ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/4484/24 Головуючий суддя І інстанції Даниленко Т. П.
Провадження № 22-ц/818/3615/25 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: інших фактів, з них:.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Мальованого Ю.М., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Шевцової К.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Харківського районного суду Харківської області від 18 квітня 2025 року, у цивільній справі №635/4484/24, за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків та перебування фізичної особи на утриманні,

в с т а н о в и в:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою, заінтересовані особи: Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків та перебування фізичної особи на утриманні

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала на утриманні батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце смерті - Україна, Донецька область, Бахмутський район, місто Часів Яр, у період з 17.03.2021 по 26.03.2023 року; та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце смерті - Україна, Донецька область, Бахмутський район, місто Часів Яр, проживали однією сім`єю, вели спільне господарство та мали взаємні права та обов`язки у період з 17.03.2003 року по 26.03.2023 року за адресом: АДРЕСА_1 .

Вказала, що згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно ст. 126, 133, 135 Сімейного кодексу України ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 у Харківській області, Харківському районі, місті Мерефа. батьком відповідно до даного витягу є ОСОБА_4 , матір`ю є ОСОБА_5 .

Законом України від 24 лютого 2022 року N 2102-IX, затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року N 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", згідно якого, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Враховуючи викладене в Україні продовжує діяти воєнний стан.

Згідно з військовим квитком серії НОМЕР_1 від 09.05.2022 року на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» ОСОБА_3 був призваний у Збройні Сили України під час мобілізації. Згідно з військовим квитком серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 10.05.2022 року № 5 був зарахований у списки ІНФОРМАЦІЯ_6 . Відповідно до витягу з наказу командира від 14.01.2023р. № 14 ОСОБА_3 був прийнятий до особового складу військової частини НОМЕР_3 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце смерті - Україна, Донецька область, Бахмутський район, місто Часів Яр, актовий запис № 208.

Відповідно до Довідки сповіщення про смерть № 130/571 від 30 березня 2023 року, повідомлено, що сапер інженерно-саперного відділення інженерного-саперного взводу механізованого батальйону військової частини НОМЕР_3 солдат ОСОБА_3 , 1977 р.н., загинув ІНФОРМАЦІЯ_7 поблизу н.п. Часів Яр, Бахмутського району, Донецької області під час виконання бойового завдання по захисту Батьківщини.

Заявниця зазначила, що встановлення факту проживання однією сім`єю та факту перебування фізичної особи утриманні заявниці необхідне для отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю батька військовослужбовця, яка передбачена Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Посилаючись на вказані обставини ОСОБА_1 просила суд: встановити факт перебування фізичної особи дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) на утриманні батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце смерті - Україна, Донецька область, Бахмутський район, місто Часів Яр) у період з 17.03.2021 по 26.03.2023 року; встановити факт проживання однією сім`єю, ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків члена сім`ї дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) та батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце смерті - Україна, Донецька область, Бахмутський район, місто Часів Яр) у період з 17.03.2003 року по 26.03.2023 року за адресом: АДРЕСА_1 .

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 18 квітня 2025 року заяву ОСОБА_1 - задоволено.

Встановлено факт перебування фізичної особи дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) на утриманні батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце смерті - Україна, Донецька область, Бахмутський район, місто Часів Яр) у період з 17.03.2021 по 26.03.2023 року.

Встановлено факт проживання однією сім`єю, ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків члена сім`ї дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) та батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце смерті - Україна, Донецька область, Бахмутський район, місто Часів Яр) у період з 17.03.2003 року по 26.03.2023 року за адресом: АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Міністерство оборони України подало апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні заяви.

