Справа №755/5502/25
Провадження №2/549/391/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року селище Чорнухи

Чорнухинський районний суд Полтавської області у складі

головуючої -судді Глущенко Н.М.,

з участю секретаря судового засідання Бойко В.С.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в селищі Чорнухи в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення «EasyCon» в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Чорнухинської селищної ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні,

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Чорнухинського районного суду Полтавської області перебуває на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Чорнухинської селищної ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні.

22.12.2025 року представник відповідача, адвокат Ступнік С.В. подав до суду письмову заяву про відвід головуючої судді Глущенко Н.М. яку мотивує тим, що Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями,

вказана справа 05.06.2025 передана у провадження судді Глущенко Н.М.

Ухвалою Чорнухинського районного суду Полтавської області від 16 червня

2025 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк 7 днів для

усунення недоліків.

Однак, недоліки, зазначені в ухвалі Чорнухинського районного суду

Полтавської області від 16 червня 2025 року ОСОБА_1 повною мірою усунуто

не було.

Тому ухвалою Чорнухинського районного суду Полтавської області від 27

червня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до

ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування, про усунення перешкод у

спілкуванні з дитиною та її вихованні - повернуто позивачу.

При цьому, позивачу роз`яснено право повторно звернутися до суду із заявою,

якщо перестануть існувати обставини, які стали підставою для повернення заяви.

23 липня 2025 року ОСОБА_1 звернувся зі скаргою до Вищої ради

правосуддя щодо дисциплінарного проступку судді Глущенко Н.М.

28 липня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського апеляційного

суду із апеляційною скаргою на ухвалу від 27 червня 2025 року про повернення

позовної заяви.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 03 листопада 2025 року

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу

Чорнухинського районного суду Полтавської області від 27 червня 2025 року

скасовано, матеріали цивільної справи №755/5502/25 направлено до Чорнухинського

районного суду Полтавської області для продовження розгляду.

Під час перебування справи у провадженні, позивач (скаржник) звертався до Вищої ради правосуддя зі скаргою на процесуальні дії судді Глущенко Н.М.

Вища рада правосуддя прийняла ухвалу про залишення без розгляду та

повернення дисциплінарної скарги ОСОБА_1 про притягнення судді Глущенко

Н.М. до дисциплінарної відповідальності (ухвала від 01 жовтня 2025 року

№2038/2дп/15-25).

Таким чином, жодних дисциплінарних порушень з боку судді Глущенко Н.М. не

встановлено.

Разом із тим, сам факт подання скарги позивачем до ВРП, яка містила

твердження про упередженість судді, у поєднанні зі скасуванням ухвали апеляційною

інстанцією створює обґрунтовані сумніви щодо неупередженості судді у подальшому

розгляді справи, ставить під сумнів дотримання стандартів об`єктивного та безстороннього розгляду, гарантованих процесуальним законом та міжнародними актами та викликає недовіру у відповідача та її представника, оскільки існують

суб`єктивні передумови для ухвалення рішення на користь позивача (повністю

чи частково).

Вважає, що заявлення відводу не є ознакою констатації будь-яких порушень, допущених суддею, чи презюмуванням майбутніх, а, навпаки - спрямоване на підтримання

високих стандартів суддівської етики, забезпечення довіри до правосуддя, створення

умов для повністю неупередженого розгляду справи іншим складом суду.

Відтак, за будь-яких умов, лише відвід, з передачею справи на розгляд іншого

складу суду, дасть змогу виключити сумніви всіх учасників справи браку

неупередженості.

За таких обставин у представника відповідача є припущення вважати, що розгляд даної справи та ухвалене в майбутньому суддею Глущенко Н.М. рішення, не буде відповідати принципам законності та обґрунтованості.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, з огляду на те, що у представника відповідача існують обґрунтовані припущення, що викликають сумнів у об`єктивності, неупередженості та зацікавленості головуючої судді у результатах розгляду справи, заявив відвід судді Глущенко Н.М.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Констянтинов О.Г. з приводу поданої заяви представником відповідача ОСОБА_4 про відвід судді Глущенко Н.М. покладалися на розсуд суду.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник Ступнік С.В. в судове засідання не з`явилися, останній просив розгляд справи ( в тому числі питання про відвід) проводити без їх участі.

