У Х В А Л А

про забезпечення позову

"16" грудня 2025 р.

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Галінська В.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Якобчука Павла Олександровича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення індексу інфляції та 3 % річних,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Якобчук П. О. звернувся до суду із заявою про забезпечення позову.

Свою заяву мотивує тим, що у провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебуває справа №569/14360/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення індексу інфляції та 3% річних.

Фактичні обставини справи свідчать про наявність об`єктивного, підтвердженого ризику того, що у разі невжиття заходів забезпечення позову виконання можливого рішення суду може бути істотно ускладнене або унеможливлене. Розмір заявлених вимог є значним та становить 835 316 грн. Обсяг майнових вимог, у поєднанні з встановленими у справі обставинами, зумовлює необхідність оцінки ризиків вчинення відповідачем дій, спрямованих на невиконання рішення суду.

Зокрема, виникнення спору у даному провадженні обумовлено невиконанням відповідачем грошового зобов`язання, що виникло на підставі договору позики від 25 вересня 2007 року. Крім того, рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 березня 2018 року у справі № 569/14836/17, яким з відповідача стягнуто 699 746,78 грн, також не було виконано упродовж тривалого часу, у тому числі після відкриття виконавчого провадження. Усе вказане свідчить про відсутність фактичних дій, спрямованих на добровільне виконання зобов`язань з боку відповідача у розумний строк, а також підтверджує наявність реального й підвищеного ризику невиконання відповідачем можливого рішення суду у цій справі.

Звертають увагу, що у Рівненському міському сулі Рівненської області розглядалася також інша справа № 569/21300/25 за позовом ТОВ «Рівнетеплоенерго» про стягнення заборгованості із ОСОБА_2 (знімок екрану з сайту «Судова влада України» - додається). Наявність кількох спорів щодо стягнення грошових коштів свідчить про достатній обсяг фінансових зобов`язань, що додатково створює підвищений ризик невиконання вимог усіх кредиторів у разі незастосування заходів забезпечення позову.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 456310545 від 12 грудня 2025 року, відповідачу належить частка у праві спільної часткової власності на приміщення офісу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (витяг - додається).

У зв`язку з викладеним, застосування заходу забезпечення позову у вигляді накладення арешту на частку у спільній частковій власності ОСОБА_2 на нерухоме майно, зокрема приміщення офісу за адресою: АДРЕСА_1 , є необхідним, співмірним і таким, що відповідає меті забезпечення позову, а саме гарантуванню можливості реального виконання рішення суду та запобіганню діям, які можуть ускладнити чи унеможливити його виконання.

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому його виконанні.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Заява про забезпечення позову повинна містити обґрунтування необхідності забезпечення позову (пункт 3 частини першої статті 151 ЦПК України). Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення заяви про забезпечення позову. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести відповідність (адекватність) засобу забезпечення позову.

У частині першій статті 150 ЦПК України закріплено види забезпечення позову. Зокрема позов забезпечується у спосіб накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти; забороною вчиняти певні дії.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має пересвідчитися у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності та обґрунтованості запропонованого заявником способу забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним способом забезпечення позову та предметом позову, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 зазначено, що: «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Позов забезпечується, зокрема, шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (пункт 1 частини першої статті 150 ЦПК України). Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України). Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

У постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 331/1255/17 вказано: «забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення».

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 910/13709/19.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому ускладненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може ускладнити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Як убачається з роз`яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається із матеріалів справи позивач звернувся із позовом про стягнення із відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 657909 (шістсот п`ятдесят сім тисяч дев`ятсот дев`ять) грн. 57 коп., що складаються з інфляційного збільшення в розмірі 508584 (п`ятсот вісім тисяч п`ятсот вісімдесят чотири) грн. 79 коп. та 3% річних в розмірі 149324 (сто сорок дев`ять тисяч триста двадцять чотири) грн. 78 коп.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 456310545 від 12 грудня 2025 року, відповідачу належить частка у праві спільної часткової власності на приміщення офісу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 належить частка у праві спільної часткової власності на приміщення офісу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідач як власник майна не обмежений у праві і можливості розпорядитися зареєстрованим за ним майном на власний розсуд, в тому числі і здійснити його продаж на користь третіх осіб, що може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього судового рішення про стягнення з відповідачв на користь позивача суми 835316,00 грн.

Предметом позову є предметом забезпечення позову є стягнення із відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 657909 (шістсот п`ятдесят сім тисяч дев`ятсот дев`ять) грн. 57 коп., що складаються з інфляційного збільшення в розмірі 508584 (п`ятсот вісім тисяч п`ятсот вісімдесят чотири) грн. 79 коп. та 3% річних в розмірі 149324 (сто сорок дев`ять тисяч триста двадцять чотири) грн. 78 коп.

Нерухоме майно частка у праві спільної часткової власності на приміщення офісу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить відповідачу. Саме на це приміщення слід накласти арешт у межах ціни позову.

Виходячи із встановлених обставин, у випадку відчуження відповідачем належного йому нерухомого майна, виконання можливого рішення суду може значно утруднитись або стати неможливим, тому суд погоджується, що достатніми та адекватними заходами забезпеченням позову є накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, що належить відповідачу ОСОБА_2 , а саме: частку у праві спільної часткової власності на приміщення офісу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в межах ціни позову 835316 грн.

Такий спосіб забезпечення позову відповідає предмету позову та не зумовлять фактичного вирішення спору по суті, а спрямований лише на збереження існуючого становища сторін до розгляду справи по суті.

При цьому, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

А отже, суд приходить до висновку про наявність реальної загрози ускладнення чи можливості невиконання рішення суду у зв`язку з чим, вважає за необхідне задовольнити заяву представника позивача про забезпечення позову та забезпечити позов.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149-153,258,260-261 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Якобчука Павла Олександровича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення індексу інфляції та 3 % річних задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на частку у праві спільної часткової власності ОСОБА_2 на приміщення офісу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в межах ціни позову 835316 (вісімсот тридцять п`ять тисяч триста шістнадцять) гривень 00 копійок.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду безпосередньо або через Рівненський міський суд Рівненської області шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали апеляційної скарги.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Стягувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Боржник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2

Суддя -