Апеляційна скарга мотивована тим, що від встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю залежить виникнення права на отримання статусу члена сім`ї загиблого Захисника України та отримання одноразової грошової допомоги, тому Міністерство оборони України повністю заперечує проти задоволення позову. Від встановлення юридичного факту залежить підтвердження за заявницею певного соціально-правового статусу щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця, не пов`язаного з будь-якими цивільними правами та обов`язками заявниці, їх виникненням, існуванням та припиненням. Отже, за предметом та можливими правовими наслідками цей спір існує у сфері публічно-правових відносин, а отже, не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства. Тож у спірних правовідносинах суд повинен врахувати правову мету звернення до суду, яка полягає у підтвердженні певного соціального статусу заявниці. Такий статус має правове значення виключно у публічно-правових відносинах, оскільки впливає на підтвердження та можливість реалізації прав у сфері соціального забезпечення. Факт спільного проживання в одному місці не свідчить про спільне проживання саме як сім`ї. Враховуючи те, що наявний спір про право, який вирішується у позовному провадженні, заяву ОСОБА_1 необхідно було залишити без розгляду, а також роз`яснити заявниці її право звернутися з даними вимогами в порядку позовного провадження.

Вказало, що заявницею не доведено належними, достовірними та достатніми доказами її спільного проживання із ОСОБА_3 однією сім`єю, ведення особами спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, спільних витрат, взаємних прав та обов`язків, оскільки не доведено наявності між цими особами дійсно відносин, які носили характер сімейних, що вони були пов`язані спільним веденням господарства та мали взаємні прав і обов`язки. Реєстрація місця проживання за однією адресою не є доказом спільного проживання повнолітньої дочки зі своїм батьком. Верховний Суд у постанові від 08 грудня 2021 року у справі № 531/295/19 (провадження № 61-3071св21) виклав правовий висновок, де зазначив, що лише показання свідків та спільні фотографії не можуть бути підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні докази, які б вказували у чому конкретно полягали взаємні права та обов`язки. Дослідивши матеріали заяви ОСОБА_1 . Міноборони звертає увагу суду на тому, що заявниця зазначає про проживала разом зі своїм батьком, однак не надає жодних спільних фото разом, доказів наявності спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо. Фіксальний чек про покупку смартфона iPhone не є належним доказом, оскільки даний факт свідчить лише про те, що люблячий батько здійснив подарунок своїй дочці. Крім того, призначення смартфону являється особисте користування, а ніяк не спільне. Оскільки Заяницею не надано належних, обґрунтованих та достатніх доказів на підтвердження того, що вона і загиблий військовослужбовець були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, що підтверджують сукупність обставин, необхідних для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю та перебування на утриманні, інших доказів, які б вказували на наявність у них сталих відносин притаманних членам сім`ї у період з 17.03.2021 по 26.03.2023, доходжу висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви щодо встановлення відповідних юридичних фактів. Тобто, Міноборони вважає, що факт наявності спільного місця проживання у житловому приміщенні/будинку та кровне споріднення не є підставами та доказами для визнання ОСОБА_1 особою, яка перебувала на повному утриманні та одержувала допомогу, яка була для неї постійним і основним джерелом засобів її існування.

Зазначило, що від встановлення факту визнання заявниці членом сім`ї померлого військовослужбовця залежить виникнення її права на отримання статусу члена сім`ї загиблого Захисника України та на отримання одноразової грошової допомоги. При цьому, даний факт повністю заперечується заінтересованою особою Міністерством оборони України. Аналогічна норма міститься і у абз.3 п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", згідно якої визначено, що у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати

позов на загальних підставах.

У письмовому відзиві представник заявниці ОСОБА_2 просив рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Вказав, що звертаючись до суду, заявниця зазначила, що встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та факту перебування фізичної особи утриманні заявниці необхідне для отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю військовослужбовця, яка передбачена Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Тобто, встановлення вищезазначених фактів судом, має юридичне значення для заявниці. Заявниця повідомила суду, що інші заінтересовані особи, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги, окрім безпосередньо заявника відсутні.

