У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.12.2025 Справа №607/26280/25 Провадження №2/607/7120/2025

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Дзюбич В.Л., при вирішенні питання про прийняття позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Правова допомога юриста» про розірвання договорів про надання правової допомоги/юридичних послуг, визнання договору про надання правової допомоги/юридичних послуг таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з порушенням вимог закону, стягнення сплачених коштів та відшкодування моральної шкоди, -

у с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Правова допомога юриста» про розірвання договорів про надання правової допомоги/юридичних послуг, визнання договору про надання правової допомоги/юридичних послуг таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з порушенням вимог закону, стягнення сплачених коштів та відшкодування моральної шкоди.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Крім цього, ч. 5 ст. 177 ЦПК України визначає, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

За змістом ч.1, 2, 4 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Згідно ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Під час вивчення матеріалів позовної заяви встановлено, що вони не відповідають вимогам ст. ст.175, 177 ЦПК України з наступних відстав.

1. В порушення вимог п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України позивачем не зазначено ціни позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.176 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про стягнення грошових коштів сумою, яка стягується, чи оспорюванню сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Як вбачається із прохальної частини позову, позивачем заявлено вимогу про стягнення із відповідача 60000 гривень, сплачених за зазначеними договорами та 12000 гривень моральної шкоди, а також інфляційних втрат та 3% річних, розмір яких позивачем не вказаний.

Проте, Верховний Суд у постанові від 28 листопада 2018 року у справі №761/11472/15-ц зазначив, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди, визначена у грошовому вимірі, є майновою вимогою.

Таким чином, позовна вимога позивача про стягнення моральної шкоди, яка є майновою вимогою, повинна бути включена в ціну позову.

2. Окрім того, позовна заява не відповідає вимогам п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, оскільки: зміст позовних вимог є не вірно сформульованим, так як в прохальній частині позовної заяви позивач просить суд, зокрема: 1) розірвати договір №20062505 про надання правової допомоги/юридичних послуг від 20.06.25; 2) розірвати договір №20062506 про надання правової допомоги/юридичних послуг від 20.06.25; 3) визнати договір №20062507 про надання правової допомоги/юридичних послуг від 20.06.25, укладений між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Правова допомога юриста» таким, що підлягає скасуванню у зв`язку із порушенням вимог закону, з моменту укладення.

З приводу п.3 прохальної частини позовної заяви, а саме визнати договір №20062507 про надання правової допомоги/юридичних послуг від 20.06.25, укладений між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Правова допомога юриста» таким, що підлягає скасуванню у зв`язку із порушенням вимог закону, з моменту укладення, Суд зазначає, що позивачем обрано не вірний спосіб захисту його прав та інтересів, оскільки Закон не передбачає такого способу захисту порушених прав, як скасування Договору.

Зміст позовних вимог - це певна форма захисту, яку просить позивач від суду. Під підставами позову слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Виклад обставин та підстав також необхідний для визначення тотожності позову, захисту відповідача від позову, зміни позову позивачем і, найголовніше, - для визначення предмета доказування по даній справі.

Підстави позову становлять обставини (фактична підстава), якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу, і норми права (юридична підстава), які у своїй сукупності дають право особі звернутися до суду з позовними вимогами до відповідача.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Отже, щодо п.3 прохальної частини позову, позивачу необхідно визначитись з підставами позовних вимог (п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України, а саме зазначити обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначити докази, що підтверджують вказані обставини) та обрати відповідно до правових підстав спосіб захисту порушених прав, який передбачений чинним законодавством України, конкретизувавши позовні вимоги, щодо п.3 прохальної частини позову.

3. Окрім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача інфляційні втрати та 3% річних. В той же час позовна заява не містить зазначення обґрунтованого математичного розрахунку заявлених до стягнення сум інфляційних втрат та 3% річних із зазначенням: строку (періоду) нарахування сум відсотків та суми основного боргу, на яку вони нараховані; формул розрахунку і арифметичних дій щодо кожної суми, і як наслідок конкретизувати п.6 прохальної частини позову зазначивши, які саме суми інфляційних втрат та 3% річних позивач просить стягнути із відповідача.

