Справа №463/7214/25
Провадження №2/463/2107/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року м. Львів

Личаківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Білоуса Ю.Б.,

за участю секретаря с/з Козак О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м.Львові за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої внаслідок ДТП, -

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовним вимог

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Просить стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 69321,17 грн., моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн., а також вирішити питання про розподіл судових витрат.

Позов мотивує тим, що 16 квітня 2025 року о 21 год. 00 хв. у Львівській обл., м. Винники, на вул. Лисика, 1А, відповідач ОСОБА_2 , водій автомобіля Мегrcedes-Benz SPRINTER 316 CDI з номерним знаком НОМЕР_1 , порушив правила дорожнього руху, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем Volkswagen Golf з номерним знаком НОМЕР_2 , власником якого є позивач ОСОБА_1 . Внаслідок пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

За вказаною подією учасниками ДТП було складено Повідомлення про дорожньо- транспортну пригоду від 16.04.2025.

У зв`язку з тим, що на момент ДТП, водій транспортного засобу Mercedes-Benz SPRINTER 316 CDI з номерним знаком НОМЕР_1 був забезпечений за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в АТ «СК «ББС ІНШУРАНС» поліс ОСЦПВВНТЗ №222271527, згідно ст. 33 та ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач письмово повідомив АТ «СК «ББС ІНШУРАНС» та надав всі необхідні документи для початку розгляду справи.

20.05.2025 від АТ «СК «ББС ІНШУРАНС» на рахунок Позивача було зараховано страхове відшкодування у розмірі 32 887 грн. 70 коп.

Так як згідно Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 14/05-25 від 11 травня 2025 р.,вартість відновлювального ремонту КТЗ VOLKSWAGEN GOLF, реєстраційний номер НОМЕР_2 , без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, на дату ДТП 16 квітня 2025 р., становить: 102 208,87 грн., то зважаючи на положення ст. 1194 ЦК України різниця між фактичним розміром шкоди (фактичним розміром заподіяної шкоди, що становить повну вартість відновлювального ремонту пошкодженого Т3) і отриманим страховим відшкодування в розмірі 69 321 грн. 17 коп. (102 208 грн. 87 коп. (фактичний розмір заподіяної шкоди, що становить повну вартість відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ) - 32 887 грн. 70 коп. (отримане страхове

відшкодування), підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача.

Крім того, позивач вважає, що не лише у зв`язку з пошкодженням його майна, яке було сімейним засобом пересування та спричинило сильні душевні хвилювання через порушення звичайного порядку життя та обмеження у переміщенні, але й через протиправні дії Відповідача, а саме порушення правил дорожнього руху, внаслідок яких було пошкоджено транспортний засіб Позивача, позивачу була спричинена моральна шкода, яку позивач за внутрішнім переконанням, з урахуванням принципів розумності і справедливості оцінює у розмірі 10 000 грн. 00 коп.

Так як відповідач відшкодувати заподіяну шкоду в добровільному порядку відмовляється, а тому позивач звернувся до суду з відповідним позовом, який просить задовольнити.

Рух справи

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 серпня 2025 року головуючим суддею у даній цивільній справі визначено суддю Білоуса Ю.Б.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 01 жовтня 2025 року прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Позиції учасників по справі

Представник позивача до судового засідання подав заяву про розгляд справи у його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити.

Відповідач у судове засідання з розгляду даної справи не з`явився, хоча про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом надсилання судової повістки за останнім відомим місцем реєстрації та шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-порталі Судової влади України. У зв`язку із неявкою відповідача, який був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, без поважних причин в судове засідання, оскільки про поважність причин неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав, то зі згоди позивача суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування умов, передбачених ст.280 ЦПК України.

У зв`язку з неявкою сторін відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Фактичні обставини справи

Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 16 квітня 2025 р., о 21 год. 00 хв. у Львівській обл., м. Винники, на вул. Лисика, 1А, відповідач ОСОБА_2 , водій автомобіля Мегrcedes-Benz SPRINTER 316 CDI з номерним знаком НОМЕР_1 , порушив правила дорожнього руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Volkswagen Golf з номерним знаком НОМЕР_2 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 є позивач ОСОБА_1 (а.с.13).

Внаслідок пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

За вказаною подією учасниками ДТП було складено електронний європротокол від 16.04.2025 та схему місця ДТП, в якій відповідач ОСОБА_2 визнав свою вину у спричиненому ДТП (а.с.14,21).

Власнику транспортного засобу VOLKSWAGEN GOLF з номерним знаком НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , завдано матеріальних збитків.