Зазначає, що доводи Міністерства оборони України про те, що нібито заявниця не перебувала на утриманні загиблого батька військовослужбовця спростовуються наступними правильними висновками суду першої інстанції, який повно та всебічно дослідив обставини справи та надані заявницею належні, достатні та достовірні докази. Заявниця звернула увагу суду, що у звітному 2021 році не працювала тривалий час, бо страховий стаж становить всього 1 місяць, а сума заробітку для нарахування пенсії складала 6352,54 грн., а за 2022 звітний рік працювала 5 місяців і сума заробітку для нарахування пенсії складала 34510,00 грн., проте заробітна платня складала на рівні мінімальної заробітної плати визначеної на 2022 рік, з 01.01.2023 року і по момент загибелі військовослужбовця дочка ОСОБА_1 не працювала і не мала будь-яких джерел доходів для існування. Відповідно до виписок з відомостей про роботу з трудової книжки ОСОБА_1 , вищезазначених документів про індивідуальні відомості про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування можна побачити, що вона неодноразово намагалася знайти роботу за спеціальністю, проте за особливості ринку праці, завеликої конкуренції і важкого пошуку роботи, згодом настання воєнного стану на території України від 24.02.2022 року, а також у зв`язку з навчанням в університеті, дані факти і події ускладнили пошук роботи з оптимальним рівнем заробітку для задоволення особистих потреб в існуванні.

Зауважує, що заявниця надала суду Акт депутата Мереф`янської міської ради від 20.04.2023 року ОСОБА_6 , в якому засвідчені факти показаннями свідків: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , а також довідку про реєстрацію місця проживання

особи за відомостями Реєстру територіальної громади Мереф`янської міської ради та витяг з реєстру територіальної громади. Також факт проживання однією сім`єю, ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у період з 17.03.2003 року по ІНФОРМАЦІЯ_7 за адресом: АДРЕСА_1 , підтверджується договором дарування частини житлового будинку від 04.06.2004 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно з КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» № 4194061 від 20.07.2004 року, про що долучила копії вказаних письмових доказів до матеріалів справи разом із заявою. Отже, суд дійшов обґрунтованого висновку, що ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у період з 17.03.2003 року по ІНФОРМАЦІЯ_7 за адресом: АДРЕСА_1 , підтверджується:

- систематичними переказами грошових коштів батьком ОСОБА_3 на особистий банківській рахунок дочки ОСОБА_1 за період з 01.01.2022р. по 14.04.2023р. (копія виписки за надходженнями особистого рахунку ОСОБА_1 в АТ КБ «ПриватБанк» від 14.04.2023р. № M2AT2VT8RCCTROBE);

- спільними розподіленими за обов`язками витратами на комунальні послуги за особовим рахунком за адресом: АДРЕСА_1 , а саме за газопостачання;

- фактом того, що ОСОБА_1 за грошові кошти виділеними батьком ОСОБА_3 робилися побутові покупки, а саме придбання мобільного смартфону Apple iPhone 13 Pro Max 258Gb Gold від 07.06.2022 року;

- грошовою допомогою батька ОСОБА_3 дочці ОСОБА_1 щодо оплати за навчання на заочній формі в Національному фармацевтичному університеті у місті Харків загальною тривалістю навчання з 2021 по 2026 рік, на що заявниця надала до суду копії квитанцій щодо оплати за навчання, договір про надання освітньої послуги № 51Фф-100 у загальній вартості навчання 114 540,00 грн. (сто чотирнадцять тисяч п`ятсот сорок гривень нуль копійок).

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Міністерство оборони України необхідно залишити без задоволення, рішення суду - залишити без змін.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно ст. 126, 133, 135 Сімейного кодексу України ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 у Харківській області, Харківському районі, місті Мерефа, батьком відповідно до даного витягу є ОСОБА_4 , матір`ю є ОСОБА_5 .

Законом України від 24 лютого 2022 року N 2102-IX, затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року N 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", згідно якого, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Враховуючи викладене в Україні продовжує діяти воєнний стан.

Згідно з військовим квитком серії НОМЕР_1 від 09.05.2022 року на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» ОСОБА_3 був призваний у Збройні Сили України під час мобілізації.Згідно з військовим квитком серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 10.05.2022 року № 5 був зарахований у списки ІНФОРМАЦІЯ_6 . Відповідно до витягу з наказу командира від 14.01.2023р. № 14 ОСОБА_3 був прийнятий до особового складу військової частини НОМЕР_3 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце смерті - Україна, Донецька область, Бахмутський район, місто Часів Яр, актовий запис № 208.