Представник третьої особи: органу опіки та піклування виконавчого комітету Чорнухинської селищної ради в судове засідання не з`явився.

Суд, ознайомившись із заявою про відвід судді дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1, 2 , 11 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Відповідно до частин першої та другої статті 39 ЦПК України за наявності підстав, зазначених у статтях 36, 37, 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. За цими самими підставами їм може бути заявлено відвід учасниками справи.

За змістом частини першої статті 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Частиною 2 статті 36 ЦПК України визначено, що суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Частиною 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Суд звертає увагу на те, що для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість та необ`єктивність.

Відповідно до ч.3 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Стаття 2, 16 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною. Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Тобто ЄСПЛ розрізняє чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру у його упередженості в конкретній справі (рішення у справах «Piersac vs Belgium, Grieves vs UK»).

Таким чином, ЄСПЛ визнає, що підставою відводу судді може бути, як реальне існування обставин, які свідчать про упередженість суду, так і суб`єктивне переконання сторони у їх наявності, наслідком чого може бути відвід складу суду від розгляду справи.

Процесуальною гарантією забезпечення безсторонності та об`єктивності суду, є право сторони на подання заяви про відвід.

При цьому, можливість переконання особи у протилежному залежить не тільки від обґрунтування законності вчинених судом дій, а й від бажання та здатності особи сприймати це обґрунтування та розуміти дії, які можуть не відповідати її прямим інтересам.

Застосування Бангалорських принципів поведінки судді, зокрема положень щодо незалежності судових органів, об`єктивності, чесності та дотримання етичних норм, вказує про те, що судді слід виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки з метою укріплення суспільної довіри до судових органів, що має першочергове значення для підтримки незалежності судових органів.

Суд звертає увагу на те, що для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість та необ`єктивність.

Таким чином, відвід повинен бути вмотивований, тобто з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

ЦПК України виходить з того, що важливим є не лише фактична неупередженість судді, а й відсутність будь-яких обставин, які об`єктивно можуть викликати сумнів у такій неупередженості.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право кожної особи на розгляд її справи незалежним і неупередженим судом.

У даній ситуації позивач висловив сумніви щодо неупередженості судді ОСОБА_5 , звернувшись 23.07.2025 зі скаргою до Вищої ради правосуддя з приводу незаконної відмови в доступі до правосуддя.

Вища рада правосуддя ухвалила залишити без розгляду та

повернути дисциплінарну скаргу ОСОБА_1 про притягнення судді Глущенко

Н.М. до дисциплінарної відповідальності (ухвала від 01 жовтня 2025 року

№2038/2дп/15-25).

В подальшому Полтавський апеляційний суд задовольнив апеляційну скаргу ОСОБА_1 та скасував ухвалу Чорнухинського районного суду Полтавської області від 27 червня 2025 року, якою позовну заяву ОСОБА_1 до

ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування, про усунення перешкод у

спілкуванні з дитиною та її вихованні було повернуто позивачу.

Незалежно від результатів розгляду скарги ВРП, у відповідача та представника відповідача ймовірно об`єктивно могла бути сформована недовіра до судді ГлущенкоН.М.

Правосуддя має здійснюватися, зокрема, у спосіб, який нівелює сумніви щодо упередженості та безсторонності судді та/або суддів, дотичних до розгляду справи. У цьому сенсі кожний суддя, стосовно якого існують будь-які сумніви щодо його неупередженості, повинен відмовитись від розгляду справи.

Об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків, вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття (пункти 1.2, 2.1 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та соціальної ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23).

