Справа № 530/1520/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

17.12.2025 року Зіньківський районний суд Полтавської області в складі головуючого - Ситник О.В., за участю секретаря Тараненко Т.І. розглянувши у судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження в місті Зіньків, Полтавської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та утримання неповнолітньої дитини до досягнення повноліття та матері спільної з чоловіком дитини до досягнення дитиною трирічного віку,-

ВСТАНОВИВ:

30.07.2025 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Зіньківського районного суду Полтавської області із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та утримання неповнолітньої дитини до досягнення повноліття та матері спільної з чоловіком дитини до досягнення дитиною трирічного віку.

З позову вбачається, що сторони у справі мають двох спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які перебувають на утриманні матері. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Крім цього позивач зазначає, що сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині- матері незалежно від цієї обставини. ОСОБА_2 інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків на утриманні не має. Враховуючи наведене, просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення кожною дитиною повноліття та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її особисте утримання у розмірі частини від його доходів, але не менше одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 трирічного віку.

Ухвалою судді від 01.12.2025 року відкрито спрощене позовне провадження.

В судове засідання сторони не з`явилися, позивач не з`явилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності ,позовні вимоги підтримала, відповідач ОСОБА_2 не з`явився ,надіслав до суду заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності.

У зв`язку з викладеним, суд вирішив за можливе розглянути справу в судовому засіданні 17.02.2025 року у відсутність учасників справи, на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням норм ст.247 ЦПК України та Рішення Конституційного Суду України №16-рп/2011 від 08.12.2011 року (справа про фіксування судового процесу технічними засобами) .

Суд, прийнявши до уваги заяву позивача, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи проходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 3 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 і його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ( а.с.10). ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 і його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ( а.с.11), які проживають разом з матір`ю за адресою

АДРЕСА_1 ( а.с.8,9). Діти перебувають на утриманні матері , батько у добровільному порядку матеріальної допомоги, достатньої для належного забезпечення потреб дітей та їх розвитку не надає.

За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №78-ХІІ, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За правилами ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

ОСОБА_2 є фізично здоровою, працездатною людиною, на своєму утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків не має, заперечень щодо позову до суду не надав.

Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Положеннями ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В той же час, ч. 1 ст. 192 СК України гарантує право звернутись до суду із позовом про зміну розміру аліментів у разі істотної зміни матеріального становища, яке унеможливлює виконання ним відповідного рішення про стягнення аліментів. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Що стосується позовної вимоги про стягнення аліментів на особисте утримання ОСОБА_1 то суд виходить з наступного:

ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 і його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , на даний час син проживає разом з матір`ю за адресою АДРЕСА_1 (а.с.11,8). Відповідач добровільно не надає позивачу матеріальну допомогу на її утримання до досягнення сином ОСОБА_4 3-х років, тому позивач змушена звернутись до суду з даним позовом.

Статтею 48 Конституції України гарантовано право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утриманні (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 2, 4, 6 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Таким чином, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина, є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Сімейним законодавством право дружини-матері на утриманні від чоловіка-батька до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачка не працює, інших джерел доходів не має, тому потребує матеріальної допомоги з боку відповідача.

У зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, позивачка не має змоги працювати і утримувати себе. В добровільному порядку питання щодо утримання дружини позивач та відповідач не вирішили.

Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви (ч. 1 ст. 79 СК України).

Суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць (п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладене, те, що позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною у зв`язку із чим не працює, доходу не має, зважаючи на стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, який є працездатним, молодим за віком, не заперечує стосовно позовних вимог та беручи до уваги те, що право на утримання має дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення.

Судові витрати у справі слід розподілити у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Судові витрат у вказаній справі складаються також із судового збору за подання до суду заяви про стягнення аліментів на утримання дитини, та дружини від сплати якого, позивач при подачі позову до суду була звільнення в силу закону.

Позивачем заявлено дві позовні вимоги, розмір судового збору за який мав складати 2422 грн 40 коп..

Таким чином, зважаючи на задоволення позову в повному обсязі, судові витрати в розмірі 2422 грн 40 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 24, 105, 110, 111, 112, 114 СК України, ст. ст. 12, 81, 142, 268-270 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1.Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та утримання неповнолітньої дитини до досягнення повноліття та матері спільної з чоловіком дитини до досягнення дитиною трирічного віку, задовольнити.

2.Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП суду не відомо, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 РНОКПП НОМЕР_1 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - в розмірі 1/3 ( однієї третьої ) частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи з дня подачі позовної заяви 30.07.2025 року і до повноліття кожної дитини.

3.Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП суду не відомо, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 РНОКПП НОМЕР_1 ,аліменти на її особисте утримання в розмірі ( однієї четвертої) частини з усих видів заробітку доходу відповідача ,але не менше одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, щомісячно , починаючи стягнення з 30.07.2025 року і до досягнення сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , віку трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 .

4.Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП суду не відомо, на користь держави судовий збір у сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві ) грн. 40 коп. на рахунок: Державна судова адміністрація України - , Отримувач: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, Код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, Казначейство України (ЕАП), Номер рахунку: UA 0026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Рішення суду в межах суми платежів за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

СуддяО. В. Ситник