Відповідно до Довідки сповіщення про смерть № 130/571 від 30 березня 2023 року, повідомлено, що сапер інженерно-саперного відділення інженерного-саперного взводу механізованого батальйону військової частини НОМЕР_3 солдат ОСОБА_3 , 1977 р.н., загинув ІНФОРМАЦІЯ_7 поблизу н.п. Часів Яр, Бахмутського району, Донецької області під час виконання бойового завдання по захисту Батьківщини.

Згідно з Лікарським свідоцтвом про смерть № 2722 від 29.03.2023 року ОСОБА_3 загинув ІНФОРМАЦІЯ_7 у Донецькій області, Бахмутському районі, населений пункт Часів Яр, смерть настала в зоні військових дій внаслідок вибухової травми.

Відповідно до Довідки про причину смерті № 2722 від 29.03.2023 року, виданої лікарем ОСОБА_9 , ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , причина смерті - вибухова травма внаслідок військових дій.

ОСОБА_3 був похований 03.04.2023 року в місті Мерефа згідно з свідоцтвом про поховання від 04.04.2023 року.

Заявниця вказала, що займалася організацією поховання батька, а також зверталася до Центру надання адміністративних послуг з метою отримання матеріальної допомоги на поховання батька ОСОБА_3 .

Отже, наведені факти та обставини підтверджують участь особи, ОСОБА_3 , у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України з 09.05.2022 року по 26.03.2023 року і загибель військовослужбовця ОСОБА_3 внаслідок бойових дій від 26.03.2023 року.

Заявниця зазначила, що з 17.03.2021 по ІНФОРМАЦІЯ_7 з моменту настання повноліття фізичної особи заявника і по момент смерті загиблого військовослужбовця батька, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала на утриманні батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На підтвердження своїх доводів заявниця надала письмові докази: витяг з наказу командира про включення до Військової частини НОМЕР_3 від 14.01.2023р. № 14; витяг з наказу командира про виключення до Військової частини НОМЕР_3 від 01.05.2023р. № 121; довідку про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення для призначення пенсії від 03.05.2023р. № 631; грошовий атестат ОСОБА_3 від 03.05.2023р. № 823; витяг з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 15.03.2024 року № 10/д; трудову книжка ОСОБА_1 ; договір про надання освітньої послуги № 51Фф-100 від 30.08.2021р.; копії квитанцій по сплаті грошових коштів за договором про надання освітньої послуги № 51Фф-100; виписки з банку по надходженням грошових коштів на рахунок за період 01.01.2022 по 14.04.2023 роки від 14.04.2023 № M2AT2VT8RCCTPOBE; чек/договір купівлі продажу смартфону Apple iPhone 13 Pro Max 258gb Gold від 07.06.2022 року; військовий квиток серії НОМЕР_1 ; довідка від 06.04.2023 року № 456 про навчання в університеті; довідку ОК-5 ОСОБА_1 від 21.04.2023р. індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Дані про трудовий і страховий стаж; довідку ОК-7 ОСОБА_1 від 21.04.2023р. індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Дані про трудовий і страховий стаж; довідку індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Дані про трудовий і страховий стаж від 18.04.2023 року.

Заявниця повідомила суду, що інші заінтересовані особи, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги, окрім безпосередньо заявника відсутні. Батьки загиблого військовослужбовця померли. Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 , ОСОБА_4 помер у віці 70 років, ІНФОРМАЦІЯ_10 , у Харківській області, Харківському районі, місті Мерефа. Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 ОСОБА_5 померла у віці ІНФОРМАЦІЯ_11 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , в Харківській області, Харківському районі, місті Мерефа.

Між померлим військовослужбовцем ОСОБА_3 і його дружиною ОСОБА_10 був розірваний шлюб за рішенням Харківського районного суду Харківської області від 23.11.2018 року № 635/8246/18.

Відповідно до Індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а саме Дані про трудовий і страховий стаж сформовану від 18.04.2023 року виходить, що загальний страховий стаж за період з 01.01.2004 по 31.03.2023 у ОСОБА_1 складає 6 місяців, тобто за 2021 рік - 1 місяць страхового стажу, за 2022 рік 5 місяців страхового стажу всього.

