Справа №461/9055/25
Провадження №2/461/4231/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2025 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Кротової О.Б.,

за участі секретаря судового засідання Басараб Д.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Страхової компанії «Інтер-Поліс» про стягнення страхового відшкодування,

в с т а н о в и в:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Позивачка ОСОБА_1 03.11.2025 звернулась в суд із позовом, у якому просить стягнути з відповідача Приватного акціонерного товариства Страхової компанії «Інтер-Поліс» (далі ПрАТ СК «Інтер-Поліс») на її користь страхове відшкодування в розмірі 26 592,85 грн; пеню в розмірі 1 038,94 грн та судові витрати на загальну суму 5 211,20 грн, які складаються із судового збору 1 211,20 грн та витрат для проведення оцінки завданого матеріального збитку 4 000 грн.

Процесуальні дії у судовій справі

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями у Галицькому районному суді м.Львова від 03.11.2025 визначено склад суду: головуючий суддя Кротова О.Б.

На виконання положень статті 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), за запитом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 04.11.2025 засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» Галицький районний суд м. Львова сформував відповідь №1970400 щодо відповідача - ПрАТ СК «Інтер-Поліс».

Ухвалою від 13.11.2025 прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Від представника відповідача ПрАТ СК «Інтер-Поліс» - Гусєва П.В. 03.12.2025 надійшов відзив на позовну заяву.

Позивачка ОСОБА_1 16.12.2025 подала відповідь на відзив.

Аргументи учасників справи

Позивачка ОСОБА_1 обґрунтовує позовні вимоги такими обставинами. 12.05.2025 о 23 год 28 хв у м.Львові на вул.Дорошенка-Словацького ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «Mercedes-Benz», р.н. НОМЕР_1 , здійснюючи обгін на перехресті, не надав перевагу транспортному засобу марки «Subaru», р.н. НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку і здійснив з ним зіткнення. Вказаним автомобілем керував ОСОБА_3 . Внаслідок зазначеної ДТП обидва автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Водій ОСОБА_2 визнав свою вину у вчиненні ДТП, відтак така була оформлена згідно із п.2.11 ПДР, шляхом складання спільного повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротоколу). Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована в СК «Інтер-Поліс» (страховий поліс №225590848 із лімітом 160 000 грн та франшизою 0 грн). З метою отримання страхового відшкодування, вона 14.05.2025 подала заяву про страхове відшкодування до СК «Інтер-Поліс», однак страхова компанія не в повному обсязі оплатила завданий матеріальний збиток, тому вона була змушена звернутись до експерта автотоварознавця для визначення матеріального збитку. Згідно Звіту №1780/25 вартість відновлювального ремонту з врахуванням зносу запчастин становить 55 571,13 грн. СК «Інтер-Поліс» 06.08.2025 було виплачено не в повному обсязі матеріальний збиток лише у розмірі 28 978,28 грн. Таким чином, вказує, що розмір невиплаченого страхового відшкодування становить 26 592,85 грн (55 571,13 грн 28 978,28 грн). Окрім цього, зазначає, що відповідач зобов`язаний також виплатити пеню за прострочення виконання зобов`язання в розмірі 1 038,94 грн (період нарахування з 15.08.2025 по 29.09.2025). Понесені судові витрати для проведення оцінки завданого матеріального збитку в розмірі 4 000 грн позивачка обґрунтовує долученим до позовної заяви актом №1780/25 від 11.06.2025, рахунком ТзОВ «АК «ЕКСПРЕС-СЕРВІС» №1780, а також платіжною інструкцією АТ КБ «ПриватБанк» №0.0..1 від 11.06.2025.