4. Також, відповідно до вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

При пред`явленні зазначеного позову позивач просив суд прийняти та долучити до матеріалів справи квитанцію про сплату судового збору від 15.08.2025, який було сплачено його дружиною ОСОБА_2 .

Однак, суд зауважує, що як вбачається із квитанції №1943-2129-6602-4659 від 15.08.2025 судовий збір за позовом ОСОБА_2 було сплачено за реквізитами Вінницького міського суду Вінницької області.

Тож, Суд не може прийняти квитанцію №1943-2129-6602-4659 від 15.08.2025, оскільки судовий збір сплачений не на рахунок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області.

Окрім того, в матеріалах справи міститься платіжна інструкція №89Е7-ТМ16-130А-1Р28 від 13.08.2025, проте цільове призначення коштів відсутнє, а отримувачем платежу значиться ВНМУ ім..М.І.Пирогова, тому суд не приймає до уваги вказану платіжну інструкцію.

Також, в позові міститься посилання позивача про звільнення його від сплати судового збору, на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» із долученням до матеріалів справи копії посвідчення учасника бойових дій.

Так, відповідно до п. 13 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Конструкція п. 13 ч. 1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» вказує на категорію справ, в яких учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору. Якби лише наявність в особи такого статусу надавала у цій частині пільгу, то відпадала б необхідність у формулюванні другої частини зазначеної норми закону про уточнення характеру порушених прав.

Необхідно звернути увагу позивача на те, що відповідно до п. 13 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнення від сплати судового збору осіб, які мають, зокрема статус ветеранів війни - учасників бойових дій, обмежено справами, пов`язаними з порушенням їхніх прав.

Тобто, встановлені цим Законом положення стосуються випадків звернення до суду за захистом прав, пов`язаних винятково зі статусом учасника бойових дій, і не поширюються на подання позовної заяви, яка стосується із захистом порушених прав в зв`язку із невиконанням договірних зобов`язань, пов`язаних із наданням правової допомоги/юридичних послуг.

Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Серед них немає права на звернення до суду зі звільненням від сплати судового збору з вимогами про захист порушених прав в зв`язку із невиконанням договірних зобов`язань, пов`язаних із наданням правової допомоги/юридичних послуг.

Крім цього, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17 (провадження № 14-730цс19) зробила правовий висновок про те, що вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Серед них немає пільг щодо звільнення від сплати судового збору у справах із вимогами, подібними до тих, з якими позивач звернувся у цій справі.

Також, суд звертає увагу, що на розгляд Великої Палати Верховного Суду була передана справа № 567/79/23 для відступлення, зокрема, і від вищенаведених висновків щодо застосування пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI.

Однак, в ухвалі від 11 вересня 2024 року у справі № 567/79/23 Велика Палата Верховного Суду не встановила об`єктивних причин для відступу від правового висновку у постановах від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19 та від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17.

Тобто, сформувалася усталена судова практика Верховного Суду з питання звільнення від сплати судового збору учасників бойових дій, згідно з якою судовий збір не стягується з учасників бойових дій тільки у разі, якщо вони звертаються за захистом своїх порушених прав, які пов`язані із питаннями, пов`язаними з їхнім соціальним захистом саме як учасників бойових дій.

Предметом розгляду цієї справи є розірвання договорів про надання правової допомоги/юридичних послуг та визнання договору про надання правової допомоги/юридичних послуг таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з порушенням вимог закону, стягнення сплачених коштів та відшкодування моральної шкоди, тому відсутні підстави вважати, що ця справа пов`язана із порушенням прав позивача як учасника бойових дій.

Інших документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, позивач не надав.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про розірвання договорів про надання правової допомоги/юридичних послуг, визнання договору про надання правової допомоги/юридичних послуг таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з порушенням вимог закону, стягнення сплачених коштів та відшкодування моральної шкоди, що не стосується порядку надання, обсягу соціальних гарантій чи будь-яким іншим чином стосується соціального і правового захисту особи зі статусом учасника бойових дій, то він не звільняється від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1ст. 5 ЗУ «Про судовий збір». Відповідно, судовий збір за подання цього позову підлягає сплаті.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач не звільняється від сплати судового збору, звернувшись до суду з такими позовними вимогами, оскільки вони не стосуються захисту прав позивача, пов`язаних винятково з його статусом як учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), а тому підстав для звільнення його від сплати судового збору суд не вбачає.

