ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.11.2025 м. Одеса
Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі
головуючого судді Роїк Д.Я.
при секретарі Каліній П.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду в м. Одеса в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Слідчого управління головного управління міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про звільнення майна з-під арешту,
18.06.2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Слідчого управління головного управління міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про звільнення майна з-під арешту.
В обґрунтування позову зазначив, що ОСОБА_1 , на праві приватної власності є власником двокімнатної квартири АДРЕСА_1 . Право власності набуте на підставі договору купівлі продажу від 18.04.2008 р. реєстраційний номер №1139, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімоновой О.Ю. 14.11.2024 р. в результаті ракетного обстрілу здійсненого росією, квартира та позивач постраждали. В результаті спрацювання касетного знаряддя була знищена одна кімната зі всім майном, інша кімната отримала пошкодження. Коли позивач намагався подати заяву про пошкодження квартири через портал ДІЯ, замовив Інформацію з реєстру речових прав на нерухомість. З цієї інформації дізнався що нерухомість не перенесена до нового реєстру речових прав та щодо квартири існує арешт, який був накладений арешт постановою СУ ГУМВС України в Одеській області, видано 12.06.2012 р., СУ ГУМВС України в Одеській області, ст. слідчим Вержак С.М. Інформація стала відома позивачу з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна об`єкта нерухомого майна за № 405838463 від 28.11.2024 року, на квартиру АДРЕСА_1 .
Жодних повідомлень щодо цього арешту позивач не отримував та підстави для нього йому не відомі. Позивач не є підозрюваним, обвинуваченим або не визнавався винним у жодному кримінальному злочині.
Арешт нерухомого майна, який накладено постановою слідчого СУ ГУМВС України в Одеській області, від 12.06.2012 року порушує право позивача на вільне володіння та розпорядження власністю.
В зв`язку з викладеним, просить скасувати арешт майна, належного йому на праві приватної власності, реєстраційний номер обтяження 12637023, зареєстрованого 19.06.2012 15:35:29 за № 12637023 року реєстратором Одеська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови про накладення арешту на майно, б/н від 12.06.2012 року, слідчого СУ ГУМВС України в Одеській області.
Ухвалою від 18.07.2025 року відкрито провадження по справі та постановлено розглядати справу у порядку загального провадження, призначено підготовче судове засідання. Відповідачу визначено строк для надання відзиву на позов.
Від відповідача письмових заперечень проти позову до суду не надходило.
Позивач судове засідання не з`явився, проте надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився та не повідомив про причини неявки, внаслідок чого на підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України судом прийнято рішення про заочний розгляд справи.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, дійшов висновку про таке.
Встановлено, що 12.06.2012 року на підставі постанови слідчого СУ ГУМВС України в Одеській області накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .
Як вбачається з матеріалів справи згідно купівлі-продажу № 1139, посвідченого 18.04.2008 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімонова О.Ю. ОСОБА_1 купив квартиру за адресою: АДРЕСА_2
У відповідності до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єкта нерухомості майна №405838463 від 28.11.2024 року на домоволодіння, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_2 накладено обтяження у вигляді арешту на нерухоме майно, підстава арешту Постанова про накладення арешту на нерухоме майно б/н від 12.06.2012 року слідчий відділу СУ ГУМВС України в Одеській області Вержак С.М. реєстраційний номер обтяження 12637023.
Відповідно до п.9 розділу 11 Перехідних положень КПК України 2012 року, арешт майна, застосований під час досудового слідства до дня набрання чинності КПК 2012 року, продовжує свою дію до моменту його зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності КПК України 2012 року.
Постанова про накладення арешту на майно ухвалена органом досудового слідства 19.10.2012 року, тобто до набрання чинності новим КПК України.

Отже, виходячи із п. 9 розділу 11 Перехідних положень КПК України 2012 року, постанова про арешт майна продовжує свою дію до цього часу.

Проте положеннями КПК України (в ред. 1960 року) передбачалося прийняття рішення про зняття арешту з майна на стадії досудового слідства лише в межах провадження у кримінальній справі - або одночасно з винесенням постанови про її закриття (частина перша статті 214), або раніше, якщо в застосуванні відповідного заходу відпаде потреба (частина шоста статті 126).

Крім цього, у межах кримінальної справи, що розслідувалася, власник майна, який не набував процесуального становища підозрюваного, обвинуваченого, чинним на той час кримінально-процесуальним законом не був наділений процесуальним правом ініціювати питання про звільнення майна з-під арешту.