Згідно з Довідкою ОК-5 ОСОБА_1 від 21.04.2023р., Довідкою ОК-7 ОСОБА_1 від 21.04.2023р.- про Індивідуальні відомості про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування виходить, що за звітний 2021 рік сума заробітку для нарахування пенсії ОСОБА_1 складала 6352,54 грн. в 1 місяць (31 день) загального страхового стажу (1064,00 грн. у серпні, 3205,52 грн. у вересні, 1540,94 грн. у жовтні, 542,08 грн. у листопаді), а за звітний 2022 рік сума заробітку для нарахування пенсії складає 34510,00 грн. в 5 місяців (125 днів) страхового стажу (у серпні-7055,00 грн., у вересні 7055,0 грн., у жовтні, листопаді, грудні по 6800,00 грн. кожного місяця), а у 2023 році ОСОБА_1 не працювала також взагалі до моменту загибелі батька військовослужбовця від 26.03.2023 року.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», з 1 січня 2022 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб складав у розмірі - 2684 гривні, З 01.01.2022 по 30.09.2022 мінімальна заробітна плата становила у місячному розмірі - 6500 гривень, а з 01.10.2022 по 31.12.2022 - 6700 гривень.

Заявниця звернула увагу суду, що у звітному 2021 році не працювала тривалий час, бо страховий стаж становить всього 1 місяць, а сума заробітку для нарахування пенсії складала 6352,54 грн., а за 2022 звітний рік працювала 5 місяців і сума заробітку для нарахування пенсії складала 34510,00 грн., проте заробітна платня складала на рівні мінімальної заробітної плати визначеної на 2022 рік, з 01.01.2023 року і по момент загибелі військовослужбовця дочка ОСОБА_1 не працювала і не мала будь-яких джерел доходів для існування.

Відповідно до виписок з відомостей про роботу з трудової книжки ОСОБА_1 , вищезазначених документів про індивідуальні відомості про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування можна побачити, що вона неодноразово намагалася знайти роботу за спеціальністю, проте за особливості ринку праці, завеликої конкуренції і важкого пошуку роботи, згодом настання воєнного стану на території України від 24.02.2022 року, а також у зв`язку з навчанням в університеті, дані факти і події ускладнили пошук роботи з оптимальним рівнем заробітку для задоволення особистих потреб в існуванні.

Таким чином, грошова допомога батька ОСОБА_3 з настання повноліття дочкою ОСОБА_1 від 17.03.2021 по 26.03.2023 року, що є моментом смерті загиблого військовослужбовця на війні, була постійним і основним джерелом засобів до її існування.

Заявницею зазначено, що у період з 17.03.2021р. і до початку військової служби від 09.05.2022 року на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», коли ОСОБА_3 був призваний у Збройні Сили України під час мобілізації, ОСОБА_3 працював зварювальником і власними доходами утримував дочку ОСОБА_1 , оплачував їй навчання в університеті, переказував грошові кошти на особистий рахунок дочки для особистого споживання (купівлі побутових речей, тощо), активно підтримував і забезпечував її в цілому й згодом і під час проходження військової служби до моменту загибелі від 26.03.2023 року.

Батько, ОСОБА_3 утримував дочку, оплачував вартість за навчання на заочній формі в Національному фармацевтичному університеті у місті Харків, тобто загальну тривалість навчання з 2021 по 2026 рік, що підтверджується наданими заявницею копіями квитанцій щодо оплати за навчання, копією договору про надання освітньої послуги №51Фф-100 від 30.08.2021р. у загальній вартості навчання 114 540 ( сто чотирнадцять тисяч п`ятсот сорок гривень нуль копійок), та копіями квитанцій по сплаті грошових коштів за навчання в університеті ОСОБА_1 доданими до матеріалів справи.

Щодо переказів грошових коштів батьком ОСОБА_3 дочці ОСОБА_1 слід зазначити, що відповідно до виписки з банку по надходженням грошових коштів на рахунок за період 01.01.2022 по 14.04.2023 роки від 14.04.2023 № M2AT2VT8RCCTPOBE батько здійснював систематичні перекази коштів на рахунок дочки, сума яких значно перевищувала інший дохід ОСОБА_1 для задоволення її особистих потреб у власному існуванні, що слугувало постійним і основним джерелом засобів до існування.

