Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" грудня 2025 р.

м. Київ

справа № 755/23449/25

провадження № 2/755/16422/25

суддя Дніпровського районного суду м. Києва Галаган В.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , звертаючись з позовом до суду, просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зник безвісти 17 вересня 2025 року поблизу населеного пункту Григорівка Бахмутського району Донецької області, батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, Україна; внести зміни до актового запису № 1343 від 24 травня 2013 року про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, Україна, складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, де у відомостях про батька дитини зазначити наступні відомості: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець селища Сарапаян Хорезмської області Узбекистан, громадянин України.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що в період з 2011 року по теперішній час позивач проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу разом із ОСОБА_2 , та ІНФОРМАЦІЯ_3 народився спільний з відповідачем син ОСОБА_6 . На момент народження дитини позивач мала складні стосунки з відповідачем, тому при реєстрації народження сина позивач записала відомості про батька дитини на підставі ст. 135 СК України. Відповідач завжди визнавав себе батьком дитини , проживав разом із позивачем та спільною дитиною за адресою: АДРЕСА_1 . Діти відповідача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 знали про те, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_7 , спілкуються та підтримують з ним хороші стосунки, оскільки визнають, що він є їхнім єдинокровним братом. Сторони постійно відкладали реєстрацію змін до актового запису про народження дитини. Однак, 17.09.2025 року відповідач, перебуваючи на військовій службі у в/ч НОМЕР_1 , виконуючи військовий обов`язок, зник безвісти в бою за Україну поблизу населеного пункту Григорівка Бахмутського району Донецької області, та за фактом зникнення безвісти ОСОБА_2 Дніпровським УП ГУНП у м. Києві зареєстровано кримінальне провадження № 0003062 від 23.09.2025 року за ч. 1 ст. 115 КК України, наразі місцезнаходження відповідача невідоме, тому позивач вимушена звернутись з даним позовом у судовому порядку.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02 грудня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику/повідомлення сторін.

Відповідач ОСОБА_2 не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву.

Третіми особами ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 подано заяви про визнання позову.

За відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Так, засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів визначає Сімейний кодекс України.

Порядок визначення походження дитини регулює глава 12 Сімейного кодексу України.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (частина восьма ст. 7 Сімейного кодексу України).

Відповідно до ст. 121 Сімейного кодексу України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 24.05.2013 року, актовий запис № 1343, батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначено: мати - ОСОБА_1 , громадянка України, батько дитини записаний на підставі заяви матері за ч. 1 ст. 135 СК України - ОСОБА_7 , громадянин України.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має троє повнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджено свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві від 26.09.2025 року, актовий запис № 1284; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджено свідоцтвом про народження, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції м. Києва від 11.10.2025 року, актовий запис № 1161; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджено свідоцтвом про народження, виданим Дарницьким відділом ЗАРГ м. Києва від 12.10.1993 року, актовий запис № 1178.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 102 Цивільного процесуального кодексу України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Згідно Висновку спеціаліста, складеного ТОВ «Генкод Діагности» від 06.10.2025 року № HID25-002817 за заявою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , біологічна спорідненість між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , по відношенню до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , не виключена, що свідчить про те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , можуть бути напівсиблінгами. Ймовірність даної події складає 98,09867201%.

20.09.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_8 складено сповіщення сім`ї № 674, яким повідомлено ОСОБА_3 , що його батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , стрілець-номер обслуги 3 механізованого відділення 1 механізованого взводу 9 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , відданий військовій присязі на вірність Українському народу, мужньо виконавши військовий обов`язок, 17.09.2025 року в бою за Україну, її свободу та незалежність поблизу населеного пункту Григорівка Бахмутського району Донецької області зник безвісти.

Згідно Витягу з ЄРДР за фактом зникнення безвісти ОСОБА_2 Дніпровським УП ГУНП у м. Києві зареєстровано кримінальне провадження № 0003062 від 23.09.2025 року за ч. 1 ст. 115 КК України.

