Справа №296/4709/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого - судді Перекупка І.Г.

при секретарі судового засідання Українці Р.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

30.04.2025 представник позивача звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 88254,99 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,4 грн..

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 17.11.20126 між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № Z38.583.70063. Відповідно до умов кредитного договору банк зобов`язувався надати позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 23000,00 грн включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності, а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його з процентними платежами, (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього Договору.

Банк свої зобов`язання виконав, надав грошові кошти у сумі 23000,00 грн строком на 36 місяців. Зазначені обставини підтверджуються ордерами-розпорядженнями про видачу кредиту та про сплату страхового платежу від 17.11.2016. Позичальник свої зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість станом на 15.11.2023 в розмірі 88254,99 грн, яка складається з: заборгованість за основним боргом 23000 грн, заборгованість за відсотками 36707,23 грн, заборгованість за комісіями 28547,76 грн.

У зв`язку з порушенням позичальником умов договору, згідно із договором факторингу № 15/11/23 від 15.11.2023, АТ «Ідея Банк» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум», право вимоги до боржників, в тому числі до за кредитним договором № Z38.583.70063 від 17.11.2016, в якому відповідач виступає позичальником. Таким чином, ТОВ «ФК «Суперіум» набуло право вимоги до відповідача та стало новим кредитором за вищевказаним договором.

Загальна сума заборгованості Відповідача у відповідності до Реєстру боржників до договору факторингу № 15/11/23 від 15.11.2023 за кредитним договором № Z38.583.70063 складає 88254,99 грн, яка складається з: заборгованість за основним боргом 23000 грн, заборгованість за відсотками 36707,23 грн, заборгованість за комісіями 28547,76 грн.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м Житомира від 15.05.2025 цивільну справу № 296/4709/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - передано на розгляд Богунському районному суду міста Житомира

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.06.2025, цивільну справу передано на розгляд судді Перекупці І.Г.

Ухвалою судді Богунського районного суду м Житомира від 09.06.2025 по справі відкрито провадження та призначено до розгляду.

30.06.2025 відповідачка ОСОБА_1 через канцелярію суду подала заяву, в якому просить залишити без руху позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» в зв`язку з тим, що всі документи, які долучені до позовної заяви стосуються ОСОБА_2 , а не ОСОБА_1 .

Ухвалою судді Богунського районного суду м Житомира від 11.08.2025 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення зазначених недоліків позовної заяви до 30.09.2025.

29.08.2025 представником позивача через систему «Електронний суд» подано заяву про усунення недоліків та надано письмові докази щодо відповідачки ОСОБА_1 .

У судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві зазначив про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідачка ОСОБА_1 подала до суду заяву, в якій просить проводити розгляду справи у її відсутність та відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Суд, дослідивши всебічно і повно матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані сторонами докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 17.11.20126 між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № Z38.583.70063.

Відповідно до умов п. 1.1 зазначеного договору банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби у сумі 23000,00 грн.

Банк надав позичальнику кредит у день підписання даного договору строком на 36 місяців (п. 1.2).

Сторони погодили, що за користування кредитом позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 16,00% (Маржа банку) (п.1.4).

Станом на день укладення Договору змінна частина ставки, визначена за Рішенням правління банку, становить 9,50 %, що разом з Маржею банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 25,5000 % (п.1.5).

За обслуговування кредиту банком позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених, згідно з графіком щомісячних платежів за кредитним договором. Також у даному кредитному договорі сторони узгодили графік щомісячних внесків за кредитним договором.

15.11.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» укладено договір факторингу №15/11/23, згідно з яким АТ «Ідея Банк» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» право вимоги до боржників, у тому числі до за кредитним договором № Z38.583.70063 від 17.11.2016, укладеним з відповідачем.

Згідно з Витягом з реєстру боржників до вказаного договору факторингу, до ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» перейшло право вимоги за кредитним договором № Z38.583.70063 від 17.11.2016 у розмірі 88254,99 грн, яка складається з: заборгованість за основним боргом 23000 грн, заборгованість за відсотками 36707,23 грн, заборгованість за комісіями 28547,76 грн.

Відповідно до наданої позивачем довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором № Z38.583.70063 від 17.11.2016, ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі 88254,99 грн, яка складається з: заборгованість за основним боргом 23000 грн, заборгованість за відсотками 36707,23 грн, заборгованість за комісіями 28547,76 грн.

ТОВ «ФК Суперіум» надсилало ОСОБА_1 досудову вимогу про сплату заборгованості від 05.09.2024 за кредитним договором № Z38.583.70063 від 17.11.2016 у розмірі 88254,99 грн.

Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Відповідач ОСОБА_1 не виконала зобов`язання за договором про надання кредиту № Z38.583.70063 від 17.11.2016, укладеним з АТ «Ідея Банк». Однак, з якого саме дня після укладення кредитного договору суду встановити не вдалося. Відповідачу була видана сума кредиту в розмірі 23000,00 грн, а заборгованість за цією основною сумою боргу (тілом кредиту) в позові зазначена в розмірі 23000,00 грн. Тобто, вбачається, що позивач частково погашав платежі за кредитним договором, основна сума погашення йшла на погашення відсотків, однак, в якій сумі, з якою періодичністю, як зараховувалися платежі доказів відповідачем не надано. Тобто, за якою саме відсотковою ставкою нараховувалися відсотки на залишок тіла кредиту за користування кредитом, з Довідки, наданої позивачем, не вбачається. Крім того, судом встановлено, що на момент розгляду справи, у матеріалах справи відсутні належні докази, які б підтверджували правильність нарахування первісним кредитором відсотків за кредитним договором, зокрема, в частині визначення періоду такого нарахування, а також сум, з яких виходив, нараховуючи такі відсотки, та які бажає стягнути позивач за даним позовом. На підтвердження заборгованості позивачем надано тільки довідку-розрахунок заборгованості, яка не відображає ні період, за який здійснювалось нарахування процентів, ні відсоткову ставку, на яку згідно договору мають нараховуватись відсотки.

Звертаючись до суду з цією позовною вимогою ТОВ «ФК Суперіум» просило стягнути, зокрема, нараховані проценти та комісію за кредитним договором № Z38.583.70063 від 17.11.2016. Суду не наданий розрахунок первісного кредитора станом на день відступлення права грошової вимоги до ТОВ «ФК Суперіум».

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

В силу ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Між сторонами склалися цивільно-правові відносини, що витікають з кредитного договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 ЦК України).

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Положеннями частини першої статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Частиною другою статті 1056-1 ЦК України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилом ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Верховний Суд у постанові від 30 січня 2018 року в справі №161/16891/15 вказав, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 62 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Однак, позивач, в порушення вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надав суду первинних документів, які фіксують факти здійснення господарських операцій, зокрема, і виписки з особового рахунку позичальника, на підставі яких можна було б встановити заборгованість відповідача, а також розмір заборгованості у разі її наявності.

Тому суд вважає, що за відсутності інших доказів, наявні в матеріалах справи довідки заборгованості, які складені позивачем, не містять детальних розрахунків такої заборгованості, з яких б вбачалося здійснення боржником останніх оплат за кредитом, дані щодо руху коштів на рахунку, інформацію про внесення/невнесення відповідачем коштів на погашення заборгованості за кредитами та на оплату відсотків щомісячно. Такі довідки фактично є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача. В них міститься лише визначена позивачем сума заборгованості, однак відсутній детальний розрахунок такої за весь період кредитування щодо всіх її складових а відтак, вони не можуть бути підставою для стягнення заборгованості, оскільки не є доказом її безспірності.

Суд вважає, що, виходячи з принципу змагальності судового процесу, доведення умов кредитування і наявності заборгованості - є обов`язком позивача.

Крім того, сам по собі договір факторингу та реєстр прав вимоги до нього, які є похідними від кредитного договору, не є безумовними доказами підтвердження достовірності розміру заборгованості в цій частині.

Таким чином, з урахування викладеного та зважаючи на відсутність доказів розміру заборгованості за кредитним договором № Z38.583.70063 від 17.11.2016, в позовних вимогах необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 48, 76-82, 141, 247, 259, 263-265, 268, 273, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СУПЕРІУМ»», адреса місцезнаходження: 04053, м. Київ, Вознесенський узвіз, буд. 23-А, нежитлове приміщення № 35А, , наявний електронний кабінет.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повний текст рішення виготовлено 10.11.2025.

Суддя І.Г. Перекупка