Справа № 459/3286/25
Провадження № 2/459/1014/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2025 року Шептицький міський суд Львівської області в складі:

головуючого судді Дем`яновської Ю.Д. ,

з участю секретаря судового засідання Гук Т.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Шептицький за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

19.09.2025 позивач ТОВ «Факторинг Партнерс» звернувся в суд із позовною заявою до ОСОБА_1 , якою просить стягнути з останнього на користь позивача заборгованість за договором №755 від 01.05.2021 та договором № /4 від 05.12.2022 в розмірі 174236,78 грн, вирішити питання судових витрат, які включають витрати на правову допомогу.

Позовні вимоги мотивує тим, що 01.05.2021 між ТОВ «Служба Миттєвого Кредитування» та ОСОБА_1 укладено договір № 755 відповідно якого відповідачу надано кредит в сумі 3200,00 гривень. Зазначає, що первісний кредитор виконав взяті на себе зобов`язання, надавши відповідачу кредит шляхом перерахування коштів, тоді як відповідач порушив умови договору та не повернув кредит.

01.12.2021 між ТОВ «Служба Миттєвого Кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір №1-12, за яким до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором №755.

10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір №10-01/2023, за яким до ТОВ «Коллект Центр» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором №755.

18.02.2025 між ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено договір №18-02/25, за яким до ТОВ «Факторинг Партнерс» перейшло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором №755.

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором №755, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви становить 60293,44 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 3200,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 57093,44 грн. Проте враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності просить стягнути заборгованість у розмірі 38449,28грн, з яких заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 3200,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 35249,28 грн.

Крім того, 05.12.2020 між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір №/4, відповідно якого останній отримав кредит в розмірі 9000,00 грн, зі строком користування кредитом 20 днів, сплатою відсотків 1,75 на кожен день користування кредитом, строк дії договору 3 роки.

Зазначає, що первісний кредитор виконав взяті на себе зобов`язання, надавши відповідачу кредит шляхом перерахування коштів, тоді як відповідач порушив умови договору та не повернув кредит.

11.02.2022 було укладено договір №11-02/22 відповідно до якого ТОВ "Інфінанс" відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №. 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №. 18.02.2025 було укладено договір №18-02/25 відповідно до якого ТОВ «Коллект Центр» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №/4. Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом вимоги до відповідача за договором №/4.

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором №/4, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви становить 344317,50 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 9000,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 335317,50 грн, проте враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності просить стягнути заборгованість у розмірі 135787,50 грн, з яких заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 9000,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 126787,50 грн.

Таким чином ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «Факторинг Партнерс» в розмірі 174236,78 грн, яку позивач прохає суд стягнути із відповідача, а також прохає стягнути з відповідача понесені судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 25000,00 грн.

Ухвалою від 02.10.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено на 20.10.2025, який відкладено на 01.12.2025. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

16.10.2025 представник відповідача подав відзив на позовну заяву в якому просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Вказує, що позивач не надав належних та допустимих доказів наявності заборгованості відповідача. Наданий розрахунок заборгованості не може вважатися доказом, оскільки створений особисто позивачем та за відсутності відповідних доказів, щодо стану розрахунків не може бути перевірений судом, щодо його достовірності. Встановлення сторонами договору розміру відсотків за несвоєчасно виконані зобов`язання за кожен день прострочки, що в результаті становить 174236,78 грн., є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг банку, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, адже тіло кредиту становить лише 12200,00 гривень. Також встановлення сторонами договору розміру відсотків за несвоєчасно виконані зобов`язання за кожен день прострочки, що в результаті становить 53930,35 грн, є не справедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг банку, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, адже тіло кредиту становить лише 3500,00 гривень. Згідно з ч.3 ст. 42 Конституції України, участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту, щодо сплати споживачем пені за прострочення повернення кредиту. З урахуванням наведеного, вимоги позивача про стягнення з відповідача процентів в розмірі 174236,78 грн. за кредитом, нарахованих внаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань, задоволенню не підлягають. Зазначає, що позивач просив стягнути з відповідача проценти в розмірі 174236,78 грн, хоча дана сума не є процентами, а нарахована відповідно до кредитного договору «Відповідальність сторін», тобто, сума в розмірі 174236,78 тис. грн. є відсотками в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України. Оскільки договором встановлена стандартна процентна ставка, а також, пільгова та знижена, умови договору його сторонами не змінювалися, тому до правовідносин застосовуються положення частини 3 статті 1056-1 ЦК України щодо незмінності пільгової процентної ставки і неможливості її зміни в односторонньому порядку. Інший розмір процентів договором не передбачений, тому позивач не мав підстав нараховувати більші розміри процентів, ніж передбачено договором. Позовних вимог про стягнення відсотків, нарахованих в порядку ст.625 ЦК України, позивач не заявляв, а суд не має права виходити за межі предмету та підстав позову. Відносно стягнення витрат на правову допомогу представник відповідача зазначив, що під час вирішення питання про стягнення витрат на професійну правову допомогу, суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц у постанові від 19.02.2020 року. Так, суд наголосив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

