надає житлово-комунальні послуги, такий позов фактично є бланкетним.

Відповідно акту приймання-передачі наданих послуг за договором про надання правової допомоги,до вартості правничої допомоги, окрім витрат на складання позовної заяви про стягнення заборгованості, адвокатом було окремо визначено витрати на ознайомлення з наданими позивачем матеріалами щодо заборгованості, формування правової позиції, а також виготовлення копії документів та формування належним чином оформлених пакетів документів.

З урахуванням ціни позову, складності справи та обсягу виконаних адвокатом робіт, колегія суддів вважає, що з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» підлягає стягненню 5 000,00 грн. витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції.

За наслідками розгляду апеляційної скарги з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» підлягає стягненню 4 542,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» - адвоката Косяк Наталії Вікторівни - задовольнити.

Заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 03 лютого 2025 року-скасувати на ухвалити нове судове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» заборгованість за надані послуги в період з вересня 2023року по липень 2024 року в розмірі 31 705,33 грн., інфляційні втрати в сумі 1 102,79грн., 3% річних в сумі 423,66 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» витрати по сплаті судового збору за подання позову у розмірі 3 028,00 грн., витрати на правничу допомогу, понесені в суді першої інстанції у розмірі 5 000,00 грн., витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 4 542,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий: Судді: