Справа № 346/2616/25
Провадження № 22-ц/4808/1397/25
Головуючий у 1 інстанції Сольський В. В.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів: Василишин Л.В., Баркова В.М.,

розглянувши у письмовому провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок», в інтересах якого діє адвокат Гурський Герман Юрійович, на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Сольським В.В. 17 липня 2025 року в м. Коломия Івано-Франківської області,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кошельок» через свого представника Гурського Г.Ю. звернулося з позовними вимогами до ОСОБА_1 , які мотивує тим, що 22 жовтня 2021 року між нею та ТОВ «Кошельок» укладено договір №-499572 про надання коштів у позику, на умовах строковості, зворотності, платності, за якими відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним.

Кредитодавець ТОВ «Кошельок», виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши кредит відповідно до умов укладеного Кредитного договору та перерахував грошові кошти на банківську картку ОСОБА_1 .

Відповідачка ОСОБА_1 кредит не сплачувала, внаслідок чого у неї виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 17 442,00 грн.

Враховуючи наведене, представник ТОВ «Кошельок» просив задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості й понесені судові витрати.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 липня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» заборгованість за Договором №-499572 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 22 жовтня 2021 року в розмірі 7344 (сім тисяч триста сорок чотири) гривні, з яких: 5100 грн - заборгованість за тілом кредиту; 2244 грн - заборгованість за процентами.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги

В поданій ТОВ «Кошельок» чарез представника адвоката Гурського Г.Ю. апеляційній скарзі зазначено, що вказане рішення ухвалене судом з неповним з`ясуванням обставин справи, порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Так, відмовляючи частково у задоволенні позовних вимог, суд не врахував наявність подовженого періоду користування кредитом строком на 90 календарних днів. Зокрема, п. 3.6. кредитного договору №39572 від 22 жовтня 2021 року сторони погодили умови про те, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення початкового періоду користування кредитом є відкладальною обставиною, у розумінні ст. 212 ЦК України, відповідно до якої особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні.

Вважає, що суд помилково послався у рішенні на строк кредитування тільки 20 днів, а мав зазначити 110 календарних днів, як передбачено пп. 3.6., 3.7., 3.8 кредитного договору.

Зазначив, що судом не враховано те, що користування кредитними коштами після закінчення лояльного періоду є відкладальною обставиною, наслідком якої є подовження строку користування на наступних умовах: зобов`язання щодо повернення основної суми переносяться на наступний день після закінчення лояльного періоду, але не більше ніж на 90 днів; з наступного дня після закінчення лояльного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 803 % річних, що становить 2,2% у день від суми кредиту за кожен день користування ним.

Відтак, ТОВ «Кошельок» та ОСОБА_1 погоджено пролонгацію кредитного договору. Не виконання відповідачем умов договору, що передбачають вчасне здійснення платежів згідно графіку погашення кредиту та погашення процентів, нарахованих за користування ним, відповідно до графіку платежів (протягом 20 днів лояльного періоду, тобто у строк до 10.11.2021 року), призвело до настання відкладальної обставини у розумінні ст. 212 ЦК України, внаслідок чого відбулася автопролонгація на 90 днів тобто з 11.11.2021 року до 08.02.2022 року.

ОСОБА_1 неодноразово користувалася послугами кредитування, наданими їй ТОВ «Кошельок», що свідчить про те, що їй відомі усі істотні умови кредитування та наслідки їх невиконання.

Вважає, що проценти, визначені кредитним договором, жодним чином не суперечать вимогам чинного законодавства, а відповідачка ознайомилася з усіма умовами договору та погодилася з ними.

Крім того, кредитний договір не визнавався у судовому порядку недійсним, в тому числі й щодо строку кредитування. Умови цього договору не є несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору.

Зазначив, що суд також не вирішив питання щодо розподілу судових витрат у даній справі. Так, адвокатом Гурським Г.Ю. додано до матеріалів позовної заяви орієнтовний розрахунок витрат на надання правової допомоги згідно з яким розмір витрат складає 10 000 грн. Однак, судом не надано оцінки такому розрахунку, що вказує на неповноту судового рішення.

З урахуванням наведеного, представник ТОВ «Кошельок» просив скасувати рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області у частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитом у розмірі 7344 грн і 3 000 грн судових витрат та ухвалити нове яким позовні вимоги ТОВ «Кошельок» задовольнити у повному обсязі.

Крім того просив стягнути з відповідачки на користь товариства витрати зі сплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.

Позиція інших учасників справи

ОСОБА_1 з доводами апеляційної скарги не погодилася, у відзиві на апеляційну скаргу просила у її задоволенні відмовити.

Вважає, що умовами кредитного договору передбачено лише 20-денний строк надання кредиту, тобто з 22.10.2021 року по 10.11.2021 року, а нарахування процентів після закінчення строку дії договору тобто з 11.11.2021 р. по 08.02.2022 року є безпідставним та таким, що виходить за межі договірних зобов`язань сторін. Нарахування процентів після закінчення строку дії договору можливе лише за наявності нової угоди або продовження чинного договору, однак у даному випадку будь-яких дій на продовження кредитного договору або укладення нового сторонами не вчинялося.

Відтак, на переконання відповідачки, позивач мав право нараховувати проценти за користування кредитними коштами лише у межах строку надання таких коштів, а після закінчення строку дії кредитного договору у нього відсутні правові підстави нарахування будь яких процентів.

Вважає, що у наданих позивачем ТОВ «Кошельок» суду кредитному договорі та графіку розрахунків, не містяться підпису жодної із сторін цього договору. Тому переконана, що позивачем не доведено належними, допустимими доказами позовних вимог, а надані суду докази є недостатніми та не дають підстав для висновків про наявність обставин справи, що входять до предмету доказування.

Крім того, відповідачка не погодилася й з наданим представником позивача розрахунком судових витрат. Зокрема, позивачем не додано належного розрахунку та квитанції про надання правничої допомоги, як цього вимагає чинне законодавство.

Неподання розрахунку (детального опису робіт, (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат часу по кожному виду роботи, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу, що є підставою для відмови у стягненні витрат на правничу допомогу. Верховний Суд у своїх висновках неодноразово наголошував на цьому.

Відтак, вимогу представника позивача щодо витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн. вважає неспівмірною із складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг.

Беручи до уваги вищенаведене просила, у задоволенні позовних вимог у частині стягнення відсотків у розмірі 12342, 00 грн відмовити.

Позиція Івано-Франківського апеляційного суду

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Із матеріалів справи встановлено, що ціна позову в даній справі становить 17 422, 00 грн і є меншою тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028 грн * 30 = 90 840 грн), тому справа відноситься до категорії малозначної справи в силу вимог закону.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно із частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. ст. 263, 264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним i обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають iз встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст.367 ЦПК України, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є обґрунтованою, виходячи з таких підстав.

Фактичні обставини справи

Між ТОВ «Кошельок» та ОСОБА_1 22.10.2021 року укладений Договір №-499572 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію»(а.с. 11-16).

Обставини підписання кредитного договору відповідачкою не заперечуються, що дає підстави дійти висновку, що договір нею був акцептований.

За умовами п. 1.1 Договору ТОВ «Кошельок» надає позичальнику грошові кошти в розмірі 5100,00 гривень на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених договором. відповідно до п. 2.1. Договору кредит надається строком на 20 днів.

Відповідно до п. 1.2. тип кредиту споживчий кредит.

Пунктом 1.3.2. договору передбачено, що проценти за користування кредитом: 2352,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,20 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Відповідно до п. 1.3.3. договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 2,20 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Дисконтна процентна ставка за користування кредитом становить 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом на строк лояльного періоду (п. 1.3.3.1. договору).

Пунктом 1.4. договору передбачено, що тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.3.4., 3.5., 3.6. цього договору.

У пункті 2.1 договору визначено, що кредит надається строком на 20 (двадцять діб) днів, далі «Лояльний період»), початком якого є дата підписання договору, а закінченням є дата зарахування на поточний рахунок кредитодавця.

Пунктом 2.2. договору встановлено, що сторони погодили, що встановлений в п.2.1 договору строк лояльного періоду може бути продовжено позичальником, шляхом оплати ним протягом лояльного періоду всіх процентів, фактично нарахованих за користування кредитом.

Відповідно до п.2.3. договору позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом до закінчення строку, визначеного п. 2.1. цього договору.

Згідно п.3.1. договору проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом.

Відповідно до п.3.3. договору сторони домовились, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіка платежів, що є додатком до цього договору.

Пунктом 3.6. договору передбачено, що сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення лояльного періоду користування кредитом є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 ЦК України, що має наслідком подовження строку користування кредитом на наступних умовах: пункт 3.7. зобов`язання щодо повернення основної суми переносяться на наступний день після закінчення лояльного періоду, але не більше ніж на 90 днів після закінчення лояльного періоду; пункт 3.8. з наступного дня після закінчення лояльного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 803 (вісімсот три) процента річних, що становить 2,2 проценти в день від суми кредиту за кожен день користування ним.

Договір містить повну інформацію щодо особи позичальника, його персональні дані, номер мобільного телефону, на який було відправлено одноразовий ідентифікатор в якості аналога власноручного підпису позичальника.

Додатком №1 до вказаного договору є графік розрахунків, яким встановлено періодичність та розміри платежів позичальника (а.с.16 зворот).

Листом центрального відділення ПАТ «МТБ Банк» у м. Києві від 15.05.2025 року вихідний №05/642-05/20 підтверджено, що 22.10.2021 року о 19:58:18 з сумою платежу 5100 грн. операція (ID транзакції 42385743, ID кредиту 55041, ID заявки на кредит 499572) була успішно проведена через систему «xPay» та зарахована на картку НОМЕР_1 (а.с.22).

Датованим 22.10.2022 року повідомленням «xPay» доводиться проведення 22.10.2021 року успішної транзакції (ордер ID транзакції - 42385743 про зарахування коштів клієнту в сумі 5100 грн.(а.с.23).