Згідно Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 14/05-25 від 11 травня 2025 р. (а.с.24-48):

1. Вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, що оцінюється, марки VOLKSWAGEN GOLF, реєстраційний номер НОМЕР_2 на дату ДТП 16 квітня 2025 р., становить: 46 346,78 грн. (сорок шість тисяч триста сорок шість гривень 78 коп.).

2. Вартість відновлювального ремонту КТЗ VOLKSWAGEN GOLF, реєстраційний номер НОМЕР_2 , без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, на дату ДТП 16 квітня 2025 р., становить: 102 208,87 грн. (сто дві тисячі двісті вісім гривень 87 коп.).

3. Ринкова вартість КТЗ марки VOLKSWAGEN GOLF, реєстраційний номер НОМЕР_2 , без урахування аварійних пошкоджень на дату ДТП 16 квітня 2025 р., становить: 310 206,60 грн. (триста десять тисяч двісті шість гривень 60 коп.).

У зв`язку з тим, що на момент ДТП, водій транспортного засобу Mercedes-Benz SPRINTER 316 CDI з номерним знаком НОМЕР_1 був забезпечений за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в АТ «СК «ББС ІНШУРАНС» поліс ОСЦПВВНТЗ №222271527, згідно ст. 33 та ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач ОСОБА_1 письмово повідомив АТ «СК «ББС ІНШУРАНС» та надав всі необхідні документи для початку розгляду справи.

20.05.2025 від АТ «СК «ББС ІНШУРАНС» на рахунок Позивача було зараховано страхове відшкодування у розмірі 32 887 грн. 70 коп., що стверджується долученим до матеріалів справи рухом коштів по картці від 12.06.2025 (а.с.23).

Між сторонами виник спір щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої позивачу внаслідок пошкодження його автомобіля відповідачем у ДТП.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення

Щодо відшкодування майнової шкоди

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23), постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)).

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої зазначеної статті).

У частинах першій, другій статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування» (далі - Закон № 85/96-ВР)).

Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (частина шістнадцята статті 9 Закону України «Про страхування»).

Згідно з статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 3720-IX).

У разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату в межах страхової суми відповідно до цього Закону (частина 1 статті 14 Закону № 3720-IX).

У разі заподіяння внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди майну потерпілої особи такій особі відшкодовуються матеріальні збитки, пов`язані з: 1) пошкодженням чи знищенням транспортного засобу потерпілої особи. Розмір страхової (регламентної) виплати у разі заподіяння шкоди майну потерпілої особи зменшується на суму отриманого потерпілою особою (особою, яка має право на отримання відшкодування) від особи, відповідальної за шкоду, чи від іншої особи відшкодування (компенсації), здійсненого (здійсненої) у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою. Компенсація витрат особи, відповідальність якої застрахована, або іншої особи, яка здійснила таке відшкодування (компенсацію), здійснюється на умовах та в порядку, визначених статтею 35 цього Закону. Загальний розмір усіх здійснених страхових (регламентних) виплат у разі заподіяння шкоди майну потерпілої особи не може перевищувати розмір страхової суми за таку шкоду, встановленої цим Законом (пункт 1 частина 1, частина 2,3 статті 26 Закону № 3720-IX).

Відповідно до ч. 1 ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Вказана правова позиція також викладена в постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15, підтриманої Верховним Судом у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 686/17155/15-ц, постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19, провадження № 61-10010св20, постанові Верховного Суду від 11березня 2020 року у справі № 754/5129/15, провадження № 61-38365св18, постанові Верховного Суду від 07 лютого 2019 року у справі № 645/3746/16-ц, постанові Верховного Суду від 25 листопада 2019 року у справі № 761/41395/16-ц, постанові Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі №522/15636/16-ц, провадження 61-1819св17, постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 363/218/16-ц, провадження № 61-9547св18.

Системний аналіз статті 22 ЦК України частини другої статті 1192, статті 1194 ЦК України дозволяє дійти висновку, що реальними збитками, які підлягають відшкодуванню є саме вартість відновлювального ремонту без урахування зносу, що вказано в постанові Верховного Суду від 02 лютого 2022 року у справі № 757/54513/16.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20), на яку є посилання в касаційній скарзі, зазначено, що:

«Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17).

Внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом №1961-IV випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Тому висновок апеляційного суду про абсолютність права потерпілого на відшкодування шкоди саме за рахунок особи, яка завдала шкоди, є помилковим. Враховуючи розподіл у деліктному зобов`язанні між винуватцем ДТП (страхувальником) і страховиком (МТСБУ) обов`язку з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації наземних транспортних засобів, а також те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем має визначені законом межі та порядок реалізації, Велика Палата Верховного Суду відступає від висновку Верховного Суду України про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована (постанови Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі №6-2808цс15, від 14 вересня 2016 року у справі №6-725цс16, від 26 жовтня 2016 року у справі №6-954цс16).