Представник відповідача ПрАТ СК «Інтер-Поліс» - Гусєв П.В. у відзиві на позовну заяву просив відмовити у задоволенні позовних вимог, а також просив стягнути з позивачки витрати на правову допомогу, які очікує понести відповідач, в розмірі 4 000 грн. У відзиві представник відповідача зазначив таке. У зв`язку із зверненням позивачки до ПрАТ СК «Інтер-Поліс», 30.05.2025 представником страхової компанії було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу марки «Subaru», р.н. НОМЕР_2 . Відповідно до проведеного огляду транспортного засобу було складено Звіт №43115 від 22.07.2025, згідно з яким вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 32 414,08 грн з ПДВ. Разом з тим, вказує, що відповідно до п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи, сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства ПДВ. Таким чином, відповідачем було зменшено розмір відшкодування на суму фізичного зносу та ПДВ, у зв`язку з чим сплачено кошти в розмірі 28 978,28 грн. Також представник відповідача звертає увагу на те, що наданий позивачкою висновок щодо вартості відновлювального ремонту є неналежним доказом, оскільки потерпіла особа отримує право на самостійний вибір оцінювача тільки у разі якщо представник Страховика не з`явився у визначений строк. Однак у даному випадку, у відповідності до п.34.2 ст.34 та п.34.3 ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» представником Страховика 30.05.2025 було проведено огляд автомобіля позивачки та визначено вартість відновлювального ремонту. Окрім цього, представник відповідача зазначив, що позивачка не повідомляла відповідача про проведення огляду пошкодженого транспортного засобу, а сам висновок не відповідає нормам Наказу Фонду Державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003, яким затверджена Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Також вказав, що оцінка проведена станом на 18.04.2025, а не станом на день ДТП. З огляду на наведене, представник відповідача вважає, що відповідачем у повному обсязі сплачено страхове відшкодування, однак у разі надання позивачкою доказів проведення ремонту, відповідачем буде доплачено розмір ПДВ. Також представник відповідача зазначив, що відповідач ПрАТ СК «Інтер-Поліс» планує понести витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 4 000 грн.

Позивачка ОСОБА_1 у відповіді на відзив позовні вимоги підтримала повністю, просила визнати відзив відповідача таким, що містить недостовірні дані, визнати оцінку експертної компанії «Фаворит асистент» недійсною та, відповідно, визнати зобов`язання страховика невиконаним у повному обсязі. Зокрема, зазначила, що експерт відповідача провів оцінку розміру збитку без особистого огляду автомобіля, що порушує вимоги до об`єктивності та повноти експертизи. Без особистого огляду неможливо встановити приховані пошкодження та встановити об`єктивну вартість ремонту. Як наслідок, розрахунок є не точним та заниженим, а Звіт експерта упередженим на користь відповідача. Із актом огляду транспортного засобу вона також не погоджується, у ньому відсутній її підпис, такий не відповідає реальним пошкодженням належного їй транспортного засобу. Таким чином, позивачка вважає, що відповідачем у відзиві не вказано жодного нормативного акту, який забороняв би їй звернутись до експерта-оцінювача для визначення вартості завданого їй матеріального збитку. Щодо відшкодування ПДВ, позивачка ОСОБА_1 зазначила, що нормативно-правовими документами, які регулюють страхові виплати, а саме Законом України «Про податок на додану вартість», Законом України «Про страхування» від 07.03.1996 №85/96-ВР, не передбачено необхідність надання власником застрахованого транспортного засобу документів, які повинні підтверджувати сплату ПДВ у складі вартості ціни пошкоджених деталей чи виконаних ремонтних робіт.

В судове засідання учасники справи не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи. До позовної заяви позивачкою ОСОБА_1 долучено заяву, у якій остання просила розглядати справу у її відсутності.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, згідно із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (Електронний Європротокол), 11.05.2025 о 23 год 28 хв у м.Львові на вул.Дорошенка-Словацького відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «Mercedes-Benz», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля марки «Subaru», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 . Так, ОСОБА_2 , здійснюючи обгін на перехресті, не надав перевагу транспортному засобу марки «Subaru», р.н. НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку і здійснив з ним зіткнення. Внаслідок зазначеної ДТП обидва автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Водій ОСОБА_2 визнав свою вину у вчиненні зазначеної ДТП.

