Провадження № 2/522/2932/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Федчишеної Т. Ю.,

за участі секретаря судового засідання Коновал Д. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (надалі - ТОВ «Споживчий центр)» звернулося до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 04.04.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферти) № 04.04.2024-100003895.

Відповідно до умов договору, ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 4 000 грн. строком на 42 дні, дата повернення 15.05.2024. Процентна ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду «Економ». Процентна ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2,5% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім первинного періоду та періоду «Економ». Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку.

ТОВ «Споживчий центр» взяті на себе зобов`язання виконав в повному обсязі, перерахувавши відповідачу суму кредиту на його банківську картку відповідно до умов укладеного кредитного договору.

Проте позичальник свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість у розмірі 7 920,00 грн, з яких: 4 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 3 920,00 грн - заборгованість за відсотками, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 вважає позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Щодо доводів позивача про надання йому відповідно до умов договору кредиту в розмірі 4 000 грн, що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 04.04.2024 зазначає, що відповідно до додатків, доданих позивачем до позову, договір без номеру та дати, за твердженням позивача, має назву Пропозиція про укладення кредитного договору (кредитної лінії) оферта підписаний відповідачем за допомогою коду з смс- повідомлення. Проте вважає, що зі сторони позивача зазначений документ не підписаний, по тексту договору у рамці в наявності лише посилання на електронний підпис кредитодавця - підписано КЕП, яке розташовано в нетипових для розміщення кваліфікованих електронних підписів КЕП місцях. КЕП розміщується внизу документа, після тексту і реквізитів у нижній частині аркуша (ДСТУ 4163:2020), тому, на його думку, договір на який посилається позивач, не підписаний позивачем та не є укладеним у відповідності до ст. 639 ЦК України.

Крім того зазначає, що посилання позивача на отримання ним суми у розмірі 4 000 грн, що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 04.04.2024, є безпідставним, оскільки відповідно до доданої позивачем до позову копії квитанції від 04.04.2024 на суму 4 000 грн, платником зазначено - «Швидкий кредит», при цьому позивач не зазначив, яке відношення платник за зазначеною квитанцією має до ТОВ «Споживчий центр», а фінансові документи, які підтверджують отримання відповідачем суми у розмірі 4000 грн до позову не додано.

У відповіді на відзив позивач виклав свої арґументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та посилаючись на Закон України «Про електронну комерцію» зазначив, що між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем укладено кредитний договір шляхом: 1) отримання/ознайомлення відповідача з Пропозицією про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії) від 04.04.2024; 2) подання відповідачем Заявки кредитного договору № 04.04.2024-100003895 (кредитної лінії) від 04.04.2024; 3) надсилання відповідачем відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №04.04.2024100003895 (кредитної лінії) від 04.04.2024, у зв`язку з чим було укладено Кредитний договір №04.04.2024-100003895 від 04.04.2024 в електронній формі, що відповідно до норм чинного законодавства прирівнюється до письмової.

Щодо підписання договору та ідентифікації зазначив, що позивачем документи, що складають Кредитний договір підписувались електронним підписом, а відповідачем такі документи підписувались за допомогою одноразового ідентифікатора, який було надіслано у смс-повідомленні на номер, вказаним останнім, як фінансовий - .

Окрім того, цей номер телефону зазначений як контактний номер телефону відповідача в шапці відзиву на позовну заяву, що підтверджує належність цього номеру телефона відповідачу. Саме його було використано відповідачем для підписання Кредитного договору 04.04.2024.

Зазначає, що відповідач не заперечує, що вказаний засіб зв`язку належить йому, або що на час укладення договору він втратив вказаний засіб зв`язку, що може бути підтверджено відповідними засобами доказування.

Відтак, відповідачем та позивачем було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов правочину (кредитного договору), та підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором, що підтверджується належними доказами.

Вказані обставини відповідач не спростував належними та допустимими доказами.

Також підписуючи оферту відповідач підтвердив, що розуміє умови, на яких укладається договір. У відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), відповідачем вкотре було підтверджено його розуміння та чіткість умов укладання даного договору.

Таким чином, відповідач підтвердив факт ознайомлення зі змістом кредитного договору та погодився на відповідні умови кредитування. Також відповідачем не було надано відомостей щодо оскарження умов кредитного договору у судовому порядку.

Щодо видачі коштів відповідачу зазначив, що видача йому кредитних коштів підтверджується квитанцією № від 04.04.2024, яка є первинним платіжним документом у розумінні Закону України «Про платіжні послуги», а відтак - належним та допустимим доказом видачі коштів відповідачу.

