Справа № 559/1392/25
Провадження № 2/559/720/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

17 грудня 2025 року місто Дубно

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області в складі головуючої судді Жуковської О.Ю., з участю секретаря судового засідання Джигирей В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Магістраль» про стягнення індексації заробітку, інфляційних та трьох процентів річних -

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції сторін.

1.1 В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що рішенням суду від 23.02.2015 стягнуто на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 101 295 грн. Також, у зв`язку із невиконанням ТОВ «Магістраль» вимог законодавства про працю, судом було винесено наступні рішення: рішення від 26.11.2012 про стягнення на користь позиваки заборгованості по заробітній платі в сумі 34 471 грн.; судовий наказ від 17.12.2012 про стягнення на користь позивачки заборгованості по виплат заробітної плати в сумі 2 458,20 грн.; судовий наказ від 16.01.2013 про стягнення на користь ОСОБА_1 заборгованості по виплаті заробітної плати в сумі 4679,75 грн.; судовий наказ від 04.02.2013 про стягнення на користь позивачки заборгованості по зарплаті у сумі 5 673,59 грн. Станом на 29.01.2015 заборгованість становила 50 014,51 грн. При ухвалені рішення суду від 23.01.2015 суд врахував дату звільнення позивача 31.01.2013 і несплачену станом на 29.01.2015 заборгованість по заробітній платі у сумі 50 014,51 грн. На день звернення до суду із даним позовом стягнутий рішенням суду від 23.02.20154 середній заробіток за час затримки при звільненні у сумі 101 295,00 позивачу не сплачений. Згідно розрахунку, сума заробітної плати з індексацією невиплаченого з 01.02.2015 по 31.03.2025 середнього заробітку у сумі 101 295,00 грн. становить 134 369,84 грн. Індексація становить 33 0777,84 грн. Також просить стягнути з відповідача 3% річних за весь час прострочення за період з 01.02.2015 по 28.02.2025 у розмірі 30 480,08 грн. та інфляційне збільшення за цей самий період у розмірі 241 147,78 грн.

1.2 Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк не скористався.

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі

2.1. Ухвалою суду від 22.04.2025 відкрито провадження в справі та призначено підготовче засідання. 01.10.2025 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

2.2. Позивачка та її представник згідно поданої заяви просять розгляд справи проводити без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити, не заперечується проти ухвалення заочного рішення.

2.3. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, на адресу суду повернувся конверт з відміткою пошти «За вказаною адресою адресат відсутній». У відповідності до ст.128 ЦПК України відповідач є таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, оскільки поштова кореспонденція неодноразово направлялася відповідачу за місцем його юридичної реєстрації згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Крім того, про час та місце розгляду справи повідомлений шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті Судова Влада України. Заяв та клопотань не надав, відзиву не надіслав, про причини неявки не повідомив, тому суд визнає його неявку з неповажних причин та вважає за можливе розглянути справу у його відсутність.

2.4. Згідно ч. 8 ст. 178, ч.4 ст.223, ч.1 ст.280ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами, на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом.

3.1. Судом встановлено, що рішенням Дубенського міськрайонного суду від 23.02.2015 стягнуто з ТОВ «Магістраль» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 101 295 грн. Вказане рішення суду набрало законної сили 23.03.2015 (а.с.15).

3.2. Згідно інформації, наданої Дубенський ВДВС у Дубенському районі Рівненської області від 21.03.2025 встановлено, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження ВП №75557754 про стягнення з ТОВ «Магістааль» на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі. 15.07.2024 були винесені постанови про прийняття виконавчих проваджень до виконання (а.с.17).

3.3. Також, відповідно до листа Дубенсього ВДВС у Дубенському районі Рівненської області від 10.04.2025, згідно даних АСВП-архів стягнення з ТОВ "Магістраль" на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі не проводилося (а.с.27).

3.4. Таким чином, станом на 09.04.2025 - день подання позову до суду, рішення від 23.02.2015 залишалось невиконаним.

3.5. Згідно наданого позивачкою розрахунку сума індексації по заробітній платі за період з лютого 2015 року по березень 2025 року становить 33074,84 грн. Сума заробітної плати з індексацією 134 369,84 грн. (а.с.4-5).

3.6. Також позивачкою надано розрахунок 3% річних та інфляційних нарахувань, згідно якого: за період з 01.02.2015 по 28.02.2025 інфляційне збільшення становить 241 147,78 грн. та 3% річних за період з 01.03.2015 по 11.03.2025 становить 30 480,08 грн. (а.с.6-8).

IV. Норми права, які застосував суд.

4.1. Відповідно ч.1 ст.21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Згідно ч.1 ст.115 КЗпП України, ч.1 ст.24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України.

Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

4.2. Відповідно до ст.34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

За унормуванням статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон № 1282) індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг; поріг індексації - це величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.

В ст. 2 Закону № 1282 встановлено: індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Індексація грошових доходів населення згідно ст. 4 Закону № 1282 проводиться в разі коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (до 01 січня 2016 року - 101 відсоток).