21.10.2025 представник позивача подала відповідь на відзив в якому зазначила що у розрахунку заборгованості (розрахунку і первісного кредитора, і фактора) чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована. Незгода відповідача із розрахунком заборгованості не позбавляє його можливості, на підтвердження своїх доводів, надати свій «контррозрахунок». Відповідачем не було надано ніяких доказів виконання зобов`язань, в тому числі доказів невірного нарахування виниклої суми заборгованості по відсоткам, відповідно до умов Договору, в тому числі шляхом проведення та надання власного контррозрахунку. Таким чином, представником відповідача не були зроблені арифметичні розрахунки суми заборгованості належним чином та у відповідності до всіх визначених та погоджених сторонами умов договору. Відносно договору № № /4 від 05.12.2020, то сторони Договору погодили окремий випадок автоматичної пролонгації договору, без необхідності вчинення будь-яких додаткових дій з боку сторін. Підписанням даного договору відповідач погодився на зазначені умови. Отже, ним було надано згоду на автопролонгацію договору у разі наявності заборгованості. Таким чином, кредитором нараховано заборгованість відповідно до умов укладеного договору. Відповідачем було укладено Договір за власним бажанням, добровільно, без будь-якого примусу з боку третіх осіб. Звертає увагу, що стягувачем було правомірно та у відповідності до домовленостей між сторонами, що викладені в даному Договорі, нараховано відсотки в межах дії даного Договору з урахуванням погоджених умов щодо строку договору та строку нарахування процентів. Всі інші доводи представника відповідача є нічим іншим як непогодженням з позовними вимогами, без належного правового обґрунтування, з урахуванням визначеності правомірності правочину. Додатково зазначає, що ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованість не нараховував, а звернувся до суду з позовом до боржника про стягнення заборгованості виключно з сумою, яка була передана в рамках підписаного Договору відступлення прав вимоги. Посилання відповідача на несправедливі умови договору є безпідставними та суперечливими. Відносно стягнення витрат на правову допомогу, то представник позивача вказує, що відповідач не наводить обґрунтування неспівмірності витрат із складністю справи та не надає суду будь-яких доказів на підтвердження такої позиції. Наголошуємо, що сторонами погоджено саме такі умови надання юридичної допомоги. Заперечення відповідача не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та є лише особистою думкою відповідача. Отже, такі твердження є припущеннями. Просить позовну заяву задовольнити в повному обсязі.