Окрім того, посилання позивача на Закон України «Про захист прав споживачів» також не є підставою для звільнення його від сплати судового збору, оскільки в силу вимог ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

З наданих суду матеріалів позову, зокрема із оспорюваних договорів не вбачається, що позивач є споживачем послуг, які надаються відповідачем, оскільки до відносин пов`язаних із наданням правової допомоги/юридичних послуг, не застосовуються положення ЗУ «Про захист прав споживачів».

Згідно статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Розміри ставок судового збору визначені у частині другій статті четвертої Закону України «Про судовий збір».

Згідно п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою підприємцем, справляється судовий збір в розмірі 1-го відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 211, 20 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (15 140, 00 грн.).

Таким чином, позивачу слід зазначити ціну позову та виходячи із неї, необхідно сплатити судовий збір за вимогу майнового характеру в розмірі 1-го відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 211, 20 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (15 140, 00 грн.).

Окрім того, позивачем заявлено три вимоги немайнового характеру, а саме 1) розірвати договір №20062505 про надання правової допомоги/юридичних послуг від 20.06.25; 2) розірвати договір №20062506 про надання правової допомоги/юридичних послуг від 20.06.25; 3) визнати договір №20062507 про надання правової допомоги/юридичних послуг від 20.06.25, укладений між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Правова допомога юриста» таким, що підлягає скасуванню у зв`язку із порушенням вимог закону, з моменту укладення (однак вказану позовну вимогу, відповідно до змісту даної ухвали, позивачу необхідно конкретизувати).

Ставка судового збору за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»), тобто 1211,20 гривень за одну вимогу немайнового характеру.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Тож, позивачу необхідно оплатити судовий збір за три вимоги немайнового характеру та за вимогу майнового характеру, виходячи із ціни позову та надати суду оригінал квитанції про сплату судового збору.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вимога суду про усунення недоліків позовної заяви не є порушенням права на справедливий судовий захист.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог викладених у ст.ст. 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону, позовну заяву слід залишити без руху і надати позивачу строк десять днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків, а саме:

1. подати позовну заяву у новій редакції у якій зазначити:

- ціну позову;

- щодо п.3 прохальної частини позову, позивачу необхідно визначитись з підставами позовних вимог (п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України, а саме зазначити обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначити докази, що підтверджують вказані обставини) та обрати відповідно до правових підстав спосіб захисту порушених прав, який передбачений чинним законодавством України, конкретизувавши позовні вимоги, щодо п.3 прохальної частини позову;

- надати математичний розрахунок заявлених до стягнення сум інфляційних втрат та 3% річних із зазначенням: строку (періоду) нарахування сум відсотків та суми основного боргу, на яку вони нараховані; формул розрахунку і арифметичних дій щодо кожної суми, і як наслідок конкретизувати п.6 прохальної частини позову зазначивши, які саме суми інфляційних втрат та 3% річних позивач просить стягнути із відповідача;

Позовну заяву подати у кількості: для суду та відповідно до наявних учасників справи із долученням до неї належним чином засвідчених копій документів, яким позивач обґрунтовує свої вимоги.

2. Оплатити судовий збір за три вимоги немайнового характеру та за вимогу майнового характеру, виходячи із ціни позову та надати суду оригінал квитанції про сплату судового збору.

На підставі наведеного і, керуючись ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя,

п о с т а н о в и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Правова допомога юриста» про розірвання договорів про надання правової допомоги/юридичних послуг, визнання договору про надання правової допомоги/юридичних послуг таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з порушенням вимог закону, стягнення сплачених коштів та відшкодування моральної шкоди залишити без руху, надавши позивачу строк десять днів з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених в мотивувальній частині ухвали суду недоліків.

У випадку невиконання вимог даної ухвали заява буде вважатись неподаною і підлягатиме поверненню.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя В. Л. Дзюбич