Провадження № 2/554/5572/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

23 грудня 2025 року м.Полтава

Шевченківський районний суд міста Полтави в складі:

головуючого судді Гольник Л.В.,

при секретарі Фесенко К.О.,

за участю відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в:

У жовтні 2025 року позивач ТОВ «Споживчий центр» звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №11.04.2024-100001393 від 11.04.2024 року у розмірі 23320 грн та судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 11.04.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір №11.04.2024-100001393 про видачу кредиту у розмірі 11000 грн на 42 дні, з кінцевим терміном повернення до 22.05.2024.

Відповідно до договору від 11.04.2024 року кредитодавцем надано позичальнику кредит у розмірі 11000 грн. строком на 42 дні.

Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі. ОСОБА_2 свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 28.10.2025 року утворилась заборгованість у розмірі 23320 грн., що складається із: 11000 грн основний борг, 10395 грн проценти, 1925 - неустойка.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з позовом.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 30.10.2025 року відкрито спрощене позовне провадження.

Представник позивача до суду не з`явився, разом з позовною заявою подав заяву про розгляд справи без участі представника, за наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні не заперечував щодо повернення позивачу суми тіла кредиту. Зазначив, що він є військовослужбовцем під час мобілізації, то відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Суд, заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11.04.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір (оферти) шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до його умов ТОВ «Споживчий центр» надало відповідачу кредит у розмірі 11000 грн, строком на 42 дні з дати його надання. Дата повернення (виплати) кредиту 22.05.2024.

Згідно п. 3.1. Договору за цим Договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як зазначено в п. 3.2. Договору Кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Згідно з п. 4.1 Договору Кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання Позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5457-08XX-XXXX-7245.

Відповідно до п. 6.1 Договору Позичальник зобов`язується використати Кредит на зазначені в Договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України, і забезпечити своєчасне повернення Кредиту та Процентів шляхом внесення в касу Кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок Кредитодавця в такі терміни:

а) повернення кредиту, сплата процентів, комісій - у терміни та строки, вказані у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти;

б) неустойки, яка може бути нарахована кредитодавцем за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим договором, - негайно, з моменту пред`явлення кредитодавцем вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій.

Згідно з п. 9.1 Договору у разі несплати кредиту та/або процентів та/або комісії у встановлені договором терміни/строки, сума зобов`язань по погашенню кредиту та/ або процентів та/або комісії з наступного за останнім для сплати днем вважається простроченою, крім випадків, встановлених договором. У разі несвоєчасного повернення позичальником обумовленої суми кредиту та/або несплати нарахованих процентів та/або комісії до позичальника може бути застосована неустойка згідно п.7.6. кредитного договору.

Також позичальник, який прострочив виконання грошового зобов`язання відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України на вимогу кредитодавця зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також проценти річних від простроченої суми (база розрахунку) у розмірі, встановленому у Заявці, яка є невід`ємною частиною кредитного договору.

Як вбачається з долученої до матеріалів справи квитанції «Liqpay» про перерахунок коштів (ID операції: ), позивачем 11.04.2024 року надано відповідачу кредит у розмірі 11000 грн., що свідчить про виконання позивачем своїх обов`язків відповідно до кредитного договору.

В свою чергу, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, y зв`язку з чим, у нього утворилась заборгованість.

Так, з довідки-розрахунку про стан заборгованості судом встановлено, що за кредитним договором №11.04.2024-100001393 від 11.04.2024 року утворилася заборгованість у розмірі 23320 грн., що складається із: 11000 грн основний борг, 10395 грн проценти, 1925 неустойка.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства у встановлений строк.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 2 статті 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Як вбачається відповідач ОСОБА_1 не оспорює фактичні обставини справи, а саме те, що він отримав кредит від ТОВ «Споживчий центр» у розмірі 11 000 грн. Водночас заперечує щодо стягнення процентів за користування кредитом та неустойки за невиконання договору на підставі п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», оскільки він є військовослужбовцем під час мобілізації.

Відповідно положень п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.

Відповідно до визначення, наданого у ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій (абз. 15 ст. 1).

Відповідно до абз. 5 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Отже, особливий період в Україні розпочався 17.03.2014 року і триває дотепер.

Згідно з Довідкою № 2689 від 27.03.2022 року солдат ОСОБА_1 відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» 18.03.2022 року призваний на військову службу під час мобілізації в особливий період та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .

Згідно з Довідкою № 1377 від 01.12.2025 року солдат ОСОБА_1 в період з 18.03.2022 року по теперішній час перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, що підтверджується також копією військового квитка, виданого на ім`я ОСОБА_1 .

Тобто, як на момент укладення кредитного договору, так і на дату розгляду справи відповідач є військовослужбовцем під час мобілізації та проходить службу в умовах дії особливого періоду.

Отже, на відповідача в повній мірі поширюються вказані гарантії, передбачені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей».

Таким чином, нарахування позивачем процентів за користування кредитом у сумі 10395,00 грн та неустойки 1925,00 грн суперечить вимогам Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей».

Отже, суд проаналізувавши, встановлені фактичні обставини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 11 000 грн, та в іншій частині позовних вимог про стягнення суми в розмірі 12 320 грн, що складаються з процентів у сумі 10395,00 грн. та неустойки в сумі 1925,00 грн., слід відмовити.

Відповідно до ч.1. ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_1 відповідно до пункту 12 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи звільнений, то слід компенсувати з державного бюджету позивачу сплачений судовий збір пропорційно від розміру задоволених позовних вимог. Частка задоволених вимог становить: 11000,00 грн / 23320,00 грн х 100% = 47,17%. Тобто розмір судового збору, який підлягає компенсації з державного бюджету на користь позивача становить: 2422,40 грн х 47,17% = 1142,46 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 81, 137, 141, 158, 211, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №11.04.2024-100001393 від 11.04.2025 року у розмірі 11000 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Компенсувати з державного бюджету Товариству з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір у розмірі 1142,46 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за вебадресою на офіційному вебпорталі судової влади України: http://www.ok.pl.court.gov.ua.

Повний текст рішення буде складено 23 грудня 2025 року.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», , адреса місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського,133-А.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Л.В.Гольник