Інституту судового контролю за дотриманням прав і свобод людини під час досудового розслідування КПК України 1960 року не містив.

Прийняття судом рішення щодо арешту майна як засобу забезпечення цивільного позову та/або можливої конфіскації, з огляду на зміст пункту сьомого частини першої статті 253, пункту восьмого частини першої статті 324, частини тринадцятої статті 335 цього Кодексу передбачалося лише після прийняття рішення про призначення до судового розгляду та під час постановлення за результатами такого розгляду вироку у кримінальній справі, направленій до суду з обвинувальним висновком.

Згідно зі статтею 174 КПК України 2012 року підозрюваний, обвинувачений, їх захисник або законний представник, так і інший власник або володілець майна вправі звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, в тому числі на тій підставі, що в подальшому у застосуванні відповідного заходу відпала потреба.

Проте слідчий суддя, як і прокурор, наділений повноваженнями приймати рішення про припинення цього заходу виключно під час досудового розслідування, розпочатого шляхом внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань у порядку, встановленому КПК України 2012 року. Процедури вирішення означених питань за межами кримінального провадження КПК України не передбачає.

За наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу Україні, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Отже, порядок скасування арешту майна, що накладений в межах кримінального провадження, встановлено статтею 174 КПК України 2012 року, і відповідно підлягає розгляду за правилами кримінального судочинства.

Під час судового розгляду встановлено, що на майно ОСОБА_1 накладено арешт на підставі постанови від 12.06.2012 у кримінальній справі, відповідно до положень КПК України 1960 року, а саме до набрання чинності КПК України 13.04.2012.

Таким чином, спори про право, пов`язані з належністю майна на яке накладено арешт розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією із сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Відтак, якщо арешт майна було накладено слідчим під час досудового слідства у кримінальній справі на підставі положень КПК України 1960 року і при цьому згідно з пунктом 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК України 2012 року питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, то розгляд справи повинен відбуватися в порядку цивільного судочинства.

Такий правовий висновок узгоджуються з правовою позицією ВСУ у постановах від 24.04.2019 № 2-3392/11, від 15.05.2019 року у справі № 372/2904/17-ц та від 15.05.2013 року № 6-26цс13.

У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає за можливе розглянути в рамках цивільного судочинства вимоги ОСОБА_1 про скасування арешту нерухомого майна на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 накладено обтяження у вигляді арешту на нерухоме майно, підстава арешту Постанова про накладення арешту на нерухоме майно б/н від 12.06.2012 року слідчий відділу СУ ГУМВС України в Одеській області Вержак С.М. реєстраційний номер обтяження 12637023.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Арешт на майно ОСОБА_1 було накладено під час дії КПК України 1960 року за процедурою, встановленою цим нормативно-правовим актом.

Водночас способів захисту права власника або іншого володільця, порушеного внаслідок неприйняття під час закриття кримінальної справи обов`язкового процесуального рішення про скасування арешту майна, в даній ситуації кримінальний процесуальний закон 1960 року не передбачає.

При розгляді таких спорів суди повинні враховувати роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться в Постанові Пленуму від 03.06.2016 р. № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна».

Так, відповідно до п. 2 зазначеної Постанови Пленуму вбачається, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Згідно зі ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Аналізуючи вищенаведені обставини, в даний час дія арешту на нерухоме майно порушує права позивача, оскільки в державному реєстрі наявні відомості про арешт нерухомого майна.

Положення ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачають, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Слідчого управління головного управління міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про звільнення майна з-під арешту.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З врахуванням викладеного, розглянувши цивільну справу всебічно та з врахуванням наданих доказів, суд вважає, що відповідні вимоги позивача за позовом є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 11-13, 264-265, 354 - 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Слідчого управління головного управління міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про звільнення майна з-під арешту -задовільнити повністю.

Скасувати арешт з квартири АДРЕСА_1 , накладений згідно постанови СУ ГУМВС України в Одеській області Б.н , 12.06.2012,СУ ГУМВС України в Одеській області, ст. слідчий Вержак С.М., реєстраційний номер обтяження 12637023, зареєстрований 19.06.2012 реєстратором Одеська філія державного підприємства «Інформаційний центр» міністерства юстиції України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст судового рішення складено 21.11.2025 року.

Суддя: Д.Я. РОїк