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів (стаття 5 Закону № 1282).

Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

За змістом частини 2 статті 6 Закону № 1282 порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою від 17 липня 2003 року № 1078 КМУ затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок № 1078).

Порядок № 1078 обумовлює правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці найманих працівників підприємств, установ, організацій у грошовому виразі, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер; грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби; розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі; допомога по безробіттю, що надається відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей (п. 2 Порядку).

У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства (абз. 8 п. 4 Порядку № 1078).

За приписами п. 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

4.3. Конституційний Суд України в рішенні від 15 жовтня 2013 року у справі № 9-рп/2013 за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначив, що індексація заробітної плати, як складова належної працівникові заробітної плати, спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

На підставі системного аналізу наведених положень законодавства Конституційний Суд України дійшов висновку, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Це право працівника відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників і роботодавців.

4.4. Щодо вимог позивача про стягнення на її користь інфляційних втрат та 3% річних необхіднозазначити наступне.

Так, за змістом статей 524, 533-535 ЦК України, грошовим зобов`язанням є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Грошовим необхідно вважати будь-яке зобов`язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, статтями 549 - 552, 611, 625 ЦК України.

Системний аналіз зазначених норм права вказує на те, що стягнення інфляційних збитків входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами належними до сплати кредиторові.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 17.01.2019 у справі № 296/1390/18 (провадження № 61-31178св18).

Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме: виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 цього Кодексу і визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання та поширює свою дію на всі види зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні правовідносини з виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Частиною другою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При розгляді справ про передбачену статтею 625 ЦК України відповідальність за порушення грошового зобов`язання слід з`ясувати: чи існує зобов`язання між сторонами, чи це зобов`язання є грошовим, чи доведено наявність прострочення у виконанні зобов`язання, чи існують спеціальні норми, що регулюють ці правовідносини та виключають застосування цієї статті.

Передбачена статтею 625 ЦК України норма не застосовується до трудових правовідносин (заборгованості із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва), сімейних та інших правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року у справі № 757/14073/16-ц (провадження № 61-29305сво18) вказано: «непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівнику його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Тлумачення статті 625 ЦК України дає підстави для висновку про те, що вона не застосовується до трудових правовідносин, які регулюються спеціальними нормами права».

Вказані висновки також викладені у постанові Верховного суду від 15.04.2020 у справі №127/3821/18 (провадження № 61-10447ск19), від 06.05.2020 у справі №349/643/17 (провадження № 61-11377св18 у справі).

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

V. Мотивована оцінка і висновки суду.

5.1 Індексація заробітної плати є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. Проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. Не нарахування та невиплата індексації заробітної плати є обмеженням права позивача на майно, що є незаконним. У даному випадку позивачка має право на індексацію грошового забезпечення та виплату належних їй сум, оскільки питання індексації заробітної плати врегульовано КЗпП, ЗУ "Про оплату праці", ЗУ "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078. Наданий позивачкою розрахунок індексації приймається судом, оскільки відповідач не спростував його. Тому, в цій частині позов підлягає до задоволення.

5.2 Щодо вимоги позивачки про стягнення інфляційних втрат та 3% річних, суд зазначає, що системний аналіз чинного законодавства (див п. 4.4.) та згідно сформованої судової практики ст. 625 ЦК України не застосовується до трудових правовідносин (заборгованості із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва). З огляду на викладене, оскільки правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані трудовим законодавством, а відповідач не є кредитором стосовно позивача у цивільно-правових відносинах, суд робить висновок про безпідставність позовних вимог в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат у сумі 241 147,78 грн. та 3% річних у сумі 30 480,08 грн.

5.3 В підсумку суд задовольняє позовні вимоги частково.

5.4 вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно з ч. 2 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, сплачується судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відтак, сума судового збору у даній справі повинна становити 3047,02 грн. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п.9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню сума судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в порядку ст.141, 142 ЦПК України у розмірі 330,75 грн. в дохід держави.

Керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 141, 158, 259, 263-265, 354 ЦПК України, 610, 612, 625 ЦК України, ст. 116, 117 КЗпП, ЗУ "Про оплату праці", ЗУ "Про індексацію грошових доходів населення", суд -

ВИРІШИВ:

позов задовольнити частково: стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Магістраль» на користь ОСОБА_1 індексацію заробітної плати у розмірі 33 074 (тридцять три тисячі сімдесят чотири) гривні 84 копійки.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Магістраль» в дохід держави (в особі Державної судової адміністрації України) судовий збір у розмірі 330 (триста тридцять) гривень 75 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Дубенського міськрайонного суду Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його підписання. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його підписання до Рівненського апеляційного суду. Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про його перегляд чи апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник позивачки: адвокат Троцюк Олександр Степанович, адреса вул. Р.Шухевича, 18/576, м. Рівне, електронна адреса ІНФОРМАЦІЯ_2

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Магістраль», місцезнаходження: вул. Берестецька, 1/1, м. Дубно Рівненської області, .

Суддя О.Ю. Жуковська