Автомобіль марки «Subaru», р.н. НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ СК «Інтер-Поліс» на підставі Полісу № 225590848 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ліміт відповідальності страховика становить 160 000 грн, франшиза 0 грн.

14 травня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до ПрАТ СК «Інтер-Поліс» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про виплату страхового відшкодування.

ПрАТ СК «Інтер-Поліс» за результатами розгляду вищезазначеної заяви, визначено вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, відповідно до Звіту №43115 від 22.07.2025.

Так, згідно із розрахунком суми страхового відшкодування (справа №18365) ПрАТ СК «Інтер-Поліс», а також платіжною інструкцією №2738 від 06.08.2025, страховою компанією визначено суму страхового відшкодування за даним страховим випадком в розмірі 29 028, 28 грн. Разом з тим, як зазначає позивачка ОСОБА_1 , долучивши відповідні відомості банківського додатку про переказ коштів (коментар: Страх. відшкод. дог.ОСЦПВВНТЗ №ЕР-225590848 від 20.12.2024, страховий акт №2628/18365/59/59 від 06.08.2025), нею отримано 28 978,28 грн страхового відшкодування. Не заперечується у відзиві і представником відповідача про сплату ПрАТ СК «Інтер-Поліс» на рахунок позивачки саме 28 978,28 грн страхового відшкодування.

Не погоджуючись з таким виплаченим страховим відшкодуванням, позивачка ОСОБА_1 звернулась до суб`єкта оціночної діяльності ТзОВ АК «ЕКСПЕРТ-СЕРВІС», яким складено Звіт №1780/25 про оцінку автомобіля Subaru, реєстраційний номер НОМЕР_2 . У відповідності до наведеного Звіту, сума відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля з ПДВ складає 55 571,13 грн. Таким чином, позивачка ОСОБА_1 вважає, що відшкодуванню підлягає недоплачена сума страхового відшкодування в розмірі 26 592, 85 грн (55 571,13 грн 28 978,28 грн).

З огляду на наведене, спір у даній справі стосується обґрунтованості суми страхового відшкодування при розрахунку завданої шкоди, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 1 статті 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 92 Закону України «Про страхування» страховик за договором страхування зобов`язаний: 1) у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором або законом строк; 2) у разі настання страхового випадку відшкодувати витрати, понесені страхувальником для запобігання настанню страхового випадку та зменшення наслідків страхового випадку, якщо це передбачено умовами договору страхування; 3) забезпечувати збереження інформації, що становить таємницю страхування, з урахуванням вимог цього Закону.

Статтею 94 Закону України «Про страхування» визначено, що страхова сума може бути встановлена за окремим об`єктом страхування, страховим випадком, групою страхових випадків, договором страхування в цілому. Розмір страхової суми визначається за домовленістю між страховиком та страхувальником або відповідно до законодавства під час укладення договору страхування або внесення змін до такого договору. У договорі страхування в межах страхової суми можуть визначатися ліміти відповідальності страховика за окремим об`єктом страхування, страховим ризиком або страховим випадком, групою страхових ризиків та/або страхових випадків тощо. При страхуванні майна страхова сума встановлюється в межах дійсної вартості майна за цінами і тарифами, що діють на день укладення договору страхування або внесення змін до такого договору, якщо інше не передбачено договором страхування або законом. Договором страхування може передбачатися франшиза, яка може бути умовною та безумовною. У разі зазначення в договорі страхування умовної франшизи страховик не відшкодовує частину збитку, яка не перевищує розмір франшизи, але відшкодовує збитки в повному обсязі, якщо збиток перевищує розмір франшизи. У разі зазначення в договорі страхування безумовної франшизи страховик вираховує розмір франшизи при здійсненні страхової виплати за кожним страховим випадком. Франшиза може встановлюватися у відсотках від страхової суми (страхової виплати), в абсолютному розмірі або в інших розрахункових одиницях, визначених договором страхування. Вид та розмір франшизи зазначаються у договорі страхування. Страхові виплати здійснюються у порядку, визначеному страховим продуктом та договором страхування, якщо інше не передбачено законодавством України. Страхова виплата не може перевищувати розмір прямого збитку, заподіяного страхувальнику та/або іншій особі, передбаченій договором страхування. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі якщо страхова сума становить певну частку дійсної вартості застрахованого об`єкта страхування, страхова виплата виплачується у такій самій частці дійсної вартості застрахованого об`єкта страхування, якщо інше не передбачено умовами договору страхування. Якщо майно застраховано у кількох страховиків і загальна страхова сума перевищує дійсну вартість майна, страхова виплата, що виплачується всіма страховиками, не може перевищувати дійсну вартість майна. При цьому кожний страховик здійснює виплату пропорційно до розміру страхової суми за укладеним ним договором страхування.

Згідно із ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

20.06.2024 набрав чинності Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 3720-IX, який введено в дію з 01.01.2025, та на підставі набрання чинності якого втратив чинність попередній Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV.

Відповідно до ч. 6 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 3720-IX від 20.06.2024, договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що укладені та набрали чинності до введення в дію цього Закону, продовжують діяти на умовах, що були чинними на день набрання чинності такими договорами. На договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, що укладені після набрання чинності цим Законом та набирають чинності після введення в дію цього Закону, поширюються вимоги цього Закону. Дія положень цього Закону поширюється виключно на страхові випадки, які настали за договорами страхування, що набрали чинності після введення в дію цього Закону. Жодне положення цього Закону не може збільшувати будь-які зобов`язання за будь-якими випадками, що мають ознаки страхових випадків за договорами страхування цивільно-правової відповідальності, укладеними відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Враховуючи наведене, незважаючи на те, що страховий випадок мав місце 11.05.2025, поліс №225590848 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів було оформлено 20.12.2024, із строком дії з 24.12.2024 по 23.12.2025, відтак до спірних правовідносин щодо страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів слід застосовувати положення Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV (далі - Закон).

Пунктом 22.1. статті 22 Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно із ст.29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно із п.36.1 та п.36.2 статті 36 Закону, страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ. Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний, зокрема у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Отже, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика (винної особи), у межах, встановлених зазначеним вище законом, та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Згідно з приміткою ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники дорожньо-транспортної пригоди скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до п.33.2 ст.33 Закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання. У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Постановою правління НБУ України «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 108 від 30.05.2022 затверджено за поданням Моторного (транспортного) страхового бюро України максимальні розміри страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Національної поліції України в розмірі 80 000 гривень на потерпілого.

Між тим, за положеннями ст. 7 Закону України Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна при визначенні збитків або розміру відшкодування передбачено в обов`язковому порядку.

Визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу, здійснюється відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003 року.

Відповідно до пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника (ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості. З наведених підстав, вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку - це та сума, яку за Законом має сплатити страховик як страхове відшкодування.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року в справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) вказано, що у разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом № 1961-IV. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Висновки суду

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов такого висновку.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачка ОСОБА_1 долучила до позовної заяви Звіт ТзОВ АК «Експерт Сервіс» №1780/25 про оцінку автомобіля Subaru, реєстраційний номер НОМЕР_2 , згідно з яким вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням фізичного зносу та з ПДВ становить 55 571,13 грн. Таким чином, позивачка ОСОБА_1 не погоджується із розміром виплаченого їй страхового відшкодування відповідачем ПрАТ СК «Інтер-Поліс» в сумі 28 978,28 грн, відповідно і не погоджується і з висновком Звіту Експертної компанії «Фаворит Ассистанс», у якому зазначено вартість матеріального збитку з урахуванням ПДВ 32 414,08 грн.

Вказаний висновок складено фахівцем, який має кваліфікаційне свідоцтво оцінювача, внесений до Державного реєстру оцінювачів України, такий містить посилання на довідково-нормативну літературу, калькуляцію вартості відновлювального ремонту, акт огляду транспортного засобу, фототаблицю пошкоджень.

Таким чином, зважаючи на те, що позивачка, з огляду на ст. ст. 12, 81 ЦПК України, не позбавлена права доведення реального розміру матеріального збитку, завданого їй внаслідок ДТП, поданий нею висновок складено з дотриманням вимог чинного законодавства, а відповідачем такий жодними доказами спростовано, клопотань про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи, з метою спростування її доводів, до суду не надходило, відтак суд приймає такий звіт як належний та допустимий доказ розміру завданої матеріальної шкоди.

Надаючи оцінку доводам представника відповідача ПрАТ СК «Інтер-Поліс» - Гусєва П.В. про те, що відповідача не було повідомлено про огляд пошкодженого транспортного засобу для складення висновку за замовленням позивачки, суд зважає на те, що відповідно до

п. 5.2 Методики, у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату.

З вказаного слідує, що вимога про виклик заінтересованих осіб для проведення технічного огляду транспортного засобу, а також їх присутність, не є імперативною вимогою, та визначається на розсуд замовника дослідження, у разі наявності відповідної потреби.

Більше того, представником відповідача не наведено об`єктивних даних про те, що відсутність представника страхової компанії під час проведення огляду пошкодженого транспортного засобу призвела до неправильності чи неправомірності виявлених пошкоджень та наданих оцінювачем розрахунків.

Разом з тим, здійснюючи розрахунок недоплаченої суми страхового відшкодування, суд враховує таке.

Відповідно до частини 2 статті 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації.

Однак, як наведено вище, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства ПДВ. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Ставка ПДВ встановлюється від бази оподаткування у розмірі 20 відсотків (підпункт «а» пункту 193.1 статті 193 Податкового кодексу України).

Згідно п. 196.1.3 статті 196 Податкового кодексу України не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість операції з надання послуг із страхування, співстрахування або перестрахування особами, які мають ліцензію на здійснення страхової діяльності відповідно до закону, а також пов`язаних- з такою діяльністю послуг страхових (перестрахових) брокерів та страхових агентів.

Отже, всі операції з надання послуг із страхуванням, в тому числі пов`язані з оплатою страхових послуг страхувальником на користь страховика та компенсацію останнім збитків, понесених потерпілим при настанні страхового випадку, не є об`єктом оподаткування ПДВ.

Тобто, вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником ПДВ, а також понесення позивачем витрат зі сплати ПДВ.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 22 грудня 2020 року у справі № 565/1210/19 (провадження № 61-9485св20) та у постанові від 21 грудня 2020 року у справі № 911/286/20.

З огляду на наведене та чинні норми законодавства, які регулюють відносини, що склались між сторонами, не заслуговують на увагу доводи позивачки ОСОБА_1 про те, що у неї відсутній обов`язок надання документів, які підтверджують сплату ПДВ при здійсненні ремонту автомобіля, що є ключовою обставиною для виплати страхового відшкодування страховою компанією із врахуванням ПДВ.

Зі Звіту ТзОВ АК «Експерт Сервіс» №1780/25 про оцінку автомобіля Subaru, реєстраційний номер НОМЕР_2 , наданого позивачкою вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням фізичного зносу та з ПДВ становить 55 571,13 грн.

Як вбачається із зазначеного Звіту, такий складено за допомогою ліцензованого програмно-технічного комплексу із розрахунку вартості відновлювальних ремонтів транспортних засобів «AUDATEX».

З розміщеної на сайті ТОВ «Аудатекс Україна» інструкції користувача програми «AUDATEX» за посиланням: https://audatex.ua/support/docs/audanet/184-vat, судом досліджено роз`яснення про використання в програмі «AUDATEX» додаткового коду (ДК) 02 «ПДВ», з якого вбачається, що додатковий код 02 призначений для зміни або введення значення ПДВ (за замовчуванням в програмі завжди використовується значення 20%).

Позивачкою ОСОБА_1 не надано доказів проведення фактичного ремонту пошкодженого автомобіля марки Subaru, реєстраційний номер НОМЕР_2 , відтак податкові зобов`язання не виникають, а тому суд вважає, що в даному випадку страхове відшкодування має бути зменшено на суму ПДВ. Більше того, у своєму відзиві на позовну заяву, представник відповідача зазначив, що у разі надання позивачкою документального підтвердження ремонту автомобіля, страховою компанією буде доплачено страхове відшкодування, зокрема розмір ПДВ.

В даному випадку, при обрахунку матеріального збитку, з урахуванням даних, що містяться у Звіті, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки Subaru, реєстраційний номер НОМЕР_2 , слід зменшити на розмір ПДВ (20% від 55 571,13 грн, що становить 44 456,90 грн).

Таким чином, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню різниця невідшкодованого ПрАТ СК «Інтер-Поліс» страхового відшкодування та фактичного розміру шкоди, з врахуванням наведених висновків, без врахування ПДВ, а саме 15 478,62 грн (44 456,90 28 978,28).

Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення пені, суд зазначає таке.

Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У частині третій статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Отже, грошовим необхідно вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора. Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки він установлює ціну договору страхову суму.

З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Зазначені правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 07 червня 2017 року у справі № 6-282цс17, Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18), Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 758/16044/16-ц.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 (провадження №12-14гс18) зазначила, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

Пунктом 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Враховуючи наведене вище, позовна вимога позивачки ОСОБА_1 про стягнення пені за період з 15 серпня 2025 року по 29 вересня 2025 року підлягає задоволенню. Разом з тим така підлягає частковому задоволенню, із врахуванням суми недоплаченого страхового відшкодування, наведеної вище.

За цей період діяв такий розмір облікової ставки, встановленої Національним Банком України: з 15.08.2025 по 29.09.2025 - 15,5 % (згідно Рішення правління Національного банку України від 06 березня 2025 року №75-рш «Про розмір облікової ставки», що набрало чинності з 07 березня 2025 року).

Отже, сума пені за період з 15 серпня 2025 року по 29 вересня 2025 року (включно), що становить 46 днів, становить 604 грн 73 коп, з розрахунку: Розрахункова ставка = 15,500 % (облікова ставка НБУ) ? 2 = 31,000 %; Пеня = 15 478,62 грн (сума боргу) ? 31,000% (розрахункова ставка) / 100% ? 46 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 604,73 грн.

Таким чином, враховуючи прострочення відповідачем ПрАТ СК «Інтер-Поліс» виплати позивачу страхового відшкодування в повному обсязі, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення, а саме з відповідача на користь позивачки слід стягнути недоплачене страхове відшкодування в розмірі 15 478,62 грн та 604,73 грн пені, а всього 16 083 грн 35 коп.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до положень ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 вказаної статті передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, експертів та проведенням експертизи.

Частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Із врахуванням вищенаведеного, оскільки позовні вимоги задоволено частково, з відповідача на користь позивачки слід стягнути пропорційно до задоволеної частини позовних вимог судовий збір, сплачений при подання позову до суду, що становить 705 грн.

Також, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, слід стягнути пропорційно задоволеній частині таких вимог, на користь позивачки 2 328,20 грн (4 000/100 х 58,21%) витрати за проведення експертного дослідження, які підтверджено належними та допустимими доказами (платіжна інструкція АТ КБ «ПриватБанк» №0.0..1, рахунок №1780 від 11.06.2025, акт №1780/25 прийому-передачі виконаних робіт від 11.06.2025).

Керуючись ст. ст. 2, 10, 12, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Страхової компанії «Інтер-Поліс» про стягнення страхового відшкодування задоволити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхової компанії «Інтер-Поліс» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 15 478 грн 62 коп та 604 грн 73 коп пені, а всього 16 083 (шістнадцять тисяч вісімдесят три) грн 35 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхової компанії «Інтер-Поліс» на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме 705 грн судового збору та 2 328,20 грн витрат, пов`язаних із залученням експерта, а всього 3 033 (три тисячі тридцять три) грн 20 коп.

В задоволенні решти вимог позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 23.12.2025.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «Інтер-Поліс», , м.Київ, вул.Володимирська, 69.

Суддя Ольга КРОТОВА