Справа № 487/9395/25
Провадження № 2-н/487/2842/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.12.2025 м.Миколаїв

Суддя Заводського районного суду м. Миколаєва Притуляк І.О., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію,

ВСТАНОВИВ:

13.06.2025 року представник ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» - Циплакова О.С. звернулася до суду із заявою, сформованою в системі «Електронний суд», про видачу судового наказу, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за спожиту електричну енергію за період з березня 2024 по квітень 2025 року у розмірі 35011,75 грн. Крім того просив стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 302,80 грн.

Вивчивши матеріали заяви, приходжу до такого висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються, серед іншого: копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

У заяві про видачу судового наказу представник ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» зазначає, що ОСОБА_2 є споживачем електричної енергії та на його ім`я відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до с. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) індивідуальний або колективний споживач; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Проте, згідно з Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру від 16.12.2025 року №2132969, ОСОБА_2 з 01.11.2016 року значиться зареєстрованим за іншою адресою.

При цьому, заявником не додано доказів, які свідчать про те, що ОСОБА_2 є власником житла за адресою: АДРЕСА_1 або за згодою власника користується цим майном, у зв`язку з чим зобов`язаний його утримувати, що між сторонами укладено договір про постачання електричної енергії.

Отже суду не надано доказів, що ОСОБА_2 є споживачем комунальних послуг наданих по даному житлу.

Суд враховує положення ст. 322 ЦК України, відповідно до яких власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зважаючи на спрощений порядок розгляду вимог у наказному провадженні, і відсутність у боржника можливості заперечувати проти таких вимог на стадії їх розгляду судом, заява про видачу судового наказу та додані до неї документи мають містити вичерпні відомості про підстави та час виникнення у заявника права вимоги, а також її розмір.

З наведеного виявлено, що заявником не додані документи, якими він обґрунтовує свої вимоги.

Відтак, заява про видачу судового наказу не відповідає вимогам ст. 163 ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 161, 163, 260, 353 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію - відмовити.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: І.О. Притуляк