РІШЕННЯ

Іменем України

22.12.2025 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпра у складі головуючого судді Авраменка А.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

06 жовтня 2025 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра звернулась позивач із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого послалась на те, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем від якого мають двох спільних дітей сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка на даний момент навчається на першому курсі заочної форми навчання у Навчально-науковому інституті «Український державний хіміко-технологічний університет», добровільну матеріальну допомогу на її утримання відповідач не надає. З викладених підстав позивач просить суд призначити до стягнення з відповідача на її користь та на утримання повнолітньої доньки, аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх доходів (заробітку) відповідача з 01 вересня 2025 року до досягнення нею двадцяти трьох років або до завершення навчання (в залежності того, яка подія настане першою) за умови, що вона буде продовжувати навчання.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 10 жовтня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Сторонами клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін суду не подано, відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, в зв`язку із чим суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті за наявними матеріалами справи.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, на момент звернення до суду спільна донька сторін ? ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні. Вказані обставини підтверджуються копіями свідоцтв про шлюб, про народження дитини, довідками з Єдиного державного демографічного реєстру.

ОСОБА_4 з 01 вересня 2025 року є студенткою факультету економіко-гуманітарних наук та права першого курсу заочної форми навчання на базі ПЗСО Навчально-наукового інституту «Український державний хіміко-технологічний університет» IX акредитації, контрактної форми навчання, з терміном навчання який становить 3 роки 10 місяців, що підтверджується копією довідки №125/12 від 29 вересня 2025 року.

Окрім того, як встановлено судом в ході розгляду справи у відповідності до ст.82 ч.1 ЦПК України, і не спростовується матеріалами справи, донька потребує матеріальної допомоги у зв`язку із продовженням навчання, а відповідач належним чином цього не здійснює.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами СК України.

Так, відповідно до ст.18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Способом захисту сімейних прав та інтересів зокрема є примусове виконання добровільно не виконаного обв`язку.

Статтею 198 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Положеннями ст.200 ч.1 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України.

Відповідно до ст.182 ч.1 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст.200 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Нормою ст.191 СК України в контексті положень ст.201 СК України встановлено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх взаємозв`язку та сукупності, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті.

Аналізуючи встановлені судом на підставі зазначених доказів фактичні обставини спірних правовідносин в контексті наведених вище норм діючого законодавства, суд приходить до висновку, що стягнення аліментів на утримання сина/дочки, які продовжують навчання є одним із способів захисту їх інтересів, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, оскільки на період навчання повнолітні син/дочка зазвичай не мають самостійного і достатнього заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх сина/дочку, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою/сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). При встановленні потреби в утриманні повнолітнього сина/дочки суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють їх дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Наведені правові висновки суду узгоджуються із правовими позиціями Верховного Суду у постановах від 06 серпня 2018 року по справі №748/2340/17, від 25 лютого 2020 року по справі №521/4397/17, від 01 квітня 2020 року по справі №521/16268/18, від 20 травня 2020 року по справі №635/1139/17, від 17 червня 2020 року по справі №761/10510/17, від 04 серпня 2020 року по справі №489/100/18.

Згідно з п.20 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Стосовно спірних правовідносин сторін у даній цивільній справі, то в ході її розгляду судом достеменно встановлено, що позивач перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого сторони мають спільну доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка на момент розгляду справи досягла повноліття і продовжує навчання, у зв`язку із чим вочевидь потребує матеріальної допомоги обох своїх батьків. Разом з тим, коштів/доходу самої лише матері не вистачає, а тому є потреба в наданні матеріальної допомоги доньці і з боку відповідача, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та необхідність їх задоволення, однак частково.

Частковість задоволення позову полягає у тому, що позивачем не надано доказів на підтвердження рівня її витрат на утримання доньки, який зумовлює необхідність стягнення аліментів саме в розмірі 1/4 від доходу відповідача, а також не надано доказів можливості надання батьком матеріальної допомоги (аліментів) позивачу у вказаному в позові розмірі. Таким чином, суд приходить до висновку, що справедливим, достатнім та розумним за наявних у матеріалах справи доказів буде стягнення з відповідача на користь позивача на утримання доньки аліментів в розмірі 1/6 частки доходу (заробітку) платника аліментів.

Крім того, позивач звернулась до суду із даним позовом 06 жовтня 2025 року, тобто до досягнення спільною донькою сторін повноліття, оскільки остання народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 . За таких обставин, враховуючи, що згідно усталеної судової практики особа вважається такою, що досягла певного віку, не в день її народження, а починаючи з 00 годин наступної доби, суд приходить до висновку про необхідність призначення стягнення аліментів з моменту досягнення повноліття спільної дитини сторін, тобто з 20 грудня 2025 року включно і до досягнення повнолітньою донькою двадцяти трьох років або до завершення навчання.

Керуючись положеннями ст.264 ч.1 п.7, ст.430 ч.1 п.1 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання даного рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, враховуючи положення ст.ст.133, 141 ЦПК України та приймаючи до уваги, що позивач на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за даною категорією справ, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 гривень.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.18, 182, 190, 191, 199-201 СК України, ст.ст.5, 12, 13, 19, 76-82, 89, 95, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 280-282, 289, 352, 354, 355, 430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ; АДРЕСА_2 ) та на утримання ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ; адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 ) аліменти в розмірі 1/6 частки від усіх видів доходу (заробітку) платника аліментів, щомісячно, починаючи з 20 грудня 2025 року і до досягнення повнолітньою донькою двадцяти трьох років або до завершення навчання (в залежності від того, яка подія настане першою).

У задоволенні іншої частини позовних вимоги відмовити.

У порядку розподілу судових витрат по справі стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 гривень.

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.М. Авраменко