Справа № 603/363/25
Провадження №2/603/228/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2025 року м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Галіяна І. М.,

секретар судового засідання Бішко І. М.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши в підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Монастириської міської ради про визнання права на завершення процедури приватизації земельної ділянки в порядку спадкування,

у с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Андрусенко І. Я., звернувся до суду з позовом до Монастириської міської ради, в якому просить визнати за ним право на завершення процедури приватизації земельної ділянки в порядку спадкування.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що після смерті його батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилася спадщина на земельні ділянки площею 0,06 га для будівництва і обслуговування житлових будинків і 0,55 га для ведення особистого підсобного господарства, які були передані останньому у приватну власність рішенням 5 позачергової сесії 22 скликання Гончарівської сільської Ради народних депутатів Монастириського району Тернопільської області (далі Гончарівська сільська рада) від 08.02.1996 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність та користування громадянам Гончарівської сільської ради народних депутатів». Вказану спадщину прийняла його дружина ОСОБА_3 (мати позивача), оскільки належала до спадкоємців першої черги за законом, вступила у фактичне управління спадковим майном після смерті чоловіка, проте за життя не оформила свої права на це спадкове майно.

Після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , відкрилася спадщина на зазначені вище земельні ділянки, які позивач прийняв, звернувшись у шестимісячний строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. На замовлення позивача на підставі вищевказаного рішення Гончарівської сільської ради також розроблено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею 0,1099 га, 0,2501 га, 0,1899 га та 0,0600 га з кадастровими номерами :02:001:0691, :02:001:0690, :02:001:0710 та :02:001:0684 відповідно. Проте Монастириська міська рада відмовила йому в завершенні процедури приватизації зазначених земельних ділянок у зв`язку із неможливістю підтвердження факту, що він є спадкоємцем ОСОБА_2 . Окрім того, позивач не може отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на вказане спадкове майно, оскільки ОСОБА_2 за життя не завершив процес приватизації та не зареєстрував право власності на зазначені земельні ділянки. З огляду на наведені обставини просить позов задовольнити. Судові витрати позивач покладає на себе.

Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 03.07.2025 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів по справі та витребувано в Монастириської державної нотаріальної контори копії спадкових справ, заведених після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 03.07.2025 року задоволено клопотання представника позивача про зміну предмета позову.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Андрусенко І. Я. в підготовче засідання не з`явилися, проте в позовній заяві представник позивача просить розглянути справу за їхньої відсутності.

Представник відповідача Монастириської міської ради в підготовче засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просить розглянути справу за відсутності представника відповідача, з обставинами, викладеними в позові, погоджується, щодо їх задоволення не заперечує.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення в справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого засідання відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України.

Суд встановив такі обставини.

02.10.1948 рокуОСОБА_2 та ОСОБА_4 уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 . Після укладення шлюбу мати позивача змінила прізвище « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ».

Згідно з витягом з рішення 5 позачергової сесії 22 скликання Гончарівської сільської Ради народних депутатів Монастириського району Тернопільської області від 08.02.1996 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування громадянам Гончарівської сільської Ради народних депутатів» ОСОБА_2 передано у приватну власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) і для ведення особистого підсобного господарства згідно з додатком № 1 (запис № 243) площею 0,61 га, в тому числі для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,06 га і для особистого підсобного господарства площею 0,55 га.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 05.10.2000 року.

За змістом довідки № 156 від 10.06.2025 року, виданої виконавчим комітетом Монастириської міської ради, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент смерті був зареєстрований і проживав у житловому будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своєю дружиною - ОСОБА_3 , яка фактично вступила в управління спадковим майном.

Згідно з відповіддю державного нотаріуса Монастириської державної нотаріальної контори № 307/01-16 від 12.07.2025 року після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкової справи не заведено.

Поряд з цим, як відомо зі змісту довідки державного нотаріуса Монастириської державної нотаріальної контори Войташека В. І. № 564/01-16 від 03.12.2024 року, спадкоємцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , була його дружина ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак не оформила своїх спадкових прав.

Мати позивача ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 28.05.2019 року.

За життя ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений 18.12.2003 року секретарем виконкому Гончарівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області Жилавою О. М. (реєстровий № 35), відповідно до якого вона заповіла усе майно своєму синові ОСОБА_1 , 1961 р. н.

Згідно з відповіддю державного нотаріуса Монастириської державної нотаріальної контори № 307/01-16 від 12.07.2025 року після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , заведено спадкову справу № 179 за 2019 рік.

Як відомо з матеріалів вищевказаної спадкової справи, 05.11.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті своєї матері ОСОБА_3 .

25.10.2024 року ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 .

25.10.2024 року ОСОБА_1 зареєстрував право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав № 401016791 від 25.10.2024 року.

