Справа №705/6319/25
2/705/3649/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2025 року Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Годік Л.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 адвоката Колесника Ігоря Вікторовича до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Колесник І.В. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення на його користь з ОСОБА_2 боргу в сумі 1 425 540,00 грн., що станом на 05.09.2025 у відповідності до даних НБУ становить 35 400,00 доларів США та судові витрати.

Позовні вимоги обгрунтовував тим, що 29 грудня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено усний договір позики, у відповідності до якого позивач передав, а відповідач отримала від нього в борг 34500 доларів США, які у відповідності до розписки зобов`язалася віддати в найкоротший термін, по мірі покращення фінансового стану, тобто строк виконання відповідачем обов`язку повернення коштів встановлений не був.

У відповідності до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, ... . Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

05.09.2025 р. представником позивача, засобами «Укрпошта» відповідачу надіслана вимога, у відповідності до якої відповідачу запропоновано повернути в добровільному порядку ОСОБА_1 борг в сумі 34500 доларів США, або ж 1 425 540 грн., які у відповідності до даних НБУперераховано в гривневому еквіваленті станом на дату виготовлення вимоги - 05.09.2025 р., які перерахувати на картковий рахунок ОСОБА_1 відкритий у відділенні ПриватБанку.

У відповідності до даних сайту «Укрпошта», відповідач отримала вимогу представника позивача за трекінг кодом 269 09.09.2025 р., однак коштів на картковий рахунок позивача не перерахувала, відповіді на вимогу не надіслала.

Таким чином, відповідачем не виконані зобов`язання за договором позики, внаслідок чого грубо порушені права та законні інтереси позивача, які потребують судового захисту.

Ухвалою судді від 29.10.2025у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Розгляд справи по суті вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Позивачу направлено копію ухвали про відкриття провадження, а відповідачу копію ухвали та копію позову з додатками рекомендованими повідомленнями.

Відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило.

У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно письмової розписки від 29.12.2019 року зазначено: «Я, ОСОБА_2 , що проживаю в АДРЕСА_1 отримала в борг у ОСОБА_1 , який проживає с. Танське Уманського району 1977 р. народж. НОМЕР_1 $ (Тридцять чотири тисячі п`ятсот американських доларів). Зобов`язуюсь віддати борг в найкоротший термін, по мірі покращення свого фінансового стану».

05.09.2025 р. представником позивача адвокатом Колесником І.В., засобами «Укрпошта» відповідачу надіслана вимога, у відповідності до якої відповідачу ОСОБА_2 запропоновано повернути в добровільному порядку ОСОБА_1 борг в сумі 34500 доларів США, або ж 1 425 540 грн., які у відповідності до даних НБУперераховано в гривневому еквіваленті станом на дату виготовлення вимоги - 05.09.2025 р., які перерахувати на картковий рахунок ОСОБА_1 відкритий у відділенні ПриватБанку.

У відповідності до даних сайту «Укрпошта», відповідач отримала вимогу представника позивача за трекінг кодом 269 09.09.2025 р., однак коштів на картковий рахунок позивача не перерахувала, відповіді на вимогу не надіслала.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суд повинен виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів.

У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статтей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14, від 11 листопада 2015 у справі № 6-1967цс15, від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17, у постанові Верховного Суду від 08 липня 2019 року у справі № 524/4946/16-ц і підтримані Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18).

Зі змісту розписки на яку як на підставу пред`явлення даного позову посилається позивач не вбачається дотримання процедури укладення договору позики між сторонами в розумінні норм цивільного законодавства України, не зазначено дату виконання позичальником своїх зобов`язань, відповідно не встановлено дату порушення виконання зобов`язання позичальником та набуття права грошової вимоги до позичальника позикодавцем.

В розписці відсутні анкетні дані позичальника та частково позикодавця, що позбавляє можливості їх однозначно ідентифікувати.

Тобто у спірних правовідносинах позивачем не доведено існування між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики, і його умов.

Крім того, сума позики, зазначена в розписці, становить 34500 доларів США, однак, представник позивача у прохальній частині позовної заяви просить суд стягнути 35400 доларів США, тобто сума позики вказана більшого розміру та не відповідає перерахунку на суму коштів у гривневому еквіваленті.

Таким чином, із досліджених судом письмових матеріалів справи, керуючись нормами цивільного законодавства України та практикою Верховного суду України, судом встановлено, що розписка від 29.12.2019 не містить обов`язкових елементів розписки, саме як договору позики, а саме:дата та місце (місто, село) написання; паспортні дані боржника та позикодавця (кредитора); дату виконання зобов`язання боржником.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовитиу зв`язку із недоведеністю позовних вимог відповідно до ст. 81 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 207, 570, 571, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 5, 12, 13, 19, 23, 76, 81, 137, 141, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позову представника позивача ОСОБА_1 адвоката Колесника Ігоря Вікторовича до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Рішення може бути оскаржене в 30-денний строк з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не буде скасовано.

Суддя Л.С. Годік