Згідно з вищезазначеною банківською випискою випливає, що ОСОБА_3 переказував грошові кошти дочці у розмірах: тільки за серпень 2022 року 223 000 грн., у вересні 2022 року 43 050 грн., у листопаді 2022 року 160 050 грн., у грудні 2022 року 35 050 грн., у лютому 2023 року 30 100 грн., у березні 2023 року 85 100 грн.

Отже, батько ОСОБА_3 виділяв грошові кошти дочці для оплати комунальних послуг за адресом спільного проживання: АДРЕСА_1 , і повністю забезпечував особисті потреби ОСОБА_1 та виділяв їй грошові кошти для побутових потреб/покупок, до прикладу - смартфону Apple iPhone 13 Pro Max 258gb Gold, про що заявниця надала до суду достовірний та належний доказ копію чеку (квитанції) від 07.06.2022 року про купівлю-продаж товару.

Згідно з витягом з наказу командира про включення до Військової частини НОМЕР_3 від 14.01.2023р. № 14 виходить, що солдат ОСОБА_3 призначений на посаду сапера 2 інженерного саперного відділення інженерно-саперного взводу НОМЕР_9 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_3 й вважати таким, який прийняв і приступив до виконання службових обов`язків з посадовим окладом 2640 грн. на місяць, шпк «солдат», виплачувати щомісячну премію в розмірі 303% посадового окладу за особистий внесок у результати служби, надбавку за особливості проходження військової служби 65 % посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років (08 місяців 06 днів).

Довідка про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення для призначення пенсії від 03.05.2023р. № 631 була видана ОСОБА_3 про те, що розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії для обчислення пенсії, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування становить 17 319,70 (сімнадцять тисяч триста дев`ятнадцять гривень сімдесят копійок) щомісяця.

Згідно з грошовим атестатом ОСОБА_3 від 03.05.2023р. № 823 виданого військовою частиною НОМЕР_3 виходить, що: солдат ОСОБА_3 мав до 31.03.2023р. оклад за військовим званням 530 грн., посадовий оклад за 03 тарифним розрядом 2640 грн., надбавку за вислугу років 25%, в сумі 790 грн., вислугу років один рік три місяці 14 днів та пільгова вислуга чотири місяці 26 днів. Щомісячні додаткові види грошового забезпечення складали: надбавку за особливості проходження військової служби 65 %, в сумі 2570 грн., премія 544%, в сумі 14361 грн., а також виплачено додаткову винагороду згідно з Постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 у розмірі 100 00 (сто тисяч) гривень 00 коп.

Відповідно до витягу з наказу командира про виключення до Військової частини НОМЕР_3 від 01.05.2023р. № 121 виходить, що солдата ОСОБА_3 виключено з особового складу військової частини НОМЕР_3 і направлено документи до ІНФОРМАЦІЯ_13 для виключення з військового обліку. Смерть пов`язана із захистом Батьківщини. Наказом постановлено виплатити щомісячну премію за внесок у загальні результати військової служби в розмірі 544 %, надбавку за особливості проходження військової служби в розмірі 65 % за військовим званням за період від 01 березня по 31 березня 2023 року; виплатити членам сім`ї допомогу на поховання 12945 грн.; виплатити винагороду за безпосередню участь за період служби від 01 березня по 31 березня 2023 року в розрахунку 100 000 грн. за вищевказаною постановою КМУ; виплатити грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік; виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально побутових питань згідно з наказом Міністра оборони України від 06.03.2022р. № 83 у розмірі місячного грошового забезпечення.

Відповідно до п.1 Розділу ХХХ «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, у разі смерті військовослужбовця належне, але не отримане ним до дня смерті грошове забезпечення виплачується військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військово-службовець, дружині, а в разі якщо її немає, - повнолітнім дітям, які проживали разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі та не мають дітей.

У разі відсутності зазначених осіб належні суми грошового забезпечення виплачуються іншим спадкоємцям відповідно до чинного законодавства України.