23.10.2025 представник відповідача подала заперечення в якому вказала, що викладені у відповіді на відзив доводи є безпідставними та такими, що не відповідають фактичним обставинам і закону. Надмірні (кабальні) проценти, результатом яких стало кратне збільшення вимог: з отриманих 12 200,00 грн до 174 236,78 грн. Відповідно до статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є будь-які умови, що всупереч принципу добросовісності призводять до істотного дисбалансу прав і обов`язків сторін на шкоду споживачу. Саме такий дисбаланс і має місце у цій справі. Кабальні умови визнаються недійсними незалежно від волі сторін» (ст. 233 ЦКУ). Посилання позивача на «добровільне погодження» умов не виключає судової оцінки цих умов на предмет добросовісності та справедливості. Норми статей 3, 13, 627, 629 ЦК України вимагають реалізації цивільних прав добросовісно, з дотриманням балансу інтересів. Нарахування майже 160 000,00 грн процентів за короткий період при отриманому кредиті 12200,00 грн є очевидно неспівмірним наслідком. Така диспропорція суперечить статті 18 Закону «Про захист прав споживачів» і підлягає судовому коригуванню (відсіченню/обмеженню). Факт формального погодження не позбавляє суд права визнати умови (зокрема щодо вартості кредиту) несправедливими та не застосовувати їх. Вказує, що позивач не надав деталізованого помісячного/поденного розрахунку з чітким зазначенням: дати, бази нарахування, ставки, способу капіталізації/некапіталізації, черговості погашення (тіло/проценти/штрафи), а також усіх проміжних залишків. Без такого розрахунку заявлена сума є необґрунтованою. Усі сумніви щодо змісту і наслідків стандартних (адгезійних) умов договору споживчого кредитування тлумачаться на користь споживача. Тягар доказування правильності розрахунку лежить на позивачеві. Ненадання повного розрахунку підстава для відмови у відповідній частині вимог. З огляду на надані документи, фактична арифметика є простою: отримано 12 200,00 грн. Вимога стягнути 174 236,78 грн фактично означає, що відсотки перевищують тіло кредиту майже у п`ятнадцять разів, що є неспівмірним і порушує принцип пропорційності. За статтею 516 ЦК України належне повідомлення боржника про заміну кредитора є обов`язком кредитора; ризики наслідків неповідомлення несе новий кредитор. Позивач не надав належних доказів вручення відповідачу повідомлень про кожну зміну кредитора. Відсутність належного повідомлення унеможливлює покладення на відповідача негативних наслідків, зокрема нарахування підвищених процентів/ санкцій за період до моменту належного повідомлення. За відсутності доказів своєчасного повідомлення підлягає виключенню з розрахунку будь-яке «погіршення» умов, прив`язане до моменту. Відсутність повідомлення означає, що новий кредитор не набув права вимоги до відповідача у повному обсязі. Отже, вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищеними, не відповідає передбаченим у частині третій статті 509, частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Вважає, що додаткові пояснення позивача не спростовують ключових доводів відповідача. Умови договору в частині вартості кредиту є несправедливими, заявлений розрахунок суперечливим і недоведеним, а вимоги про стягнення 174 236,78 грн явно неспівмірними фактичному користуванню кредитом і здійсненим оплатам. Просить в позові відмовити.

01.12.2025 судове засідання не відбулося у зв`язку із запланованими стабілізаційними відключеннями електроенергії.

15.12.2025 від представника позивача поступили заперечення на письмові пояснення, якими вона зазначила, що сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до наданого розрахунку заборгованості, нарахування відсотків здійснювалось в межах строку кредитування, визначеного та погодженого сторонами договору, чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована. Крім того, ні первісний кредитор, ні позивач не надсилали відповідачу вимог про дострокове погашення кредиту та не змінювали таким чином строк кредитування. Вказала, що заборгованість складається із: заборгованості за тілом кредиту та заборгованості за відсотками. Позивач не нараховував пеню, неустойку та/або інші штрафні санкції поза межами дозволеного розміру таких нарахувань. Враховуючи, що відсотки не є пенею, їх зменшення чинним законодавством не передбачено. Також зазначила, що обов`язок доведення неспівмірності витрат на правову допомогу покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Проте, відповідач не наводить обґрунтування неспівмірності витрат із складністю справи та не надає суду будь-яких доказів на підтвердження такої позиції. Наголошуємо, що сторонами погоджено саме такі умови надання юридичної допомоги. Заперечення відповідача не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та є лише особистою думкою відповідача. Отже, такі твердження є припущеннями. Просить позов задовольнити в повному об`ємі.

Представник позивача у судовому засіданні 22.12.2025 позов підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просив повністю задовольнити. По справі оголошено перерву.

В судове засідання сторони не з`явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності.

В зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно до ст.247 ЦПК України, розгляд справи здійснюється без фіксування судового засідання технічними засобами.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до такого висновку.

Встановлено, що 01.05.2021 між ТОВ «Служба Миттєвого Кредитування» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансових послуг №755.

Згідно п. 1.1. Договору товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 3200,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил.

Відповідно до п. 1.9. Договору граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору): 1 (один) рік.

Згідно п. 1.4. Договору проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування (далі «процентна ставка»), протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.6); г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в). д) тип процентної ставки фіксована.

Договір про надання фінансових послуг укладено з відповідачем у електронній формі відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію» та підписано шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Додатками до договору є заява анкета для отримання кредиту, де ОСОБА_1 вказав свої персональні дані, адресу реєстрації, місце роботи та номер карткового рахунку (а.с. 81 тильна сторона); графік платежів, згідно якого загальна вартість кредиту становить 4224,00 грн (а.с.82); паспорт споживчого кредиту, де вказані інформація та контактні дані кредитодавця, кредитного посередника, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткова інформація та інші важливі правові аспекти (а.с.83-84); повідомлення суб`єкта персональних даних про його права, визначені Законом України «Про захист персональних даних», мету збору даних, склад та зміст зібраних персональних даних, та осіб, яким передаються персональні дані (а.с.85).