Головна мета відводу гарантування безсторонності суду, зокрема щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює право на справедливий судовий розгляд. Кожна людина при визначенні її громадських прав та обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого обвинувачення, має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Щодо безсторонності Європейський суд з прав людини висуває дві вимоги: по-перше, бути суб`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об`єктивно безстороннім - тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності. Щоб задовольнити ці вимоги, суд повинен відповідати суб`єктивному і об`єктивному тесту: безсторонність для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися суб`єктивним тестом, тобто на підставі особистого переконання окремого судді в даній справі, і за об`єктивним тестом, тобто з`ясування, чи має суддя гарантії, достатні для виключення будь-якого законного сумніву стосовно його безсторонності.

Статтею 2 Закону України 23.02.2006 №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини (надалі - також «ЄСПЛ») є обов`язковими для виконання Україною. Вказаний Закон прямо закріплює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі також «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, ЄСПЛ розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому (рішення у справах «Piersac vs Belgium», «Grieves vs UK»). Крім того, згідно принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні ЄСПЛ у справі «Le Comte, Van Leuveni De Meyere vs Belgium», суд має бути неупередженим і безстороннім.

У даному контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Стосовно об`єктивної неупередженості у справі «Фей проти Австрії» ЄСПЛ вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві, повинні апріорно викликати в учасників процесу.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини при вирішенні того, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» («Wettstein v. Switzerland»), п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» («Ferrantelli and Santangelo v. Italy»), від 7 серпня 1996 року, п. 58).

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» («De Cubber v. Belgium»), від 26 жовтня 1984 року, п. 26).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (вищевказане рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» («Wettstein v. Switzerland») та рішення у справі «Кастілло Альгар проти Іспанії» («Castillo Algar v. Spain»), від 28 жовтня 1998 року, п. 45).

Хоча за результатами розгляду дисциплінарної скарги Вищою радою правосуддя не встановлено порушень у діях судді Глущенко Н.М., сам по собі факт звернення позивача зі скаргою до Вищої ради правосуддя, яка містила твердження про упередженість судді, а також скасування апеляційним судом ухвали суду першої інстанції від 27 червня 2025 року, у сукупності можуть об`єктивно сприйматися учасниками справи як такі, що породжують сумніви щодо неупередженості судді під час подальшого розгляду справи.

Відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства та практики Європейського суду з прав людини, суд має бути не лише неупередженим, але й виглядати неупередженим в очах сторін та суспільства. За таких обставин наявність у відповідача та її представника обґрунтованих сумнівів у безсторонності судді може негативно вплинути на рівень довіри до судового розгляду та поставити під сумнів дотримання принципів справедливого суду.

Суд також враховує, що заявлення відводу не є формою констатації порушень, допущених суддею, а спрямоване на забезпечення довіри до правосуддя, дотримання високих стандартів суддівської етики та запобігання виникненню у сторін сумнівів щодо об`єктивності та безсторонності суду.

Враховуючи висловлену недовіру представником відповідача, адвокатом Ступніком С.В. головуючій по справі судді Глущенко Н.М. суд вважає за необхідне задовольнити заявлений відвід, задля усунення можливих сумнівів щодо її неупередженості під час розгляду вказаної цивільної справи.

Отже, щоб уникнути сумнівів щодо неупередженості судді при розгляді цієї справи, суддю Глущенко Н.М. слід відвести від розгляду зазначеної вище справи.

Згідно з ч.1 ст. 41 ЦПК України у разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленомустаттею 33 цього Кодексу.

На підставі наведеного, відповідно до ст.14,33,36,40,41 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника відповідача Ступніка Сергія Васильовича про відвід судді Глущенко Наталії Миколаївни в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Чорнухинської селищної ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, задовольнити.

Цивільну справу №755/5502/25 провадження №2/549/391/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Чорнухинської селищної ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні передати до канцелярії Чорнухинського районного суду Полтавської області для визначення іншого складу суду у порядку ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили негайно після її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 24 грудня 2025 року

Суддя Н.М.Глущенко