Відповідно до ч. 1, 2 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин», особа набуває статусу такої, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту внесення про неї відомостей, що містяться у заяві про факт зникнення, до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, у порядку, передбаченому цим Законом, та вважається такою, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи. Особа вважається зниклою безвісти за особливих обставин до моменту припинення її розшуку у порядку, передбаченому цим Законом.

Набуття правового статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, не зменшує обсяг цивільної правоздатності такої особи (частина перша статті 8 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин»).

Згідно виписки по рахунку ОСОБА_1 , складеного АТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_9 здійснював регулярні грошові перекази на ім`я ОСОБА_1 у період з 01.10.2024 року по 12.09.2025 року.

За даними Акту, засвідченого начальником ЖЕД-410 від 14.10.2025 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , з 2011 року проживає за адресою: АДРЕСА_1 з цивільною дружиною ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , та з сином ОСОБА_6 .

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини).

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 Сімейного кодексу України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Статтею 121 Сімейного кодексу України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду.

Змістом статті 128 Сімейного кодексу України передбачено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Водночас частиною першою статті 135 Сімейного кодексу України встановлено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення на підставі статті 128 СК України факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері.

На підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. (ст. 134 Сімейного кодексу України)

Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц зазначено, що СК України не визначає будь-яких особливостей предмету доказування у такій категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

Слід зазначити, що висновок експертизи з питання походження дитини є одним з ключових доказів, який підлягає оцінці судом у сукупності з іншими доказами у справі, оскільки жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

Зазначений правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 10 листопада 2022 року у справі № 444/526/18, від 08 березня 2023 року у справі № 205/5698/21.

Доказами батьківства конкретного чоловіка можуть бути різноманітні документи (листи, заяви за місцем роботи про надання матеріальної допомоги тощо), усні заяви та поведінка відповідача під час вагітності матері та після народження дитини (турбота про матір, вітання з новонародженим, обрання імені дитині та інше). Усе це може прямо чи опосередковано свідчити про те, що батьком дитини є саме позивач (постанова Верховного Суду від 10 листопада 2022 року у справі № 444/526/18, постанова Верховного Суду від 20 вересня 2024 року № 183/2690/21 (61-6302св24).

Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. (ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.

Доводити відсутність кровного споріднення з дитиною чоловік може будь-якими допустимими доказами, суттєвими з яких будуть висновки судово-медичної, біологічної, генетичної експертиз.

Аналізуючи наявні у справі докази в їх сукупності, керуючись діючим сімейним законодавством України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства відповідача ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_6 та внесення змін до актового запису про народження дитини, - оскільки факт батьківства відповідача підтверджено наявними в матеріалах справи письмовими доказами, що підтверджують спільне проживання сторін єдиною сім`єю, а також факт батьківства відповідача підтверджено Висновком спеціаліста, складеним ТОВ «Генкод Діагности» від 06.10.2025 року № HID25-002817 за заявою сина відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідно до якого біологічна спорідненість між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , по відношенню до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , не виключена, що свідчить про те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , можуть бути напівсиблінгами, ймовірність даної події складає 98,09867201%. Даний висновок має суттєве значення для встановлення істини в розрізі даного спору, за відсутності в матеріалах справи інших доказів на спростування встановленого факту.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, - є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 128, 134 Сімейного кодексу України, Законом України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин», постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.ст. , ст.ст. 2, 4, 6-13, 82, 89, 133, 137, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зник безвісти 17 вересня 2025 року поблизу населеного пункту Григорівка Бахмутського району Донецької області, батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, Україна.

Внести зміни до актового запису № 1343 від 24 травня 2013 року про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, Україна, складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, де у відомостях про батька дитини зазначити наступні відомості: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець селища Сарапаян Хорезмської області Узбекистан, громадянин України.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення даного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 29 грудня 2025 року.

Суддя: В.І. Галаган