Надано інформацію щодо порядку (процедури), хронологія дій щодо укладення електронного договору, вчинених Товариством та заявником в ІТС та поза нею з зазначенням часу та дати таких дій, в якій зазначені етапи укладання договору (а.с.86-87) та правила надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Служба Миттєвого Кредитування» (а.с.11-13).

ТОВ «Служба Миттєвого Кредитування» виконав своє грошове зобов`язання та надав ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 3200,00 грн. Вказана обставина підтверджується довідкою ТОВ «ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 06.01.2025 про перерахування грошових коштів згідно договору №755 на карту НОМЕР_1 , дата проведення платежу 01.05.2021. (а.с. 14).

Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Служби Миттєвого Кредитування» за кредитним договором №755 від 01.05.2021 за період з 01.05.2021 по 30.11.2021 заборгованість відповідача становила 23232,00грн, з яких 3200,00 тіло кредиту, 20032,00 відсотки (а.с.14 зворот-15).

01.12.2021 між ТОВ «Служба Миттєвого Кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №1-12, за яким первісний кредитор зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги в сумі 60183678,63грн, а фактор зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між клієнтом і боржниками (а.с. 33-35).

Відповідно до актів приймання передавання реєстру боржників за договором факторингу № 1-12 від 01.12.2021 та додатку №3 до договору № 1-12 від 01.12.2021 реєстру боржників до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором №755 (а.с.35 зворот-36).

На підтвердження виконання договору факторингу № 1-12 від 01.12.2021 надано копію платіжного доручення №307600018 від 03.12.2021 (а.с.35).

Розрахунком заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 10.01.2023 встановлено, що заборгованість за договором № 755 становить 60293,44грн, з них 3200,00 грн заборгованість по основній сумі кредиту, 20032,00грн заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги та 37061,44 грн нараховані відсотки згідно кредитного договору (а.с.22).

Також встановлено, що 26.12.2020 між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 на підставі Заявки-анкети № 3404686 від 26.12.2020 на отримання 4 траншу позики, було укладено договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № /4 від 05.12.2020, акцептований 26.12.2020. Відповідно до умов викладених в Оферті, Пропозиція (Оферта), Акцепт оферти, Правила та Заявка-анкета становлять єдиний документ Договір. Договір позики укладено в електронній формі, шляхом підписання електронним підписом, в якості аналога власноручного підпису позичальника (а.с.88, 90).

Відповідно до умов Договору позики позичальнику надано кредит, 4 транш, в розмірі 9000.00 грн., строк користування кредитом - 20 днів, строк дії Договору 3 роки, відсоткова ставка 1.75 % за один день користування кредитом, застосовується за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації. За умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації реальна річна процентна ставка становить 638,75%, загальна вартість кредиту 3150 грн.

Максимальна відсоткова ставка 3,5% за один день користування кредитом, застосовується за умови неналежного виконання умов договору. За умови неналежного виконання умов договору реальна річна процентна ставка становить 1277,5%, загальна вартість кредиту 6300грн.

Всі інші умови викладені у Правилах, з якими ознайомився до укладення Договору позичальник, та які є невід`ємною частиною Договору (Оферти та Акцепту оферти). На підтвердження укладення договору Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM Loyal» долучені позивачем до матеріалів справи з додатками (а.с.91-97, 8).

Відповідно до п.п.6.3. Правил, сторони окремо погодили, що у випадку прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредиту у строк користування кредитом, обумовлений у Договорі, проценти за користування кредитом нараховуються по дату фактичного повернення кредиту у повному обсязі виходячи з максимальної відсоткової ставки з урахуванням положень п. 7.3. Правил.

Відповідно до п.п.7.3.6. Правил, у випадку неналежного виконання Позичальником умов Договору, якщо Відсоткова ставка дорівнює 1,75 % за один день користування кредитом на період строку користування кредитом в розмірі відсоткової ставки встановленої договором, на період прострочення позичальником строків сплати поточного кредиту та процентів за користування кредитом застосовується максимальна відсоткова ставка.