02.04.2025 року у відкритому судовому засіданні допитані свідки судом: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , паспорт ID № НОМЕР_10 виданого органом 6351 від 26.07.2018 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_11 , місце реєстрації проживання - АДРЕСА_2 ; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , паспорт серії НОМЕР_12 виданого Харківським РВ ГУМВС України в Харківській області від 17.04.2008 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_13 , місце реєстрації проживання - АДРЕСА_3 .

Вищезазначені свідки, повідомили суду, що дійсно їм відомо та вони підтверджують про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала на утриманні батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце смерті - Україна, Донецька область, Бахмутський район, місто Часів Яр, у період з 17.03.2021 по ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У частинах першій, другій статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. В іншому випадку між цими особами виникає спір про право.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23) відступила від висновку Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеного у постанові від 22 березня 2023 року у справі № 290/289/22-ц, згідно з яким спори про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з метою звернення до відповідних органів за призначенням одноразової грошової допомоги не належать до цивільної юрисдикції. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що юридичні факти, які належить встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.

Положеннями частини першої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.

У статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» зазначено осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, а саме: у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

В абзаці першому частини другої статті 3 СК України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства (частина четверта статі 3 СК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що «згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що «вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України)».

Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання однією сім`єю, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.

За змістом частин другої, третьої статті 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Надаючи оцінку сукупності доказів, які містяться у матеріалах справи, судом встановлено, що ОСОБА_1 дійсно проживала однією сім`єю зі своїм батьком ОСОБА_3 , вели спільне господарство, мали між собою взаємні права та обов`язки, протягом життя з 17 березня 2003 та по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_4 .

Установивши обставини спільного проживання ОСОБА_1 з батьком ОСОБА_3 , ведення ними спільного побуту, а також наявність взаємних прав та обов`язків, надавши правову оцінку показанням допитаних судом свідків, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується колегія суддів, дійшов правильного висновку про доведення заявницею факту її проживання з батьком ОСОБА_3 однією сім`єю, а відтак і про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 .

Твердження Міністерства оборони України про те, що у заявниці фактично виник спір, зокрема, з органом, який призначає та виплачує відповідну допомогу, і який заперечує проти такого факту, що виключає можливість розгляду поданої заяви в порядку окремого провадження, колегія суддів вважає необґрунтованими, виходячи з наступного.

У справі, що переглядається, заявниця просила встановити факт спільного проживання однією сім`єю разом із військовослужбовцем з метою отримання коштів, передбачених за загиблого військовослужбовця для членів його сім`ї.

Постановою № 168 визначено, що сім`ям загиблих осіб (загинули (померли) внаслідок отриманого після введення воєнного стану поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини) виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000,00 грн, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». У разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу. Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.

Згідно з пунктами 1, 2 статті 16 Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується, зокрема, у разі: 1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби; 2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби; 3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві; тощо.

Відповідно до статті 16-1 вказаного Закону у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до частини першої та другої статті 16-3 вказаного Закону одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, за відсутності особистого розпорядження призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою або заявою їх законних представників. Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Ураховуючи наведене, можна зробити висновок, що у таких справах спір може виникнути лише між суб`єктами отримання одноразової грошової допомоги, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів.

Відповідно, між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України такого спору бути не може, оскільки ця заінтересована особа не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги.

Доводи Міністерства оборони України про те, що за предметом та можливими правовими наслідками цей спір існує у сфері публічно-правових відносин, а отже, не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства, колегія суддів відхиляє, оскільки справи про встановлення факту проживання однією сім`єю із загиблим військовослужбовцем підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства незалежно від мети звернення до суду (зокрема, підтвердження соціального статусу для призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця) і наявності в заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень. На це вказала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 січня 2024 року у cправі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23).

Наведене свідчить про недоведеність доводи скарги, та вони не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Оскільки рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводами скарги цього висновку не спростували, то відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат за перегляд справи у апеляційному порядку не вбачається.

Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

постановив :

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 18 квітня 2025 року-залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня ухвалення, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 24 грудня 2025 року.

Головуючий В.Б.Яцина.

Судді колегії Ю.М.Мальований.

Н.П.Пилипчук.