Справа № 953/1692/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" грудня 2025 р. м.Харків

Київський районний суд м.Харкова у складі головуючого судді Колесник С.А., розглянувши матеріали цивільної справи №953/1692/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Непочатих Вікторія Володимирівна про визнання заповіту недійсним,

У С Т А Н О В И В:

В провадженні Київського районного суду м.Харкова перебуває цивільна справа №953/1692/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Непочатих Вікторія Володимирівна про визнання заповіту недійсним.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.12.2025, у зв`язку зі звільненням ОСОБА_3 з посади судді Київського районного суду м.Харкова рішенням Вищої ради правосуддя від 16.12.2025 №2669/0/15-25, справу передано для розгляду судді Колесник С.А.

Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), а також практики Європейського суду з прав людини, які, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні п.1 ст.6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Відповідно до ч. 1 ст.8 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Під підсудністю у цивільному процесуальному праві розуміють інститут (тобто сукупність правових норм), який регулює віднесення справ, які підлягають розгляду судами цивільної юрисдикції, до відання конкретного суду судової системи України для розгляду по першій інстанції. Тобто, визначити підсудність цивільної справи означає встановити компетентний, належний суд у цій справі.

Згідно зі ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Так, 21.02.2025 до Київського районного суду м.Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Непочатих Вікторія Володимирівна про визнання заповіту недійсним.

З позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що він просить визнати недійним заповіт, складений ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким остання заповіла малолітньому ОСОБА_5 свою квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.02.2025, справу передано для розгляду судді Глос М.Л.

Ухвалою судді Київського районного суду м.Харкова Глос М.Л. від 07.03.2025 відкрито провадження у справі, в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

21.02.2025 позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову.

Ухвалою судді Київського районного суду м.Харкова Глос М.Л. від 07.03.2025 задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Непочатих Вікторія Володимирівна про визнання заповіту недійсним. Вжито заходи забезпечення позову: накладено арешт з забороною відчуження на квартиру АДРЕСА_1 ; заборонено відповідачу у справі та будь-яким третім особам здійснювати дії щодо огляду, оцінки, технічної інвентаризації квартири з метою підготовки документів про зміну власника, перереєстрації майна на іншу особу до набрання законної сили судовим рішенням за підсумками розгляду цієї справи по суті.

Ухвалою судді Київського районного суду м.Харкова Глос М.Л. від 07.03.2025 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Зобов`язано приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Матейченко Олесю Володимирівну, надати суду належним чином посвідчені копії матеріалів спадкової справи №2/2018, відкритої після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 31.10.2025 закрито підготовче провадження та призначено до розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Непочатих Вікторія Володимирівна про визнання заповіту недійсним.

За загальним правилом, передбаченим ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Водночас згідно ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Відповідно до змісту ст.ст. 1216-1218, 1221, 1223, 1241 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), та здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а місцем її відкриття є останнє місце проживання спадкодавця або, якщо це місце невідоме місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна місцезнаходження основної частини рухомого майна. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України.

Таким чином, право на спадкування є не абстрактним, а цілком конкретним і невіддільним від предмету спадкування (спадкової маси, спадкового майна). Тож таким же конкретним є і питання визнання недійсною відмови від прийняття спадщини, оскільки, його кінцевими метою і результатом є реалізація (захист) права спадкоємця за заповітом чи за законом на спадкування певного майна (частки в ньому), а відтак, набуття в порядку спадкування у власність майна чи унеможливлення такого.

Верховним Судом у постанові 27.03.2019 року в справі № 646/8916/17 вказано, що позови, які виникають з приводу нерухомого майнаце позови, пов`язані з нерухомим майном, нерухомістю, нерухомою річчю, а тому всі позови у спорах, які є наслідком правовідносин, пов`язаних з обігом нерухомого майна, повинні бути пред`явлені до суду за місцем знаходження цього майна.

Згідно із постановою Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 року в справі № 911/2390/18 виключна підсудність стосується в цілому всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору. Виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Враховуючи те, що до складу спадщини померлої ОСОБА_4 , заповіт якої позивач просить визнати недійсним, входять майнові права на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , що знаходиться в Слобідському районі м.Харкова, вважаю, що на вказаний спір розповсюджується правило виключної підсудності.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

З огляду на вказане, вважаю, що дана справа належить до територіальної юрисдикції Слобідського районного суду м.Харкова, за місцем знаходження нерухомого майна, якого опосередковано стосується спір, тож наявні достатні підстави для передачі її за підсудністю до вказаного суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 27, 30, 31, 258-261, 353-355 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу №953/1692/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Непочатих Вікторія Володимирівна про визнання заповіту недійсним, передати за підсудністю до Слобідського районного суду м.Харкова (вул.Холодноярська, 5, м.Харків, 61068), після набрання даною ухвалою законної сили.

Копію ухвали суду надіслати сторонам у справі.

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою ЦПК України підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 31 ЦПК України, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/sud.

Суддя С.А.Колесник