Провадження № 2/686/5123/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2025р. м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд в складі: головуючого судді Продана Б.Г., при

секретарі Боднар А.П., за участю позивача ОСОБА_1 , представника

відповідача Андрущенко А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду

в м. Хмельницькому цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_1 до Державного підприємства «Лісогосподарський іноваційно-аналітичний

центр» про стягнення додаткової соціальної відпустки,

ВСТАНОВИВ:

20 травня 2025 року позивач звернулась до суду із позовом до Державного підприємства «Лісогосподарський інноваційно-аналітичний центр» про визнання протиправною відмови ДП «ЛІАЦ» у нарахуванні та виплаті грошової компенсації за невикористані дні соціальної додаткової відпустки за статусом «одинока матір» за 2016-2024 робочі роки та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити компенсацію за невикористані 90 днів додаткової соціальної відпустки. В уточнених вимогах вказує, що компенсація складає суму 81 413,80 грн. та просить зобов`язати відповідача її виплатити.

В обґрунтування позову зазначає, що перебуває з відповідачем у трудових відносинах з 04.02.2016 року. 04 квітня 2025 року позивач отримала наказ «Про введення в дію нового штатного розпису та структури з 01 червня 2025 року» та попередження про наступне звільнення. Тому в зв`язку із наступним вивільненям, яке відбудеться не пізніше ніж як за два місяці з моменту ознайомлення, ОСОБА_1 направила 07.04.2025 року до ДП «ЛІАЦ» звернення із заявою та документами про нарахування їй у зв`язку із вивільненням - компенсації за невикористану додаткову соціальну відпустку, як одинокій матері, яка самостійно виховує дитину (2016 - 2025р), яку вона не використовувала за весь період роботи на підприємстві. На підтвердження тих обставин, що вона виховує сама дитину позивач надала підтверджуючі документи.

Однак, 09.05.2025 року позивач отримала відповідь, що на думку ДП «ЛІАЦ», надані нею документи не підтверджують, що вона має право на додаткову соціальну відпустку, як одинока матір, яка самостійно виховує дитину, тому не має права на нарахування та виплату компенсації за невикористану додаткову відпустку. Позивач вважає таку відмову незаконною, у зв`язку із чим звернулась із даним позовом.

Відповідачем надано відзив на позов, проти позовних вимог заперечує, вказує, що відповідно до статті 19 Закону України «Про відпустки» одинокі матері мають право на додаткову (соціальну) відпустку тривалістю 10 днів без урахування святкових та неробочих днів. У разі звільнення невідбута відпустка цього виду компенсується у встановленому порядку. Разом з тим, на законодавчому рівні термін «одинока матір» чітко не визначений, вичерпного переліку документів, які така особа має надати роботодавцю для оформлення вказаної відпустки чи компенсації за невідбуту відпустку, законодавством також не встановлено. Вказує, що подані позивачем у 2024 році документи, викликають сумніви у її статусі «одинокої матері, яка самостійно виховує дитину», у зв`язку із чим не можливо зробити однозначний висновок, що позивач протягом 2016-2024 років була одинокою матір`ю, яка самостійно виховувала дитину та, відповідно, мала право на отримання додаткової соціальної відпустки.

Щодо уточнених вимог із зазначенням суми компенсації, то заперечує проти її прийняття, вказує що із наданого розрахунку не можливо зрозуміти чи враховано позивачем усі наведені періоди її простою та інші обставини, що варто врахувати при обрахунку належної до сплати суми.

Позивач надала відповідь на відзив, вказує, що з наданих розрахунків встановлено порядок їх здійснення та вказано періоди, які враховувались при визначенні суми середньоденного заробітку, вважає заперечення представника відповідача безпідставними.

02.06.2025 року по справі відкрито провадження, призначено підготовче засідання.

