Справа № 539/5091/24
Провадження № 2/536/406/25
17 грудня 2025 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючої судді Баранської Ж.О., за участю секретаря судового засідання Волошиної А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчук Полтавської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2103-1500-1 від 10.11.2023 року у розмірі 40 170 грн. 00 коп., судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422,40 грн. та на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн.
В обгрунтування позовних вимог зазначено, що 10 листопада 2023 року між сторонами укладено кредитний договір № 2103-1500-1, за умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі 3 000,00 грн., строком на 365 днів до 09 листопада 2024 року, шляхом переказу на її платіжну карту № НОМЕР_1 , емітовану АТ КБ «ПриватБанк», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,5 % від суми кредиту за кожен день користування (1 277,5% річних).
Сума кредиту по укладеному кредитному договору була перерахована на платіжну карту відповідачки, яка була верифікована шляхом блокування певної суми коштів або іншим способом за правилами міжнародних платіжних систем.
Електронний підпис з одноразовим ідентифікатором 093260 направлявся відповідачці 10 листопада 2023 року шляхом надсилання повідомлення на мобільний номер НОМЕР_2 , який зазначений у кредитному договорі та ІТС.
Кредитні кошти були відправлені відповідачці 10 листопада 2023 року на платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується довідкою.
В межах строку кредитування відповідачка була зобов`язана сплачувати проценти періодичними платежами кожні 30 днів. 09 листопада 2024 року відповідачка зобов`язана була повернути кредит та проценти за користування кредитом. Однак, відповідачка своєчасно кредитні зобов`язання не виконала, тому станом на 11 листопада 2024 року у неї виникла заборгованість в загальному розмірі 41 325,00 грн., з яких: 3 000,00 грн. заборгованість за кредитом; 38 325,00 грн. заборгованість за нарахованими процентами за період з 10 листопада 2023 року по 09 листопада 2024 року, що нараховані за ставкою 3,5 % (п. 1.2 кредитного договору) за кожен день користування кредитом (1 277,5% річних) та графіку платежів.
Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06 грудня 2024 року цивільну справу № 539/5091/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, передано за підсудністю до Кременчуцького районного суду Полтавської області.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Кременчуцького районного суду Полтавської області від 07 січня 2025 року головуючого суддю у справі № 539/5091/24 визначено Баранську Ж.О.
Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 08.01.2025 року справу № 539/5091/24 прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 16 липня 2025 року позовну заяву залишено без руху, з підстав уточнення суми пред`явленої до стягнення, яку заявив позивач у позовній вимозі.
25 липня 2025 року на адресу суду надійшла заява представника позивача ТОВ ФК «Процент» адвоката Руденка К.В. про усунення недоліків.
Представник позивача, товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент», будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача. Позовні вимоги прохав задовольнити у повному обсязі. У разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, що підтверджується рекомендованим повідомленням, а також шляхом публікації оголошення на веб-сайті Кременчуцького районного суду Полтавської області на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Проте ОСОБА_1 не повідомила причини неявки, не зверталася із заявою про відкладення розгляду справи до суду.
В установлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав, тому відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Частиною 1 статті 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У відповідності до ст.280 ЦПК України та враховуючи, що позивач не має наміру вирішити спір з відповідачем шляхом мирного врегулювання, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити по справі заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, що 10 листопада 2023 року між сторонами укладено кредитний договір № 2103-1500-1, за умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі 3 000,00 грн., строком на 365 днів до 09 листопада 2024 року, шляхом переказу на її платіжну карту № НОМЕР_1 , емітовану АТ КБ «ПриватБанк», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,5 % від суми кредиту за кожен день користування (1 277,5% річних).
Відповідно до п. 1.3. кредитного договору періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів.
Відповідно до п.п. 2.4.1. кредитного договору позичальник зобов`язується у встановлений строк (п. 1.3. Кредитного договору) повернути кредит та сплатити проценти за його користування.
