П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 04 березня 2025 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2024 року позивач звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом, у якому просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за послуги з обслуговування будинку, прибудинкової території та комунальні послуги у розмірі 34097,20 грн, надані за адресою: АДРЕСА_1 , а також понесені судові витрати.

В ході розгляду справи відповідачем було в повному обсязі сплачено наявну заборгованість за послуги з обслуговування будинку, прибудинкової території та комунальні послуги.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 04 березня 2025 року провадження у цивільній справі за позовом ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості закрито, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» судовий збір у розмірі 3028,00 грн. У відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу позивачу відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, позивач звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення в зазначеній частині та ухвалити нове судове рішення про повне відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначив, що суд першої інстанції не звернув уваги, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи фактично їх сплачено чи тільки має бути сплачено. Також апелянт зазначив, що у відзиві на позовну заяву відповідач не просив зменшити витрати на правову допомогу, та не подавав інших заяви чи клопотань щодо зменшення.

10 липня 2025 року відповідач подав відзив на апеляційну скаргу.

Згідно із ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах даної категорії розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. За таких умов апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в частині закриття провадження у справі не оскаржувалось, а тому апеляційним судом не переглядається.

Суд першої інстанції обґрунтовував своє рішення про відмову у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу ненаданням позивачем доказів здійснення фактичної оплати таких витрат у розмірі 12000,00 грн (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).

З таким висновком колегія суддів апеляційної інстанції погодитися не може.

Чинним ЦПК України визначено види судових витрат, які складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК У країни судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

В порядку ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Водночас, зі змісту ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

У розумінні положень ч.5 ст.137 ЦПК України, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18).

Позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12000,00 грн. надано договір від 01.01.2023 року про надання правової допомоги, укладений між ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» та адвокатом Бабур О.П., додаткову угоду від 31.05.2024 року до договору, акт прийому передачі наданих послуг від 15.11.2024 року, який містить детальний опис наданих адвокатом послуг із зазначенням найменування видів робіт, кількістю витраченого часу та їх вартістю.

Відповідно договору про надання правової допомоги від 01.01.2023 року укладеного між ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» та адвокатом Бабур О.П. клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

Відповідно пункту 4.2 даного договору при розрахунку вартості юридичної допомоги враховується час, витрачений адвокатом. Адвокат надає юридичну допомогу, передбачену умовами даного договору.

Згідно з п. 4.3 даного договору за результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої адвокатом юридичної допомоги і її вартість.

Згідно з пунктом 4.5 розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Гонорар адвоката за надання юридичної допомоги поверненню не підлягає.

З акту прийому передачі наданих послуг від 15.11.2024 року вбачається, що адвокатом було надано клієнту наступні послуги: Ознайомлення з документами наданого клієнтом, опрацювання таких документів, усне консультування щодо можливостей, механізмів і процедур судового захисту його прав (кількість витрачених годин - 1 година, вартість однієї години 2000,00 грн); Формування правової позиції з метою захисту порушених прав Позивача щодо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги в Святошинському районному суді міста Києва (кількість витрачених годин -1 година, вартість однієї години 2000,00 грн); Підготовка, надіслання до Святошинського суду позовної заяви щодо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги (кількість витрачених годин - 8 годин, вартість однієї години 1000,00 грн). Загальна кількість витрачених годин становила 10 годин, відповідно загальна сума вартості наданих послуг складає 12000,00 грн.

Таким чином позивачем підтверджено обсяг наданих послуг і виконаних робіт, з огляду на що колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, оскільки в даному випадку відсутність доказів оплати витрат на правову допомогу не є підставою для відмови у їх відшкодуванні.

При цьому, попри твердження апелянта про ненадання відповідачем клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу, відповідач 03.01.2025 року, користуючись своїми процесуальними правами, разом з відзивом подав клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу. При цьому відповідач зазначив, що у додатках до позовної заяви (п.24) вказаний інший акт прийому-передачі наданих послуг, а саме від 30.09.2024 року, однак долучено акт від 15.11.2024 року. Вимога про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 12000,00 грн є неспівмірною із заявленим позовом, оскільки складає майже третину від ціну позову 34097,20 грн. Посилання позивача на витрачання значного обсягу часу є необґрунтованим, оскільки позов переважно складається з копіювання нормативних актів. Додатково покликався і на відсутність доказів оплати витрат на правову допомогу.

Колегія суддів зауважує, що зазначення стороною в додатках акту датованого іншим числом не має вирішального значення при розгляді питання щодо стягнення судових витрат, оскільки позивачем долучено акт, який стосується витрат на правову допомогу, що надана в межах даної справи.

Враховуючи клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, оцінюючи обсяг робіт, що зазначений в акті прийому-передачі наданих послуг від 15.11.2024 року, колегія суддів вважає, що в даному випадку витрати на правову допомогу в сумі 12 000,00 грн. не відповідають критерію розумної необхідності таких витрат, адже: фактично дана справа категорії про стягнення комунальних послуг є незначної складності, подані у ній представником позивача процесуальні заяви мають типовий (шаблоний) характер. По суті спору рішення не ухвалювалось, оскільки відповідач в ході розгляду справи добровільно сплатив усю суму боргу. Сукупність процесуальних дій учасників справи не дають підстав вважати, що для задоволення своїх вимог позивач потребував особливої правової стратегії, а адвокатом витрачалась значна кількість часу та ресурсів для надання правової допомоги позивачу.

Таким чином, колегія суддів з урахуванням критеріїв обґрунтованості та пропорційності (співмірності), приходить до висновку про зменшення суми витрат на професійну правничу допомогу, яка підлягає стягненню із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» із 12 000,00 грн. до 5 000,00 грн., що відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з вимогами ч.1 ст.376 ЦПК України, підставами для зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, рішення Святошинського районного суду міста Києва від 04 березня 2025 року в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу підлягає скасуванню та ухваленню в цій частині нового рішення про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» 5 000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 04 березня 2025 року в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу - скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» (01103, м.Київ, вул. А. Верхогляда, 16, прим. 270) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько