ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22вк/803/8/25 Справа № 803/80/25 Суддя - Петешенкова М. Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі судді:

головуючого судді - Петешенкової М.Ю.,

при секретарі - Сахарові Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро заяву ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду для вирішення конкретного спору (суд ad hoc) у складі судді Батир Вадима Анатолійовича від 22 липня 2025 року у третейській справі №1/2025 за позовом ОСОБА_1 до Господарчого товариства з обмеженою відповідальністю торгово-виробничого підприємства "Содружество" про стягнення компенсації за порушення виключних прав інтелектуальної власності та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Дніпровського апеляційного суду із заявою про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду для вирішення конкретного спору (суд ad hoc) у складі судді Батир В.А. від 22 липня 2025 року у третейській справі №1/2025 за позовом ОСОБА_1 до Господарчого товариства з обмеженою відповідальністю торгово-виробничого підприємства "Содружество" про стягнення компенсації за порушення виключних прав інтелектуальної власності та моральної шкоди, обґрунтовуючи свою заяву тим, що вказаним рішенням третейського суду позов задоволено частково та стягнуто на її користь компенсацію за порушення виключних прав інтелектуальної власності у розмірі 18615000,00 грн., а також 80000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вивчивши матеріали справи, третейської справи, вважаю, що заява ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду не підлягає задоволенню з наступних підстав.

До третейського суду за угодою сторін може бути передано будь-який спір, що виникає з цивільних, господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом (ч.2 ст. 1 Закону України «Про третейські суди»).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про третейські суди» третейський суд - недержавний незалежний орган, що утворюється за угодою або відповідним рішенням заінтересованих фізичних та/або юридичних осіб у порядку, встановленому цим Законом, для вирішення спорів, що виникають із цивільних та господарських правовідносин.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про третейські суди» юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону. Спір може бути переданий на вирішення третейського суду до прийняття компетентним судом рішення у спорі між тими ж сторонами, з того ж предмета і з тих самих підстав.

Відповідно до ст. 51 Закону України Про третейські суди рішення третейського суду є остаточним і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно із ст. 55 Закону України «Про третейські суди» рішення третейського суду виконуються зобов`язаною стороною добровільно, в порядку та строки, що встановлені в рішенні. Якщо в рішенні строк його виконання не встановлений, рішення підлягає негайному виконанню.

Провадження у справах про надання дозволу на примусове виконання рішень третейських судів визначено главою 4 розділу IX ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 483 ЦПК України, питання видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду розглядається судом за заявою особи, на користь якої прийнято рішення третейського суду. Заява про видачу виконавчого листа про примусове виконання рішення третейського суду подається до апеляційного суду за місцем проведення третейського розгляду протягом трьох років з дня прийняття рішення третейським судом.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 485 ЦПК України при розгляді справи в судовому засіданні суд встановлює наявність чи відсутність підстав для відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, передбачених статтею 486 цього Кодексу.

Підстави для відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду визначені статтею 486 ЦПК України.

Так, суд відмовляє у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, якщо:

1) на день ухвалення рішення за заявою про видачу виконавчого листа рішення третейського суду скасовано судом;

2) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

3) пропущено встановлений строк для звернення за видачею виконавчого листа, а причини його пропуску не визнані судом поважними;

4) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

5) третейська угода визнана недійсною;

6) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону;

7) рішення третейського суду містить способи захисту прав та охоронюваних інтересів, не передбачені законом;

8) постійно діючий третейський суд не надав на вимогу суду відповідну справу;

9) третейський суд вирішив питання про права і обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

Подібні за змістом положення містяться у ч. 6 ст. 56 Закону України «Про третейські суди».

Аналіз положень ст. 486 ЦПК України та ст. 56 Закону України «Про третейські суди» свідчить, що при розгляді заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду суд не здійснює оцінку законності і обґрунтованості рішення третейського суду, а лише встановлює відсутність або наявність підстав для відмови у задоволенні заяви про видачу виконавчого документа. У ст. 486 ЦПК України передбачено виключний перелік підстав для відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, тягар доведення наявності яких покладається на сторону, яка обґрунтовує необхідність відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду.

Частиною 1 ст. 487 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду суд постановляє ухвалу про видачу виконавчого листа або про відмову у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду за правилами, встановленими цим Кодексом для ухвалення рішення.