11.09.2025 року справу призначено до слухання по суті.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задоволити із наведених підстав.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечила, вважає його безпідставним та необґрунтованим, вказує що подані позивачем документи викликають сумнів у тому, що вона самостійно виховує дитину і має право на отримання додаткової відпустки та відповідно, грошової компенсації.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та надані докази, оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступні обставини та правовідносини.

Судом встановлено, що з 04.02.2016 року ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах з Державним підприємством «Лісогосподарський інноваційно-аналітичний центр».

04 квітня 2025 року позивач отримала наказ «Про введення в дію нового штатного розпису та структури з 01 червня 2025 року» та попередження про наступне звільнення. 07.04.2025 року позивач направила до ДП «ЛІАЦ» звернення із заявою та документами про нарахування їй у зв`язку із вивільненням - компенсації за невикористану додаткову соціальну відпустку, як одинокій матері, яка самостійно виховує дитину (2016 - 2025р), яку вона не використовувала за весь період роботи на підприємстві.

На підтвердження тих обставин, що позивач виховує сама дитину нею було надало наступні документи: Заява. Свідоцтво про народження дитини. Витяг з державного реєстру актів цивільного стану; Довідка Хмельницького обласного управління лісового та мисливського господарства № 03-239 від 24.02.2016 року (попереднє місце роботи), про те що вона не отримувала у 2016 році компенсацію за соціальну відпустку, як одинока мати. Довідка УОХМР Хмельницький колегіум ім.В.Козубняка №01-33/92 від 14.04.2016 року, про те що батько дитини не бере участі у вихованні дитини (не спілкується з вчителями, не забирає дитину додому, не бере участі у батьківських зборах). Довідка КЗЗСО «Ліцей №16 ім.В.Козубняка ХМР» № 01-41/323 від 30.08.2024 року, про те що з 2019 року по 2024 рік батько дитини не спілкувався з класним керівником, не відвідував школу і батьківські збори. Довідка КЗЗСО «Ліцей №16 ім.В.Козубняка ХМР» № 01-41/343 від 05.09.2024 року, про те що 2017 році та 2018 році батько дитини не спілкувався з класним керівником, не відвідував школу і батьківські збори. Акт КП Хмельницької міської ради від 06.09.2024 року з підписами трьох сусідів про те що ОСОБА_1 сама з сином проживає за місцем реєстрації з 2014 року та батько дитини не відвідує сина, не забирав його та не приймав участі у його вихованні. Довідка зі служби у справах дітей Хмельницької міської ради № 2142/01-31 від 09.09.2024 року про те що батько сина не звертався до служби у справах дітей для визначення графіку відвідування сина. Відповідь-роз`яснення Центрального міжрегіонального управління державної служби з питань праці № Ц/1/2763-ЦА-24 від 04.11.2024 року на звернення ОСОБА_1 щодо підтвердження її права на соціальну відпустку як матері, яка виховує сама дитину.

9 травня 2025 року позивач отримала відповідь, що на думку ДП «ЛІАЦ», надані нею документи не підтверджують ті обставини, що вона має право на додаткову соціальну відпустку, як одинока матір, яка самостійно виховує дитину, тому не має права на нарахування та виплату їй компенсації за невикористану додаткову відпустку, як «одинока матір», яка самостійно виховує дитину.

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Так, згідно статті 19 Закону України «Про відпустки» від 15 листопада 1996 року №504/96 ВР, одинокій матері, надається щорічно додаткова оплачувана відпустка тривалістю 10 календарних днів без урахування святкових і неробочих днів (стаття 73 Кодексу законів про працю України).

Законодавством України про працю не передбачено строку давності, після закінчення якого працівниця одинока мати втрачала б право на додаткову соціальну відпустку передбачену статтею 19 Закону України «Про відпустки» від 15 листопада 1996 року. Тому, якщо працівниця з якихось причин не скористалася цим правом і не використала цю відпустку за минулі роки вона має право використати цю відпустку, а у разі звільнення (незалежно від підстав) роботодавець зобов`язаний виплатити такій працівниці компенсацію за всі невикористані дні відпусток.

Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.92 р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (із змінами) одинокою матір`ю слід вважати жінку, яка не перебуває у шлюбі і у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено у встановленому порядку за вказівкою матері; вдову, іншу жінку, яка виховує і утримує дитину сама.

Проте після введення в дію Закону України "Про відпустки" (504/96 ВР) таке поняття одинокої матері не повинно застосовуватися, оскільки п. 5 частини 12 ст.10 цього Закону визначає одиноку матір як таку, яка виховує дитину без батька. Отже, участь батька або інших осіб в утриманні дитини не позбавляє матері статусу одинокої.

Для жінки, яка виховує дитину без батька документами для підтвердження права на отримання додатковою оплачуваної відпуски згідно статті 19 Закону України «Про відпустки» від 15 листопада 1996 року можуть бути: Копія свідоцтва про народження дитини; Копія свідоцтва про розірвання шлюбу; Офіційно складений, оформлений і засвідчений у встановленому порядку документ, в якому з достатньою достовірністю підтверджується відсутність участі батька у вихованні дитини. Зокрема, для прикладу, таким документом, може бути: рiшення суду про позбавлення вiдповiдача батькiвських прав; ухвала суду чи постанова слiдчого про розшук вiдповiдача в справi за позовом про стягнення алiментiв; акт, складений соцiально-побутовою комiсiєю, створеною первинною профспiлковою органiзацiєю чи будь-якою iншою комiсiєю, утвореною на пiдприємствi, в установi, органiзацiї, або акт дослiдження комiтетом самоорганiзацiї населення, у якому зi слiв сусiдiв (за наявностi їхнiх пiдписiв в актi) пiдтверджується факт вiдсутностi участi батька у вихованнi дитини; довiдка зi школи про те, що батько не бере участi у вихованнi дитини (не спiлкується з учителями, не забирає дитину додому, не бере участi в батькiвських зборах), тощо.

Також у постанові Верховного Суду України від 18.04.2022 року по справі № 320/11614/20 вказується що довідки зі школи про те що батько не бере участь у вихованні дитини (не спілкується з учителями, не забирає дитину додому, не бере участі в батьківських зборах та акт складений соціально-побутовою комісією є підтвердженням статусу «одинокої матері», яка самостійно виховує дитину. І при звільнені жінка має право на компенсацію за невикористані додаткову соціальну відпустку, як «одинока матір» яка сама виховує дитину за всі роки, які жінка працювала на підприємстві та не використовувала дану відпустку.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем не правомірно відмовлено ОСОБА_1 в нарахуванні та виплаті компенсації за невикористану додаткову відпустку, як «одинока матір», яка самостійно виховує дитину з тих підстав, що нею не підтверджено статус «одинокої матері», що призвело до порушення прав позивача.

Так, суд критично оцінює заперечення представника відповідача в тій частині, що надані ОСОБА_1 документи не підтверджують статус «одинокої матері» для виплати компенсації за невикористану соціальну відпустку «як одинока матір» за 2016-2024 рр.

Відповідач у своїх запереченнях вважає що витяг з державного реєстру актів цивільного стану № 8, який сформований 01 березня 2012 року, не може підтверджувати статус позивача як одинокої матері, оскільки після 2012 року вона могла одружитися, а її новий чоловік міг усиновити її сина та брати активну участь у його вихованні. Такі твердження є лише припущенням відповідача, оскільки витяг з державного реєстру актових станів про народження є офіційним документом, який підтверджує факт народження дитини і містить дані про неї, внесені до державного реєстру актів цивільного стану. У разі усиновлення, на підставі рішення суду, видається нове свідоцтво про народження дитини і відповідно вносяться нові дані до витягу щодо реєстрації народження. Свідоцтво про народження сина позивач видане 30 вересня 2009 року.

Також ДП «ЛІАЦ» вважає що надані позивачем довідки із закладу освіти де навчався її син не підтверджує факт що батько дитини не брав участі у вихованні дитини та не вказує що позивач, як мати відвідувала школу, спілкувалася з класним керівником, брала участь у батьківських зборах, - що також оцінюється судом критично, оскільки форма таких довідок законодавством не визначена.