Позивачем було перераховано кошти на картковий рахунок відповідача, номер якого зазначено ним у кредитному договорі (заявці), за допомогою інтернет еквайрингу - Liqpay, що підтверджується квитанцією про перерахування коштів, чим позивач виконав свої зобов`язання за договором своєчасно та в повному обсязі.

Крім того указує, що відповідачем при оформленні заявки було зазначено повний номер картки (електронного платіжного засобу відповідача), однак відповідно до постанов Правління Національного банку України «Про затвердження Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий фінансовий кредит)» від 03.11.2021 № 113, «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» від 05.11.2014 № 705 та «Про затвердження Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів» від 29.07.2022 № 164, позивач не може зазначати та зберігати у договорах, інших документах повний номер особистого електронного платіжного засобу відповідача.

Указує, що до матеріалів справи було надано електронні докази в паперовій формі (роздруківка тексту заявки кредитного договору №04.04.2024-100003895, відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцент) кредитного договору №04.04.2024-100003895), підписані одноразовим ідентифікатором «E655», які містять номер особистого електронного платіжного засобу відповідача, а саме: 4627-05ХХ-ХХХХ-1536.

Таким чином, електронний платіжний засіб відповідач зазначав самостійно в системі, інша інформація щодо рахунку відповідача у позивача відсутня, оскільки вона є банківською таємницею, якою володіє виключно Банк-емітент картки, тому вважає, що квитанція від 04.04.2024 про перерахування коштів, яка міститься в матеріалах справи, є належним доказом, оскільки містить інформацію щодо предмета доказування, як доказ перерахування грошових коштів за кредитним договором.

Зауважує, що зазначаючи у відзиві про відсутність доказів перерахування кредитних коштів, відповідачем не надано до суду виписки по рахунках відповідача в банківських установах, у тому числі по рахунку 4627-05XX-XXXX-1536, який останній зазначив в договорі як номер особистого платіжного засобу. Будь-яких претензій щодо невиконання позивачем свого обов`язку по наданню коштів протягом дії договору відповідач не заявляв.

Представник ТОВ «Споживчий центр» в судове засідання не з`явився, у позовній заяві та у відповіді на відзив просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача.

Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Від представника відповідача адвоката Дубіни О. А. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, призначеного на 11.09.2025 о 13:00, у зв`язку з його зайнятість в цей час в іншому судовому засіданні.

Дослідивши указане клопотання, суд зазначає, що обставини, на які посилається представник відповідача як на підставу для відкладення розгляду справи, не підтверджені жодними доказами.

Обґрунтовуючи підстави для відкладення розгляду справи представник відповідача не наводить обставин, за яких розгляд справи є неможливим, а наведені ним обставини не свідчать про неможливість розгляду справи.

Разом з тим, як зазначено у постанові Верховного Суду від 07.07.2022 № 918/539/16 відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Судом не встановлено неможливості розгляду справи за наведених обставин, тому враховуючи зазначене в сукупності суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Згідно з ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення є 25.12.2025.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

04.04.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферти) № 04.04.2024-100003895.

Указаний кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису, створеного за допомогою одноразового персонального ідентифікатора Е655.

Відповідно до умов договору ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 4 000,00 грн строком на 42 дні, дата повернення 15 травня 2024 року з використанням електронного платіжного засобу для надання коштів позичальнику за договором 4627-05ХХ-ХХХХ-1536.

Процентна ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду «Економ». Процентна ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2,5% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім первинного періоду та періоду «Економ». Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку.

Згідно з п. 3.1. договору за цим договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Пунктом 3.2. встановлено, що кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до п. 4.1. договору кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання Позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4627-05XX-XXXX-1536.

Згідно з п. 4.3. договору днем надання кредиту вважається: списання відповідної суми коштів з рахунку кредитодавця, а днем погашення кредиту/сплати платежу - день надходження коштів у касу кредитодавця готівкою або зарахування на поточний рахунок кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку кредитодавця. У випадку, якщо дата ініціювання платіжної операції з надання кредиту не співпадає з датою завершення цієї платіжної операції з надання кредиту, днем/датою надання кредиту є дата ініціювання цієї платіжної операції, якщо платіжна операція була завершена (навіть у випадку її завершення в пізнішу дату). Неможливість завершення ініційованої кредитодавцем платіжної операції з надання кредиту не з вини кредитодавця є скасувальною обставиною та призводить до припинення прав і обов`язків сторін за даним договором, включаючи обов`язок кредитодавця з надання кредиту. Неможливість видачі кредиту готівкою у зв`язку з нез`явленням позичальника для її отримання у дату надання/видачі кредиту, зазначену в заявці, є скасувальною обставиною та призводить до припинення прав і обов`язків сторін за даним Договором, включаючи обов`язок кредитодавця з надання кредиту. У випадку настання вказаних скасувальних обставин даний договір є розірваним та припиненим з дати надання/видачі кредиту, зазначеної в заявці. У випадку перерахування коштів позичальником на поточний рахунок кредитодавця, позичальник зобов`язаний забезпечити надходження коштів на останній день строку сплати платежу.

Відповідно до п. 6.1. договору позичальник зобов`язався використати кредит на зазначені в договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України, і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів шляхом внесення в касу кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок кредитодавця в такі терміни: а) повернення кредиту, сплата процентів - у терміни та строки, вказані у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти.

ТОВ «Споживчий Центр» виконало свої зобов`язання про надання кредиту в погодженому сторонами розмірі 4 000,00 грн, що підтверджується квитанцією ID операції: від 04.04.2024 призначення: «видача за договором № 04.04.2024-100003895.

Відповідно до довідки-розрахунку позивача за кредитним договором заборгованість відповідача складає 7 920,00 грн, а саме: 4 000,00 грн - заборгованості за тілом кредиту, 3 920,00 грн.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до положень статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (статті 628, 629 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду (частина 1 стаття 638 ЦК України).

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (частина 2 стаття 638 ЦК України).

За правилом частини 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до положень статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 № 127/33824/19.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно зі статтею 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частина 5 статті 11 Закону).

Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статті 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статті 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями статті 12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Згідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Як слідує з матеріалів справи, відповідач погодився на умови кредитного договору шляхом підписання його одноразовим ідентифікатором Е655. Зазначив, що розуміє, що підписує та укладає кредитний договір на вищевказаних умовах.

Таким чином, укладаючи кредитний договір у такий спосіб, сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, зокрема щодо форми його укладення, що передбачено викладеними вище нормами законодавства.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13 Велика Палата Верховного Суду наголосила на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначила, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17 та аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц.

Обов`язки сторін з доказування розподіляються таким чином: позивач повинен довести факти, що свідчать про існування правовідносин, з приводу яких виник спір, і про порушення відповідачем прав і законних інтересів позивача; відповідач же повинен довести ті факти, на які він посилається, обґрунтовуючи свої заперечення проти позову.

У постанові Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 334/3056/15 зроблено висновок, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Матеріалами справи підтверджено укладення між сторонами кредитного договору та виконання ТОВ «Споживчий Центр» своїх зобов`язань щодо надання відповідачу кредиту в погодженому сторонами розмірі 4 000,00 грн.

Факт зарахування коштів у сумі 4 000 грн на картку відповідача ОСОБА_1 підтверджується квитанцією ID операції: від 04.04.2024, з якої слідує, що сума у розмірі 4 000 грн перерахована 04.04.2024 22:28 на карту НОМЕР_1 *36 призначення платіжної операції: видача за договором № 04.04.2024-100003895.

Натомість відповідачем умови договору належним чином не виконувалися, що призвело до виникнення у нього заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4 000,00 грн, заборгованості за відсотками у розмірі 3 920,00 грн, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий Центр».

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, суд вважає, що ТОВ «Споживчий Центр» вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та заборгованості за відсотками.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування наявності заборгованості за кредитним договором №09.10.2024-100002514 від 09.10.2024, її розміру та правильності її нарахування, що свідчить про те, що стандарт доказування відповідачем не виконано.

Доводи відповідача, на які він посилається як на підставу своїх заперечень спростовуються матеріалами справи та не свідчать про наявність підстав для відмови у задоволенні позову.

З урахуванням наведеного, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача також підлягають документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору, понесені останнім при поданні позовної заяви до суду, а саме в розмірі 2 422, 40 грн.

Керуючись ст. ст. 13, 81, 141, 279, 263-265, 353 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 04.04.2024-100003895 від 04.04.2024 у розмірі 7 920 (сім тисяч дев`ятсот двадцять) грн, яка складається з: 4 000,00 грн - заборгованості за тілом кредиту, 3 920,00 грн - заборгованості за відсотками.

Стягнути ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», , адреса: м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя Тетяна ФЕДЧИШЕНА