Згідно з детального розрахунку заборгованості за Договором №-499572 від 22.10.2021 року відповідачка заборгувала позивачу 17442,00 грн., з яких 5100,00 грн. - тіло кредиту, 6 2244 грн. відсотки в межах лояльного періоду, 10098,00 грн. - відсотки за продовжений строк користування позикою (а.с.18-19).

Застосовані норми права

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За положеннями ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

За положеннями ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Частиною 1 статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством).

Статтею З Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувана електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

За правилами ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Відповідно до ч. 3 ст. 207 ЦК України, використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі №732/670/19, від 23.03.2020 року у справі №404/502/18, від 07.10.2020 року №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму.

Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (ч. 1 ст. 640 ЦК України).

Пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір може бути відкликана до моменту або в момент її одержання адресатом. Пропозиція укласти договір, одержана адресатом, не може бути відкликана протягом строку для відповіді, якщо інше не вказане у пропозиції або не випливає з її суті чи обставин, за яких вона була зроблена (ч.ч. 1, 3 ст. 641 ЦК України).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції (ст. 642 ЦК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України).

Висновки суду апеляційної інстанції

Як вбачається з матеріалів справи, 22.10.2021 року між відповідачкою та ТОВ «Кошельок» за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи останнього було укладено електронний договір №-499572 про надання споживчого кредиту в розмірі 5100 грн., які було перераховано відповідачці того ж дня, що не заперечується вдповідачкою.

У п. 3.6 Договору сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення лояльного періоду користування кредитом є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 ЦК України, що має наслідком продовження строку користування кредитом, зокрема, за умови зобов`язання щодо повернення основної суми переноситься на наступний день після закінчення лояльного періоду користування кредитом, що погоджений між сторонами строком в 20 днів, але не більше ніж на 90 днів після закінчення такого періоду.

Таким чином, оскільки позичальник у встановлений в Договорі строк 20 днів не виконала свої зобов`язання та не повернула грошові кошті, кредитор, у відповідності до вимог п. 3.6 Договору, продовжив нараховувати проценти за користування позикою протягом наступних 90 днів.

Загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Кошельок» склав 17 442 грн., з яких 5100 грн. - заборгованість за кредитом, 12 342 грн. - заборгованість за процентами.

Вказана заборгованість підтверджена детальним розрахунком заборгованості за Договором та відповідачкою не спростована.

Суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права в частині стягнення з відповідача процентів, внаслідок чого доводи апеляційної скарги слід визнати обґрунтованими, рішення суду в частині стягнення процентів змінити, стягнувши заявлений позивачем їх розмір.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до умов договору про надання правової допомоги від 12.02.2025 року та додатку до нього від 15.05.2025 року, підписаних ТОВ «Кошельок» та АБ «Герман Гурський та партнери», сторонами погоджено, що клієнту надано правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 10000 грн., за підготовку апеляційної скарги 4000 грн.,яка підлягає до сплати не пізніше 10 днів з дати ухвалення судом рішення у справі.

Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачкою подана заява про зменшення судових витрат у зв`язку з іх неспівмірністю.

Колегія суддів дійшла висновку, що обґрунтованими є витрати за послуги складання позовної заяви та апеляційної скарги, а всі інші послуги (оформлення документів на правничу допомогу, збір та аналіз доказів, формування додатків до позову, відправка стороні копій тощо) входять у загальний обсяг надання правничої допомоги, тому окремої оцінки не потребують.

Таким чином, з відповідачки підлягають стягненню витрати на правничу допомогу за складання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 8 000 грн. (по 4 000 грн за кожен документ).

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з огляду на те, що позов задоволено, з відповідачки на користь ТОВ «Кошельок» підлягають стягненню також судові витрати по сплаті судового збору в суді першої інстанції в розмірі 2422,40 грн., в суді апеляційної інстанції в розмірі 3633,60 грн., та витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 8 000 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» задовольнити.

Рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської областівід 17 липня 2025 року в частині стягнення процентів змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» (, вул. Антонова, 8А, с. Чайки, Києво-Святошинський район, Київська область, 08135) заборгованість по сплаті процентів за кредитним договором № 39572 від 22 жовтня 2021 року у розмірі 17442 (сімнадцять тисяч чотириста сорок дві) гривні , яка склалається з 5100 (п`ять тисяч ста) гривень - заборгованість за кредитом, 12 342 (дванадцять тисяч триста сорок двох) гривень - заборгованість за процентами.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» (, вул. Антонова, 8А, с. Чайки, Києво-Святошинський район, Київська область, 08135) 6056,00 (шість тисяч п`ятдесят шість) гривень витрат зі сплати судового збору в суді першої і апеляційної інстанції.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» (, вул. Антонова, 8А, с. Чайки, Києво-Святошинський район, Київська область, 08135) 3633,60 (три тисячі шістсот тридцять три гривні шістдесят копійок) витрат зі сплати судового збору та 8000 (вісім тисяч) гривень витрат на правничу допомогу в суді першої та апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач І.О. Максюта

Судді: Л.В. Василишин

В.М. Барков

Повний текст постанови складено 24 грудня 2025 року.