Поряд з цим, зі змісту листа завідувача Монастириської державної нотаріальної контори Войташека В. І. № 272/01-16 від 27.06.2025 року відомо, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 на земельні ділянки, які були передані у приватну власність ОСОБА_2 рішенням Гончарівської сільської від 08.02.1996 року № 23. Встановлено, що після смерті ОСОБА_2 спадщину прийняла його дружина ОСОБА_3 , оскільки вступила у фактичне управління спадковим майном. Проте ОСОБА_2 за життя не розробив технічну документацію на ці земельні ділянки та не зареєстрував речове право на них.

Зі змісту інформаційного листа ТОВ «Терзем Груп» від 02.12.2025 року відомо, що земельним ділянкам площею 0,1099 га, 0,2501 га, 0,1899 га та 0,0600 га, розташованим на території с. Гончарівка Чортківського району Тернопільської області, які були передані у власність ОСОБА_2 рішенням Гончарівської сільської ради від 08.02.1996 року, на підставі розробленої технічної документації були присвоєні кадастрові номери :02:001:0691, :02:001:0690, :02:001:0710 та :02:001:0684 відповідно.

Внесення даних вищевказаних земельних ділянок до Державного земельного кадастру підтверджується долученими до матеріалів справи витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-025 від 24.03.2025 року, № НВ-025 від 11.04.2025, № НВ-025 від 04.11.2025 року та № НВ-025 від 28.10.2025 року, згідно з якими земельним ділянкам площею 0,1099 га, 0,2501 га, 0,1899 га та 0,0600, розташованим на території с. Гончарівка Чортківського району Тернопільської області, на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), присвоєно кадастрові номери :02:001:0691, :02:001:0690, :02:001:0710 та :02:001:0684 відповідно.

Інформаційним листом Монастириської міської ради № 469/02-16 від 27.03.2025 року позивачу відмовлено в завершені процедури приватизації, зокрема, в затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), оскільки поданими документами не підтверджується, що він успадкував вказані земельні ділянки після смерті ОСОБА_2 . У зв`язку з наведеним позивачу рекомендовано звернутись з відповідною позовною заявою до суду.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (далі ЦК України) Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року).

Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК (2003 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК (2003 року) і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР (1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Згідно зі ст. 548 ЦК Української РСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК Української РСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У силу ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Як вбачається зі змісту ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

В постанові від 20.03.2019 року в справі № 350/67/15-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації.

Про те, що до складу спадщини входить право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому порядку та не завершив у зв`язку зі смертю, Верховний Суд також вказав, зокрема, в постанові від 23.11.2022 року в справі № 752/1229/21.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин, що передбачено ч. 1 ст. 1235 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 є підставним і таким, що підлягає задоволенню. Встановлено, що ОСОБА_2 рішенням Гончарівської сільської Ради народних депутатів Монастириського району Тернопільської області від 08.02.1996 року передано у приватну власність земельні ділянки загальною площею 0,61 га, зокрема, земельні ділянки площею 0,1099 га, 0,2501 га, 0,1899 га, призначені для ведення особистого селянського господарства, та площею 0,0600 га, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовані на території с. Гончарівка Чортківського району Тернопільської області, кадастрові номери :02:001:0691, :02:001:0690, :02:001:0710 та :02:001:0684відповідно. Разом з тим, ОСОБА_2 за життя не завершив процес приватизації та не зареєстрував право власності на зазначені земельні ділянки. Після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину, до складу якої входять вищевказані земельні ділянки, прийняла його дружина ОСОБА_3 , яка за життя не оформила своїх спадкових прав. Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , за заповітом, спадщину прийняв. Дані про спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, відсутні.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити та визнати за ним право на завершення приватизації вищевказаних земельних ділянок у порядку спадкування.

Керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 200, 206, 259, 263, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст. ст. 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР (1963 року), ст. ст. 1216-1218, 1223, 1233-1236, 1268-1270, 1296 ЦК України, ст. ст. 116, 125 ЗК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Монастириської міської ради про визнання права на завершення процедури приватизації земельних ділянок у порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на завершення у порядку спадкування процедури приватизації земельних ділянок, у тому числі право на реєстрацію за ним права власності (речового права) на:

- земельну ділянку площею 0,1099 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території с. Гончарівка Чортківського району Тернопільської області, з кадастровим номером :02:001:0691;

- земельну ділянку площею 0,2501 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :02:001:0690;

- земельну ділянку площею 0,1899 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :02:001:0710;

- земельну ділянку площею 0,0600 га, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану на території с. Гончарівка, Чортківського району Тернопільської області, з кадастровим номером :02:001:0684.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач: Монастириська міська рада, місцезнаходження: вул. Шевченка, 19, м. Монастириська Чортківського району Тернопільської області, .

Головуючий суддя І. М. Галіян