ТОВ «Інфінанс» виконав своє грошове зобов`язання та надав ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 9000,00 грн. Вказана обставина підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 2632_35 від 17.01.2025, відповідно до якого було успішно перераховано кошти на платіжну карту клієнта: 26.12.2020 о 23:25:17 на суму 9000,00 грн, маска карти НОМЕР_2 , номер трансакції в системі iPay.ua 76102079 (а.с. 16).

Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Інфінанс» за кредитним договором №/4 від 05.12.2020 за період з 05.12.2020 по 11.02.2022 заборгованість відповідача становила 135787,50 грн, з яких 9000,00 грн. тіло кредиту, 126787,50 грн. відсотки (а.с.18-21 )

11.02.2022 між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №11-02/22, за яким первісний кредитор зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги в сумі 80073032,64 грн, а фактор зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між клієнтом і боржниками. (а.с. 28-30)

Відповідно до акту приймання - передавання реєстру боржників за договором факторингу № 11-02/22 від 11.02.2022 та додатку №3 до договору № 11-02/22 від 11.02.2022 реєстру боржників до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором №/4 (а.с.31-32)

На підтвердження виконання договору факторингу № 11-02/22 від 11.02.2022 надано копію платіжного доручення №330110004 від 11.02.2022р (а.с.30)

Розрахунком заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 10.01.2023 встановлено, що заборгованість за договором № становить 240382,50грн., з них 9000,00 грн заборгованість по основній сумі кредиту, 126787,50 грн заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги та 104895 грн нараховані відсотки згідно кредитного договору. (а.с.23)

10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за яким до ТОВ «Коллект Центр» перейшло право грошової вимоги до боржників, зазначених у додатках №1 та №3 до цього Договору (а.с. 40-43).

Відповідно до реєстру боржників до Договору №10-01/2023 про відступлення прав вимоги від 10.01.2023 до ТОВ «Коллект Центр» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором №940 в сумі 60293,44грн, з яких 3200 грн сума заборгованості за основним зобов`язанням та 57093,44 грн сума заборгованості за нарахованими процентами та за договором № в сумі 240682,50, з яких 9000 грн сума заборгованості за основним зобов`язанням та 231682,50 грн. сума заборгованості за нарахованими процентами (а.с.67,68, 44-46).

Розрахунками заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Колект Центр» станом на 18.02.2025 встановлено, що заборгованість за договором № становить 335317,50грн, з них 9000,00 грн заборгованість по основній сумі кредиту, 231682,50 грн заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги та 103635,00 грн нараховані відсотки згідно кредитного договору (а.с.25) та заборгованість за договором № 755 становить 57093,14грн., з них 3200,00 грн заборгованість по основній сумі кредиту, 57093,44 грн заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги (10.01.2023) (а.с.24).

18.02.2025 між ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено договір №18-02/25 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за яким до ТОВ «Факторинг Партнерс» перейшло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором №755 (а.с. 59-64).

Відповідно до реєстру боржників до Договору №18-02/25 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 18.02.2025 від ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ТОВ «Факторинг Партнерс» перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором № на загальну суму 344318,50 грн. та за договором №755 на загальну суму 60293,44грн. (а.с. 64 зворот-66, 69,70).

Відповідачем не виконувались умови кредитного договору, у зв`язку з чим станом на 18.08.2025 загальна заборгованість ОСОБА_1 за договором №755 перед позивачем становить 60293,44 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 3200,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами 57093,44 грн.(а.с.26) та за договором № в сумі 344317,50 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 9000,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами 335317,50 грн (а.с. 27).

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 6 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Відповідно до ч.1ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст.ст.1054-1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною ( сторонами ).

Загальні правила щодо форми договору визначено уст.639 ЦК України, згідно з якою, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Тобто будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді ( статті 205, 207 Кодексу ).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19, від 08 серпня 2022 року у справі №234/7298/20.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

У статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом, зокрема, заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ч.ч.7, 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним кодексом України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до п.6 ч.1ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №243/6552/20, який є обов`язковим для врахування судом відповідно до ч.4ст.263 ЦПК України.

Згідно зі ст.ст.526,530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Встановлено, що договори №755 від 01.05.2021 та №/4 від 05.12.2020, який акцептований 26.12.2020, підписані ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між ТОВ «Службою Миттєвого Кредитування» та ТОВ «Інфінанс» з ОСОБА_1 правочинів.

Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету договори не були б укладеними.

Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідач таких не надав, що в силу положень статей 12,81 ЦПК України, є його процесуальним обов`язком.