Сума кредиту та проценти за користування кредитом підлягають сплаті позичальником шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок товариства, зазначений у пункті 9 цього договору у строки відповідно до графіку визначеному у додатку №1. Нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому, проценти за користування кредитом нараховуються щоденно, з дня його надання позичальнику (дня перерахування грошових коштів на електронний платіжний засіб позичальника до дня повернення суми кредиту, визначеної у додатку 1 цього договору (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства, зазначений в пункті 9 цього договору) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом (п.4.1-4.2 кредитного договору).
Відповідно до п. 4.4 кредитного договору, у разі прострочення з оплати чергового платежу нарахування процентів за кредитом, позичальник зобов`язаний протягом 30 календарних днів сплатити заборгованість по простроченим нарахованим процентам, строк платежу яких настав, а також фактично нараховані проценти за користування кредитом станом на дату оплати.
Електронний підпис з одноразовим ідентифікатором 093260 направлявся відповідачці 10 листопада 2023 року шляхом надсилання повідомлення на мобільний номер НОМЕР_2 , який зазначений у кредитному договорі та ІТС.
Також 10 листопада 2023 року за допомогою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором 093260 ОСОБА_1 підписала додатки № 1, № 2, № 3 до кредитного договору, в яких викладені таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача, графік платежів та реальна річна процентна ставка за договором, надано згоду на обробку персональних даних і відступлення права вимоги, а також вказаний контактний номер телефону ОСОБА_1 ( НОМЕР_2 ).
Кредитні кошти були відправлені відповідачці 10 листопада 2023 року на платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується довідкою платіжного сервісу «FONDY».
З детального розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачка жодних оплат по кредиту не здійснювала. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором заборгованість ОСОБА_1 станом на 11 листопада 2024 року складає в загальному розмірі 41 325,00 грн., з яких: 3 000,00 грн. заборгованість за кредитом; 38 325,00 грн. заборгованість за нарахованими процентами за період з 10 листопада 2023 року по 09 листопада 2024 року, що нараховані за ставкою 3,5 % (п. 1.2 кредитного договору) за кожен день користування кредитом (3 000,00 грн. х 3,5% х 365 дні).
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).
Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.
Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Електронний правочин дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.
Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору
Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.
У разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.
За змістом статті 12 цього Закону, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З договору № 2103-1500-1 від 10 листопада 2023 року між ТОВ «ФК «Процент» та ОСОБА_1 вбачається, що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлений в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Даний кредитний договір містить паспортні дані відповідачки, її РНОКПП, відомості щодо адреси місця реєстрації, електронної адреси та номеру телефону. Оскільки даний договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт, та ОСОБА_1 підписала його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, тому без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений.
Отже, відповідачка уклала із ТОВ «ФК «Процент» електронний договір та підписала такий у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (електронним підписом одноразовим ідентифікатором 093260), виконуючи алгоритм дій, які необхідно вчинити особі, яка укладає в електронній формі кредитний договір із ТОВ «ФК «Процент», а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кредитний договір є чинним, недійсним судом не визнаний.
Пунктом 1.7 кредитного договору передбачено, що товариство здійснює переказ суми кредиту на електронний платіжний засіб № НОМЕР_1 , що належить позичальникові. Переказ суми кредиту здійснюється через платіжний сервіс FONDY (ТОВ «ФК «Елаєнс») або іншим способом.
Кредитні кошти були відправлені відповідачці 10 листопада 2023 року на платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується довідкою з платіжного сервісу «FONDY». Виходячи з наведеного, суд прийшов до висновку, що позивачем надано належні та допустимі докази укладення кредитного договору та отримання ОСОБА_1 кредитних коштів у сумі 3 000,00 грн.
На спростування заявленого розміру кредитної заборгованості, відповідачкою не надано до суду контррозрахунку суми заборгованості, який би суд міг належним чином оцінити, чи інший доказ про невірність нарахованої позивачем заборгованості за кредитом та процентами за користування кредитними коштами. Відповідачка не надала суду будь яких доказів, які б свідчили про повернення нею тіла кредиту чи сплату відсотків за користування кредитними коштами у будь якій частині.