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) (пункт 59), від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик. Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника».

Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

У справі, що розглядається, судом встановлено, що з метою надання документу, що підтверджує зміст майнової вимоги, користуючись своїм правом, відповідно до норм чинного законодавства України, відповідно до ст. 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», позивачем був укладений Договір на проведення оцінки з СОД ФОП ОСОБА_3 , з метою визначення розміру матеріального збитку, отриманого у зв`язку з пошкодженням належного йому автомобіля.

Згідно Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 14/05-25 від 11 травня 2025 року, встановлено, що:

1. Вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, що оцінюється, марки VOLKSWAGEN GOLF, реєстраційний номер НОМЕР_2 на дату ДТП 16 квітня 2025 р., становить: 46 346,78 грн. (сорок шість тисяч триста сорок шість гривень 78 коп.).

2. Вартість відновлювального ремонту КТЗ VOLKSWAGEN GOLF, реєстраційний номер НОМЕР_2 , без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, на дату ДТП 16 квітня 2025 р., становить: 102 208,87 грн. (сто дві тисячі двісті вісім гривень 87 коп.).

3. Ринкова вартість КТЗ марки VOLKSWAGEN GOLF, реєстраційний номер НОМЕР_2 , без урахування аварійних пошкоджень на дату ДТП 16 квітня 2025 р., становить: 310 206,60 грн. (триста десять тисяч двісті шість гривень 60 коп.).

Виходячи з наведеного, із Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (фактичним розміром заподіяної шкоди, що становить повну вартість відновлювального ремонту пошкодженого Т3) і отриманим страховим відшкодування, а саме: 102 208 грн. 87 коп. (фактичний розмір заподіяної шкоди, що становить повну вартість відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ) - 32 887 грн. 70 коп. (отримане страхове відшкодування) = 69 321 грн. 17 коп.

Таким чином, із Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню матеріальна шкода у розмірі 69 321 грн. 17 коп.

Щодо відшкодування моральної шкоди

Відповідно до статі 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист цивільних прав та інтересів у разі їх порушення.

Статтями 16 та 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

При з`ясуванні фактів, з якими закон пов`язує відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ст. 1167 ЦК України, яка визначає підстави покладання обов`язку по відшкодуванню такої шкоди та обставини, які мають враховуватися при визначенні розміру відшкодування.

Як передбачено п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п. 9 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами та доповненнями, розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених позовних вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеню вини відповідача та інших обставин.

Відповідно до п. 9 зазначеної постанови: «Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості».

Суд вважає розмір моральної шкоди заявленої позивачем неспівмірним з нанесеними йому моральними стражданнями та, виходячи із засад виваженості, розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що розмір моральної шкоди, який підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача становить 3000,00 грн.

Щодо стягнення судових витрат

Відповідно до положень ч.3 ст.2 ЦПК України, основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до ст. 133 ПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно положень ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що за звернення до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1 211,20 грн., а також здійснено витрати на проведення експертного дослідження в розмірі 4000,00 грн.

Здійснюючи розподіл понесених позивачем судових витрат суд виходить з наступного.

Так як позов задоволено частково на 91,18% від заявленої ціни позову (72 321,17 грн. від 79 321,17 грн.), то з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судові витрати пропорційно до задоволених вимог, а саме: 1104,37 грн. (одна тисяча сто чотири гривні тридцять сім копійок) судового збору та 3647,20 грн. (три тисячі шістсот сорок сім гривень двадцять копійок) витрат, здійснених на проведення експертизи.

Питання про розподіл судових витрат у вигляді витрат на правову допомогу суд не вирішує у відповідності до положень ч.8 ст.141 ЦПК України.

Керуючись статтями 10,12,13,76-80,259,263,264,273, 280-282,354,355 ЦПК України, статтями 14,26 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статтями 15,16,22,23,999,1166,1167,1187,1192,1194 ЦК України, суд,-

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої внаслідок ДТП задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 69321,17 грн. (шістдесят дев`ять тисяч триста двадцять одна гривня сімнадцять копійок) та моральну шкоду в розмірі 3 000,00 грн. (три тисячі гривень нуль копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1104,37 грн. (одна тисяча сто чотири гривні тридцять сім копійок) судового збору та 3647,20 грн. (три тисячі шістсот сорок сім гривень двадцять копійок) витрат, здійснених на проведення експертизи.

В решті вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача, яка подається до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 );

Відповідач: ОСОБА_2 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 );

Суддя Юрій БІЛОУС