З огляду на викладене вище, суд вважає доведеним факт підписання ОСОБА_1 електронних договорів шляхом використання електронного підпису, відтак укладення договорів узгоджується з вимогами статей 6, 627 ЦК України та статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. При цьому, суд бере до уваги те, що відповідачем не вчинено жодних дій щодо розірвання договорів, або визнання їх недійсними, відповідач користувався кредитними коштами, а відповідно до позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеній в постанові від 10 січня 2019 року у справі № 526/405/13 факт не вчинення жодних дій щодо розірвання кредитних договорів, або визнання їх недійсними тривалий час, а також користуванням кредитними коштами та сплати відповідачем в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитними договорами - є нічим іншим як визнання вище наведених кредитних договорів такими що укладені з досягненням всіх істотних умов, а також підтвердженням отриманням всіх благ передбачених кредитними договорами.

Таким чином матеріалами справи підтверджено укладення ОСОБА_1 договорів №755 від 01.05.2021 з ТОВ «Службою миттєвого кредитування» та №/4 від 05.12.2020 з ТОВ «Інфінанс» та не заперечується відповідачем.

Із матеріалів справи вбачається, що на виконання кредитного договору №755 від 01.05.2021 ТОВ «Службою миттєвого кредитування» було видано ОСОБА_1 позику у сумі 3200 грн, здійснивши переказ коштів відповідачу на банківський рахунок відповідача, що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 06.01.2025 про перерахування грошових коштів згідно договору №755 на карту НОМЕР_1 , дата проведення платежу 01.05.2021.

ТОВ «Інфінанс» також виконав своє грошове зобов`язання та надав ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 9000,00 грн. відповідно до договору №/4 від 05.12.2020. Вказана обставина підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 2632_35 від 17.01.2025, відповідно до якого було успішно перераховано кошти на платіжну карту клієнта: 26.12.2020 о 23:25:17 на суму 9000,00 грн, маска карти НОМЕР_2 , номер трансакції в системі iPay.ua 76102079.

Наведені вище обставини свідчать про факт отримання відповідачем коштів, схвалення ним, як умов договорів так і визнання своїх фінансових зобов`язань перед первісними кредиторами.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги.

Згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Позивач надав суду належні та допустимі докази, які підтверджують перехід права вимоги за договором №755 від 01.05.2021 укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «Службою Митєвого Кредитування» та за договором № /4 від 05.12.2020 укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «Інфінанс» до ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС». Надано копії таких документів: договори факторингів та відступлення права вимоги, Акти приймання-передачі реєстру боржників, Реєстри боржників, а також платіжні інструкції, якими сплачені кошти на виконання договорів факторингу.

За наведених обставин, суд вважає, що позивач ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» як новий кредитор, набув право вимоги до відповідача за договором №755 від 01.05.2021 укладеним з ТОВ «Службою Митєвого Кредитування» та за договором № /4 від 05.12.2020 укладеним з ТОВ «Інфінанс».

Відповідно до ч.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №278/1679/13-ц, провадження №61-2269св18. Як зазначає Верховний Суд у вказаній постанові: ...Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань.

З огляду на викладене, саме по собі неповідомлення позичальника про уступку права вимоги, в тому числі, відсутність доказів про отримання боржником такого повідомлення, на що посилається представник відповідача, не припиняє зобов`язань сторін за договором, і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за договором на користь нового кредитора.

Доказів повернення кредитних коштів в повному обсязі матеріали справи не містять, відповідачем протилежного не доведено.

Відтак, позичальник (відповідач) свої зобов`язання за договорами належним чином не виконав, кредит не повернув, що призвело до виникнення заборгованості.

Отже, враховуючи те, що відповідач отримав кошти згідно договорів №755 в сумі 3200,00 грн та № /4 в сумі 9000,00 грн, користувався ними та не повернув, то такі підлягають до стягнення в користь позивача.

Щодо нарахування відсотків за договором №755 від 01.05.2021 суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1.9. Договору граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору): 1 (один) рік.

Згідно п. 1.4. Договору проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування (далі «процентна ставка»), протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.6); г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в). д) тип процентної ставки фіксована.

Згідно розрахунку заборгованості сформованого ТОВ «Служба Миттєвого Кредитування» за договором №755 від 01.05.2021 відсотки нараховувалися з 01.05.2021 по 30.11.2021.