Судом встановлено, що у червні 2025 року ОСОБА_2 звернулася до третейського суду для вирішення конкретного спору (суд ad hoc) із позовом до Господарчого товариства з обмеженою відповідальністю торгово-виробничого підприємства "Содружество" про стягнення компенсації за порушення виключних прав інтелектуальної власності та моральної шкоди.

Рішенням третейського суду для вирішення конкретного спору (суд ad hoc) у складі судді Батир В.А. від 22 липня 2025 року у третейській справі №1/2025 позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Господарчого товариства з обмеженою відповідальністю торгово-виробничого підприємства "Содружество" на користь ОСОБА_1 компенсацію за порушення виключних прав інтелектуальної власності у розмірі 18615000,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 80000,00 грн. Стягнуто з Господарчого товариства з обмеженою відповідальністю торгово-виробничого підприємства "Содружество" на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 605,60 грн.

Звертаючись до третейського суду, ОСОБА_3 посилалась на те, що 10 травня 2006 року між нею та ОСОБА_4 було укладено договір №1 про передачу виключних майнових прав інтелектуальної власності на твір, а саме комп`ютерну програму bookashka.com.

Відповідно до п.7.1. вказаного договору, сторони погодили строк дії договору на 30 років, тобто, даний договір є чинним до 10 травня 2036 року.

Разом з цим, 01 травня 2018 року між Господарчим товариством з обмеженою відповідальністю торгово-виробничим підприємством "Содружество" та ОСОБА_5 укладено договір про передачу виключних майнових прав інтелектуальної власності на комп`ютерну програму, а саме bookashka.com.

Відповідно умов вказаного договору, зокрема п.9.1., сторони погодили строк дій договору на 50 років, тобто даний договір є чинним до 01 травня 2068 року.

Тобто в матеріалах третейської справи, наявні два договори, укладені між різними сторонами, однак щодо одного й того ж продукту, а саме комп`ютерної програми bookashka.com.

Сторонами третейського розгляду є позивач та відповідач. Позивачами є фізичні та юридичні особи, що пред`явили позов про захист своїх порушених чи оспорюваних прав або охоронюваних законом інтересів, а також адміністратор за випуском облігацій, який діє в інтересах власників облігацій відповідно до положень Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки». Відповідачами є фізичні та юридичні особи, яким пред`явлено позовні вимоги (абзац 7 ст. 2 Закону України «Про третейські суди»).

За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).

Визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

Слід звернути увагу на те, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому обов`язком суду є встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності, або залучення співвідповідачів.

У даному випадку третейським судом розглянуто й вирішено спір у правовідносинах, без залучення безпосередніх учасників договорів, з яких виник спір, та яких на момент розгляду справи та прийняття рішення третейським судом не залучено до справи.

Відповідно до положень п.9 ч.1 ст.486 ЦПК України суд відмовляє у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, якщо третейський суд вирішив питання про права і обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

Всупереч зазначеному више, третейський суд для вирішення конкретного спору (суд ad hoc) у складі судді Батир В.А. вищенаведених вимог закону не дотримався, та вирішуючи спір по суті позову, не з`ясував хто є належним відповідачем у даній справі.

Таким чином, у даній справі встановлені підстави, які у розумінні положень ст. 486 ЦПК України є підставою для відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у видачі ОСОБА_1 виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду для вирішення конкретного спору (суд ad hoc) у складі судді Батир В.А. від 22 липня 2025 року у третейській справі №1/2025 за позовом ОСОБА_1 до Господарчого товариства з обмеженою відповідальністю торгово-виробничого підприємства "Содружество" про стягнення компенсації за порушення виключних прав інтелектуальної власності та моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 23, 259-261, 483-487 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду для вирішення конкретного спору (суд ad hoc) у складі судді Батир Вадима Анатолійовича від 22 липня 2025 року у третейській справі №1/2025 за позовом ОСОБА_1 до Господарчого товариства з обмеженою відповідальністю торгово-виробничого підприємства "Содружество" про стягнення компенсації за порушення виключних прав інтелектуальної власності та моральної шкоди - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної ухвали шляхом подання апеляційної скарги.

Ухвала суду за наслідками розгляду заяви про видачу виконавчого листа, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Вступна та резолютивна частини ухвали проголошена 23 грудня 2025 року.

Повний текст судового рішення складено 26 грудня 2025 року.

Суддя М.Ю. Петешенкова