Справа № 533/1114/25
Провадження № 2/533/644/25
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

22 грудня 2025 року селище Козельщина

Суддя Козельщинського районного суду Полтавської області Козир В.П., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Лавріненко Яніни Вікторівни про визнання дій та бездіяльності приватного виконавця протиправним, зобов`язання усунути порушення та стягнення матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

16 грудня 2025 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Козельщинського районного суду Полтавської області зі позовною заявою до відповідача приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Лавріненко Яніни Вікторівни про визнання дій та бездіяльності приватного виконавця протиправним, зобов`язання усунути порушення та стягнення матеріальної та моральної шкоди, у якій позивач просила суд:

1) визнати протиправними дії виконавця, що полягають у накладені арешту на зарплатний рахунок № НОМЕР_1 ;

2) визнати протиправною діяльність приватного виконавця у виконавчих провадженнях № 79412850 та № 79410628, яка полягає у невжитті заходів для зняття арешту із зарплатного рахунку;

3) визнати протиправними дії виконавця, що полягають у накладені арешту на кредитний рахунок № НОМЕР_2 ;

4) визнати протиправною діяльність приватного виконавця у виконавчих провадженнях № 79412850 та № 79410628, яка полягає у невжитті заходів для зняття арешту із кредитного рахунку;

5) зобов`язати приватного виконавця негайно зняти арешт із зарплатного рахунку позивача;

6) визнати незаконним арешт кредитного рахунку, який не містить котів боржника;

7) стягнути з приватного виконавця на її користь моральну шкоду у розмірі 50000,00 грн;

8) стягнути з приватного виконавця на її користь матеріальну шкоду у розмірі 25553,42 грн;

9) стягнути з відповідача судові витрати, оскільки саме дії та бездіяльність відповідача щодо арешту її зарплатного рахунку спричинили необхідність звернення до суду.

Вирішуючи питання про відкриття провадження по справі, суддя установила таке.

Частиною 1 ст. 187 ЦПК України передбачено, що за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому ст. 185 цього Кодексу.

Відкриття провадження у справі можливе лише за умови додержання певних вимог, встановлених законом.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Зі змісту ст. 4 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Цивільні справи розглядаються судом виключно в порядку, встановленому ЦПК України, яким зокрема встановлено вимоги до форми та змісту заяви, з якою особа має право звернутись до суду.

Оскарження дій (бездіяльності) державних виконавців, чи інших посадових осіб органу державної виконавчої служби регулюється Розділом VII ЦПК України.

Відповідно до ст. 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно зі ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Наведені вище норми встановлюють порядок судового оскарження дій або бездіяльності державного виконавця при виконанні рішень місцевого суду шляхом подання скарги на дії (бездіяльність) виконавця, а не позовної заяви.

Верховний Суд у постанові від 21.02.2020 (справа № 758/8416/15-ц) дійшов такого висновку: «належним правомірним порядком захисту порушених прав позивача як боржника у виконавчому провадженні є звернення до суду саме зі скаргою на бездіяльність державного виконавця та на рішення, ухвалені державним виконавцем під час здійснення відповідного виконавчого провадження, що відповідає вимогам норм процесуального права та Закону України «Про виконавче провадження».

Також Верховний Суд у постанові від 15.01.2025 у справі № 592/5020/24 зробив висновок, що вимоги боржника у виконавчому провадженні до державного виконавця щодо зобов`язання вчинення дій на виконання рішення суду та зняття арешту з майна не можуть розглядатися в порядку позовного провадження, оскільки процесуальним законом передбачений інший порядок захисту прав сторін виконавчого провадження, зокрема подання скарги на дії державного виконавця.

Верховний Суд у постанові від 24.06.2021 у справі № 127/11276/20 виснував, що боржник у виконавчому провадженні не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця або приватного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші ж особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

З матеріалів позовної заяви вбачається. що позивачка ОСОБА_1 є боржником у виконавчому провадженні № 79412850, відкритому за заявою стягувача з метою примусового виконання рішення (виконавчого листа) Козельщинського районного суду Полтавської області у справі № 533/493/25.

Отже позивачка є стороною виконавчого провадження і з вимогами № 1-6 (про визнання протиправними дії виконавця, зобов`язати приватного виконавця зняти арешт із зарплатного рахунку позивача) не може звертатися у порядку позовного провадження.

З такими вимогами позивачка як боржниця повинна звернутися до суду у порядку, визначеному ст. 447-449 ЦПК України.

При цьому вимоги до скарги визначені у ч. 2, 3, 4 ст. 448 ЦПК України.

Про те, що позивачка уважає свою позовну заяву скаргою на дії виконавця свідчить і те, що вона звернулася зі заявою про поновлення строку, визначеного ст. 449 ЦПК України, на звернення зі скаргою до суду.

Також з позовної заяви вбачається, що позивачкою фактично об`єднано в одній заяві вимоги, що підлягають розгляду у порядку різних видів цивільного судочинства, а саме як скарга на дії державного виконавця та як позовні вимоги, які мають розглядатися за правилами позовного провадження (про стягнення з відповідача матеріального збитку та моральної шкоди).

Згідно зі ч. 1 ст. 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 188 ЦПК України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 20 ЦПК України визначено, що не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст.185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень ст. 188 цього Кодексу).

З матеріалів справи вбачається, що позивачка не погоджується з діями приватного виконавця, що полягають у накладенні арешту на її кошти, та з бездіяльністю приватного виконавця, що полягає, на думку позивачки, у безпідставному незняті арешту з її коштів на рахунках, як наслідок - просить стягнути з приватного виконавця майнову та немайнову (моральну) шкоду.

Зі змісту позовної заяви вбачається. що позовні вимоги (про стягнення шкоди), пред`явлені до відповідача, є похідними від вимог про визнання дій та бездіяльності приватного виконавця протиправними.

Однак, установивши, що ОСОБА_1 у позовній заяві поєднала вимоги, які мають розглядатися як у порядку позовного провадження, так і у порядку судового контролю за виконанням судових рішень, об`єднання яких процесуальним законом не допускається, суддя дійшла висновку про повернення позовної заяви на підставі п. 2 ч. 4 ст. 185 ЦПК України.

Суддя роз`яснює, що позивачка має право повторно звернутися до суду, усунувши допущені порушення процесуального законодавства шляхом подачі окремо позовної заяви та скарги в порядку судового контролю за виконанням судових рішень.

Також суддя звертає увагу позивачки, що вимоги до позовної заяви встановлені ст. 175-177 ЦПК України, тоді як вимоги до скарги на дії/бездіяльність державного виконавця ст. 447-449 ЦПК України.

Позовна заява, подана позивачкою, не у повній мірі відповідає вимогам як ст. 175-177, так і ст. 447-449 ЦПК України, що могло би мати наслідком залишення позовної заяви без руху, але оскільки суддя дійшла висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви, то строк для усунення недоліків суддею не встановлюється та позивачці не надається.

На підставі викладеного, керуючись ст. 175-177, 185, 188, 353, 354, 447-449 ЦПК України суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Лавріненко Яніни Вікторівни про визнання дій та бездіяльності приватного виконавця протиправним, зобов`язання усунути порушення та стягнення матеріальної та моральної шкоди - повернути позивачу.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали суду шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Козельщинський районний суд Полтавської області.

Апеляційна скарга в електронній формі подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Повна ухвала складена та підписана суддею 22.12.2025.

Суддя В.П. Козир