З 01.05.2021 по 16.05.2021 проценти нараховувалися по відсотковій ставці 2% згідно п.1.4.а Договору. З 17.05.2021 по 30.05.2021 проценти нараховувалися по відсотковій ставці 3,64% згідно п.1.4.б Договору. З 31.05.2021 по 14.06.2021 проценти нараховувалися по відсотковій ставці 5,02% згідно п.1.4.в Договору. З 15.06.2021 по 30.11.2021 проценти нараховувалися по відсотковій ставці 7,67% згідно п.1.4.г Договору. Згідно розрахунку заборгованості сформованого ТОВ «Вердикт Капітал» за договором №755 від 01.05.2021 відсотки нараховувалися з 01.12.2021 по 29.04.2022 за відсотковою ставкою 7,67%.

Згідно даних розрахунків загальна сума заборгованості за процентами нарахованими з 01.05.2021 по 29.04.2022 становить 57093,44грн.

Отже, дана сума нарахована відповідно до умов договору та нарахована в межах строку дії договору, який становить 1 рік.

Щодо нарахування відсотків за договором №/4 від 05.12.2020 слід зазначити наступне.

Згідно умов Договору позики позичальнику надано кредит в розмірі 9000.00 грн., строк користування кредитом - 20 днів, строк дії Договору 3 роки, відсоткова ставка 1.75 % за один день користування кредитом, застосовується за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації. Максимальна відсоткова ставка 3,5% за один день користування кредитом, застосовується за умови неналежного виконання умов договору.

Відповідно до п.п.6.3. Правил, сторони окремо погодили, що у випадку прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредиту у строк користування кредитом, обумовлений у Договорі, проценти за користування кредитом нараховуються по дату фактичного повернення кредиту у повному обсязі виходячи з максимальної відсоткової ставки з урахуванням положень п. 7.3. Правил.

Відповідно до п.п.7.3.6. Правил, у випадку неналежного виконання Позичальником умов Договору, якщо Відсоткова ставка дорівнює 1,75 % за один день користування кредитом на період строку користування кредитом в розмірі відсоткової ставки встановленої договором, на період прострочення позичальником строків сплати поточного кредиту та процентів за користування кредитом застосовується максимальна відсоткова ставка.

Згідно розрахунку заборгованості сформованого ТОВ «Інфінанс» за договором № від 05.12.2020 відсотки нараховувалися за 4 траншом з 26.12.2020 по 11.02.2022. З 26.12.2020 по 15.01.2021 проценти нараховувалися по відсотковій ставці 1,75%. З 16.01.2021 по 11.02.2022 проценти нараховувалися по відсотковій ставці 3,5% .

Згідно розрахунку заборгованості сформованого ТОВ «Вердикт Капітал» за договором № від 05.12.2020 відсотки нараховувалися з 11.02.2022 по 09.01.2023 за відсотковою ставкою 3,5% денних.

Відповідно до розрахунку заборгованості сформованого ТОВ «Коллект Центр» за договором № від 05.12.2020 відсотки нараховувалися з 10.01.2023 по 04.12.2023 за відсотковою ставкою 3,5% денних.

Згідно наданих розрахунків загальна сума заборгованості за процентами нарахованими з 26.12.2020 по 04.12.2023 становить 335317,50грн.

Отже, дана сума заборгованості нарахована відповідно до умов договору та нарахована в межах строку дії договору, який становить 3 роки.

За таких обставин, доводи представника відповідача про те, що нарахування процентів за договором №/4 від 05.12.2020 та за договором №755 від 01.05.2021 не грунтуються на умовах договору, а нараховані в порядку ст.625 ЦК України, не беруться до уваги, оскільки проценти за користування кредитними коштами нараховувалися відповідно до умов договорів.

Представник відповідача вказує на те, що він не згідний з розрахунками позивача, що наданий розрахунок заборгованості не може вважатися доказом, оскільки створений особисто позивачем та за відсутності відповідних доказів, щодо стану розрахунків не може бути перевірений судом, щодо його достовірності. Також вказує, що позивач не надав деталізованого помісячного/поденного розрахунку з чітким зазначенням: дати, бази нарахування, ставки, способу капіталізації/некапіталізації, черговості погашення (тіло/проценти/штрафи), а також усіх проміжних залишків. Проте суд не бере це до уваги, оскільки матеріалами справи доведене протилежне. В матеріалах справи наявні деталізовані розрахунки первісних кредиторів, де вказано поденне розрахування заборгованості, суму нарахованих відсотків. Також є розрахунки факторів, де вказані помісячні нарахування процентів за користування кредитами, та з розрахунку кількості днів користування кредитними коштами, відсоткова ставка. Представник відповідача клопотання про призначення судової економічної експертизи не заявляв та не спростував надані розрахунки заборгованості, надавши власні розрахунки заборгованості, тому такі доводи не заслуговують на увагу.

Суд також відхиляє доводи представника відповідача щодо несправедливих умов нарахування розміру відсотків за несвоєчасне виконання зобов`язання за кожен день прострочення та застосування до спірних правовідносин ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»

Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», на яку посилається представник відповідача, визначено, що несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Однак, наведена норма стосується вимог про нарахування неустойки (пені, штрафу), які позивач не здійснював.

Із зустрічними вимогами про визнання правочинів недійсними ОСОБА_1 не звертався, а отже умови укладених договорів підлягають застосуванню під час вирішення цієї справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 643/17966/14-ц (провадження № 14-203цс19) зазначено: «стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню».

Разом з цим, відповідач свого зобов`язання за договорами №755 та № /4 не виконав, у передбачений у договорах строк кошти не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість, яка підтверджується розрахунками наданими позивачем, де заначено, що заборгованість за договором №755 станом на 18.08.2025 становить 60293,44 грн, з них 3200,00 грн заборгованість за сумою позики та 57093,44 грн заборгованість за процентами, заборгованість за договором № /4 станом на 18.08.2025 становить 344317,50 грн, з них 9000,00 грн заборгованість за сумою позики та 335317,50 грн заборгованість за процентами.

Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість за договором №755 в сумі 38449,28 грн, з них 3200,00 грн заборгованість за сумою кредиту та 35249,28 грн заборгованість за процентами, заборгованість за договором № /4 в сумі 135787,50 грн, з них 9000,00 грн заборгованість за сумою позики та 126787,50 грн заборгованість за процентами.

З урахуванням викладеного суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором №755 в сумі 38449,28 грн, з них 3200,00 грн заборгованість за сумою кредиту та 35249,28 грн заборгованість за процентами, заборгованість за договором № /4 в сумі 135787,50 грн, з них 9000,00 грн заборгованість за сумою позики та 126787,50 грн заборгованість за процентами, підлягають задоволенню.

Окрім цього, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду; на професійну правничу допомогу.

Позивач просить стягнути судові витрати, понесені на професійну правничу допомогу, у розмірі 25000,00 грн.

На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, було надано суду договір про надання правової допомоги №02-07/2024 від 02.07.2024 (а.с.74-75), прайс-лист АО «Лігал Ассістанс» затверджений рішенням загальних зборів №01-11/2023 від 01.11.2023 (а.с.75 тильна сторона-76), заявку на надання юридичної допомоги №152 від 01.08.2025 (а.с.85), витяг з акту №17 про надання юридичної допомоги від 31.08.2025, згідно якого надано такі послуги: надання усною консультації з вивчення документів, надання письмової консультації з вивченням документів, складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду, загальною вартістю 25000,00грн (а.с.87).

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

У постанові від 12.02.2020 у справі № 648/1102/19 Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. Суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд має застосувати положення закону про завдання та принципи цивільного судочинства, пропорційність у цивільному судочинстві, а також конкретні обставини справи, вимоги, з якими заявник звернулася до суду, їх значення для заявника.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19.

Відповідно до правового висновку, викладеному у додатковій постанові Верховного Суду від 03.10.2024 у справі № 357/8695/23, для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність й розумність.

Виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, значенням справи для сторони, результатом розгляду справи, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Таким чином, позов підлягає до часткового задоволення.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 141, 258,259, 263- 265, 268, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» 174236,78 гривень (сто сімдесят чотири тисячі двісті тридцять шість гривень 78 копійок) заборгованості, з яких: за кредитним договором №755 від 01.05.2021, 3200,00 гривень - заборгованість за основним зобов`язанням; 35249,28 гривень - заборгованість за процентами; за договором №/4 від 05.12.2020 9000,00 гривень - заборгованість за основним зобов`язанням; 126787,50 гривень - заборгованість за процентами.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» 2422,40 гривні (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок) судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» 5000,00 гривень (п`ять тисяч гривень 00 копійок) судових витрат понесених на правову допомогу.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (, адреса: м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, 6, офіс 521);

Відповідач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Повний текст рішення складено 26.12.2025.

Суддя: Ю. Д. Дем`яновська