Виходячи з викладеного, встановивши укладення між ТОВ «ФК «Процент» та ОСОБА_1 10 листопада 2023 року кредитного договору, перерахування відповідачці кредитних коштів, відсутність сплати боргу, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення заявленої кредитної заборгованості.
Щодо витрат на правову допомогу.
Матеріали справи свідчать про те, що інтереси ТОВ «ФК «Процент» представляв адвокат Руденко К.В. на підставі договору № 03/06/2024 про надання юридичних послуг від 03 червня 2024 року та довіреності від 03 червня 2024 року.
Пунктом 3.1. вказаного договору передбачено, що вартість послуг виконавця становить 9000,00 грн. за складання позовної заяви про стягнення заборгованості з боржника.
Як вбачається з акту приймання - передачі наданих послуг № 3 від 27 вересня 2024 року до договору № 03/06/2024 про надання юридичних послуг від 03 червня 2024 року, адвокатом Руденком К.В. надано ТОВ «ФК «Процент» послуги з підготовки позовних заяв про стягнення заборгованості по боржникам згідно реєстру № 1 від 27 вересня 2024 року вартістю 100 000,00 грн.
З витягу з реєстру № 1 до вказаного акту приймання - передачі наданих послуг № 3 від 27 вересня 2024 року вбачається, що у відповідності до умов договору виконавець Руденко К.В. підготував позовну заяву про стягнення заборгованості з боржника замовника ТОВ «ФК «Процент» - ОСОБА_1 за кредитним договором № 2103-1500-1 від 10 листопада 2023 року та клопотання про витребування доказів, вартість 9 000,00 грн.; склав адвокатський запит про витребування доказів по боржнику ОСОБА_1 за кредитним договором № 2103-1500-1 від 10 листопада 2023 року, вартість 1 000,00 грн. Загальна кількість складених позовних заяв становить 10 штук, вартість 100 000,00 грн.
Оплата ТОВ «ФК «Процент» вказаних послуг адвокату Руденку К.В. підтверджується платіжною інструкцією № 1104 від 30 вересня 2024 року АТ «Сенс Банк» на суму 100 000,00 грн.
У позовній заяві товариством вказано, що ним понесені судові витрати на правничу допомогу в розмірі 100 00,00 грн., та ця сума входить до орієнтовного розрахунку судових витрат.
Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі, гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.
Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.
З урахуванням складності та категорії справи (стягнення заборгованості за кредитним договором), обсягу доказів, наявності сталої судової практики, складання позовної заяви та клопотання про витребування доказів не потребувало від професійного адвоката значних зусиль та витрат часу. При цьому, суд бере також до уваги, що у провадженні адвоката перебувають аналогічні справи за позовами товариства до інших осіб, що підтверджується актом приймання передачі наданих послуг від 27 вересня 2024 року, тобто процесуальні документи у таких справах є типовими.
Враховуючи наведене, з урахуванням принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, суд дійшов висновку, що справедливим буде стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Процент» судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.
Виходячи з положень ст.141 ЦПК України, з відповідачки на користь ТОВ «ФК «Процент» необхідно стягнути 2 422,40 грн. судового збору.
На підставі ст. ст. 509, 526, 546, 612, 1054 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 81, 89, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» заборгованість станом на 11 квітня 2024 року за кредитним договором № 2103-1500-1 від 10 листопада 2023 року в розмірі 41 325,00 грн., що складається з: 3 000,00 грн. заборгованість за кредитом; 38 325,00 заборгованість по нарахованим та несплаченим процентам за період з 10 листопада 2023 року по 09 листопада 2024 року включно.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» понесені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2 422,40 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга позивачем на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду. У разі проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків відповідачем не подана заява про його перегляд, а позивачем апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи:
Відповідач ? ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_3 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 .
СуддяЖ. О. Баранська