Відповідач також вважає, що акт складений комітетом самоорганізації населення, в якому зі слів сусідів (за наявності їх підписів) підтверджується факт відсутності участі батька у вихованні дитини з дуже низькою вірогідністю може вважатися належним та підтверджувати, що батько дитини з 2014 року по 2024 рік не відвідував сина та не брав участі у його вихованні.

Суд наголошує, що відповідний акт був складений в присутності майстра, головою комісії і за участю сусідів, які надали комісії копії своїх паспортів та засвідчили своїми підписами факт того що ОСОБА_1 сама виховує сина. В акті є підписи сусідів, підпис майстра, яка засвідчує підписи сусідів та підпис голови комісії (в.о. директора УМК «Дубове»). Тоді як встановленої форми довідки зі школи та акту комітету самоорганізації населення немає.

Відтак, сумніви відповідача у поданих позивачем документах є безпідставними, а заперечення щодо них необґрунтованими, оскільки, для жінки, яка виховує дитину без батька, документами для підтвердження права на отримання додатковою оплачуваної відпуски згідно статті 19 Закону України «Про відпустки» можуть бути: Копія свідоцтва про народження дитини; Копія свідоцтва про розірвання шлюбу; Офіційно складений, оформлений і засвідчений у встановленому порядку документ, в якому з достатньою достовірністю підтверджується відсутність участі батька у вихованні дитини. Зокрема, для прикладу, таким документом, може бути: рiшення суду про позбавлення вiдповiдача батькiвських прав; ухвала суду чи постанова слiдчого про розшук вiдповiдача в справi за позовом про стягнення алiментiв; акт, складений соцiально-побутовою комiсiєю, створеною первинною профспiлковою органiзацiєю чи будь-якою iншою комiсiєю, утвореною на пiдприємствi, в установi, органiзацiї, або акт дослiдження комiтетом самоорганiзацiї населення, у якому зi слiв сусiдiв (за наявностi їхнiх пiдписiв в актi) пiдтверджується факт вiдсутностi участi батька у вихованнi дитини; довiдка зi школи про те, що батько не бере участi у вихованнi дитини (не спiлкується з учителями, не забирає дитину додому, не бере участi в батькiвських зборах), тощо.

Таким чином, суд приходить до висновку, що документи та заява про нарахування ОСОБА_1 у зв`язку із вивільненням, компенсації за невикористану додаткову соціальну відпуску, як одинокій матері, яка самостійно виховує дитину (2016-2025 роки), подані позивачем - є належними та повністю підтверджують ті обставини, що вона є одинокою матір`ю та самостійно виховує дитину.

Щодо заперечень представника відповідача щодо нарахованої позивачем суми компенсації за невикористану соціальну відпустку в розмірі 81 413,80 грн., то суд також оцінює їх критично, оскільки відповідачем не надано свого розрахунку такої суми компенсації, а тому суд приймає розрахунок, наданий позивачем.

Так, відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. А ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За таких обставин, на підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі шляхом зобов`язання Державне підприємство «Лісогосподарський іноваційно-аналітичний центр» виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористані 90 днів додаткової соціальної відпустки, як «одинока матір» за 2016-2024 роки у розмірі 81 413 грн. 80 коп., оскільки заперечення представника відповідача щодо позовних вимог не знайшли свого підтвердження під час слухання справи.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 133, 141, 263 265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задоволити.

Зобов`язати Державне підприємство «Лісогосподарський іноваційно-аналітичний

центр» (м. Київ, вул.. Деревообробна 1, , тел. ) виплатити компенсацію за невикористані 90 днів додаткової соціальної відпустки, як «одинока матір» за 2016-2024 роки у розмірі 81413 грн. 80 коп.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення суду виготовлено 25.12.2025 року.

Суддя: