ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників, цивільну справу №202/10704/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Помазкіна Артема Євгеновича на ухвалу Індустріального районного суду міста Дніпра від 29 квітня 2025 року про відмову в поновленні процесуального строку на подання відзиву, постановлену у складі судді Мачуського О.М., -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що у період шлюбу з відповідачем, 08 серпня 2018 року, була придбана квартира за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстроване за відповідачем.

У зв`язку з чим просила суд визнати спільною сумісною власністю подружжя квартиру АДРЕСА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя, визнати за нею та за відповідачем право власності по 1/2 частині вказаної квартири за кожним.

Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 03 вересня 2024 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 28 лютого 2025 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду на 23 вересня 2024 року.

29 квітня 2025 року представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Помазкін А.Є. звернувся до суду з клопотанням про продовження процесуального строку на подання відзиву.

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпра від 29 квітня 2025 року в задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Помазкіна А.Є. про поновлення процесуального строку на подання відзиву - відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, представник ОСОБА_2 адвокат Помазкін А.Є. подав апеляційну скаргу, в якій вважає ухвала суду постановлена із порушенням судом норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що з метою встановлення обсягу спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, а також задля з`ясування джерела і часу його придбання, представником відповідача, в порядку ст.81 ЦПК України, до відзиву було долучено заяву про виклик свідка ОСОБА_3 , який є батьком відповідача, та який може підтвердити дарування відповідачу грошових коштів у сумі 11500 доларів США для укладання договору про обслуговування коштів для будівництва (придбання) доступного житла №3ДЖ від 19.12.2017 року.

Крім того у відзиві, на підставі ст.93 ЦПК України, позивачці були поставлені запитання про обставини, що мають значення для справи.

Звертає увагу апеляційного суду, що пропуск встановленого судом строку для подання відзиву був обґрунтований тим, що відповідач перебуває за кордоном, у нього відсутній доступ до матеріалів справи, а тому він повністю покладався на свого представника у справі адвоката Ротко Т.В., із якою був укладений договір про надання правової допомоги.

Зазначає, що відповідач не мав на меті в такий спосіб затягувати розгляд цієї справи і не втратив до неї інтерес. У даній справі відповідач не усувався від участі у справі, а приймав активну участь, намагався врегулювати спір, зокрема направляв позивачу проєкт мирової угоди. Відповідач не зловживав своїми правами.

Стверджує, відповідач довірився своєму представнику Ротко Т.В. та вважав, що усі необхідні заяви, у тому числі відзив, були подані представником, тому після отримання відмови в укладанні мирової угоди, відповідач не скористався своїм правом та не подав відзив на позовну заяву.

Вказує, що відповідач жодного разу не приймав участі у розгляді справи через відсутність у нього Електронного кабінету у підсистемі Електронний суд ЄСІТС, а також у зв`язку із тим, що він перебуває за кордоном, тому не міг знати, що його представник не подала відзив на позовну заяву.

Відповідач визнає, що встановлений судом строк для подачі відзиву пропущений більше, аніж на 7 місяців, але відповідач вважає, що пропустив його з поважних причин, зокрема через неможливість особисто приймати участь у розгляді справи через перебування за кордоном.

Зауважує, що пропуск відповідачем встановленого судом строку для подання відзиву не має бути перешкодою для досягнення завдань цивільного судочинства, якщо відзив був поданий, а обставини, які можуть бути встановлені на підставі такого відзиву, є вагомим. У зв`язку з чим просив ухвалу Індустріального районного суду міста Дніпра від 29 квітня 2025 року про відмову в поновленні процесуального строку на подання відзиву скасувати та продовжити ОСОБА_2 строк для подання відзиву на позовну заяву.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Раковець О.О., скориставшись своїм правом, подала відзив, в якому вказує, що заперечує проти задоволення апеляційної скарги.

Вважає, що ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпра від 29 квітня 2025 року законною та обґрунтованою, а тому скасуванню не підлягає.

Пропустивши строк для подання відзиву більше ніж на 7 місяців, скаржник у апеляційній скарзі не наводить обставини, які були істотними перешкодами чи труднощами для вчинення цієї процесуальної дії відповідачем чи його представниками у встановлений судом строк.

Про обізнаність відповідача та його представника про провадження у справі №202/10704/24 свідчить надсилання адвокатом Ротко Тетяни представнику позивача адвокату Раковець О.О. пропозицію укладення мирової угоди 21 жовтня 2024 року, а також клопотання про відкладення судових засідань у справі 202/10704/24.

При цьому звернення сторони у справі з пропозицією укласти мирову угоду до іншої сторони не є поважною причиною для неподання відзиву у справі. Сторона відповідача не була позбавлена можливості направити відзив у справі із зазначенням того, що відповідач одночасно ініціює укладення мирової угоди.

При цьому, відповідь на мирову угоду представником позивача була відправлено вже 28 жовтня 2024 року з повідомленням про неприйнятність запропонованих умов для позивача.

Адвокат Ротко до 13 березня 2025 року (дата підписання додаткової угоди про розірвання договору про надання правової допомоги з відповідачем) відзив не подала.

Відзив на позовну заяву було подано до суду 29 квітня 2025 року (в день засідання по справі), тобто більше ніж через місяць з дня ознайомлення представника з матеріалами справи (при встановленому судом 15-денному строку) з одночасним позбавленням можливості сторони позивача завчасно ознайомитись з наданим відзивом.

Об`єктивних підстав для тривалого не подання відзиву після ознайомлення адвоката з матеріалами справи - не вказано. Посилаючись на складнощі предмету позову, а також на складність у комунікації з відповідачем через його перебування за кордоном та різницю у часових поясах, апелянт не зазначає в чому саме полягали такі складнощі.

Звертає увагу, що позивач, як і відповідач, перебуває за кордоном в США, в іншому часовому поясі ніж Україна, та виходячи з таких обставин, також реалізує свої права та обов`язки як сторона по справі через свого представника.

В матеріалах справи 202/10704/24 відсутні належні, допустимі докази, які б вказували на те, що відповідач чи його представники мали об`єктивні перешкоди для подання відзиву раніше ніж через 7 місяців після відкриття провадження у справі чи до закриття підготовчого провадження.

Доводи апеляційної скарги не містять посилань на такі порушення, що призвели до неправильного вирішення питання про поновлення строку для подання відзиву, тому, з огляду на положення ст.376 ЦПК України, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

У зв`язку з чим просила, апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу Індустріального районного суду міста Дніпра від 29 квітня 2025 року про відмову в поновленні процесуального строку на подання відзиву, залишити без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зокрема, про відмову у прийнятті самостійного позову третьої особи, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Таким чином дану справу слід розглядати без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам закону.

Відмовляючи у задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Помазкіна А.Є. про поновлення процесуального строку на подання відзиву, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач з 03 вересня 2024 року був обізнаний про наявність судового спору, використав своє право на залучення представника, та ані відповідач, ані його представник протягом строку встановленого для подання відзиву таким правом не скористались. Представником відповідача не зазначено тих виключних обставин, які б унеможливлювали б реалізацію права відповідача на подання відзиву інших заяв, клопотань у встановлений законом строк.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

За приписами ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані, зокрема, подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Відповідно до ч.1 та п.3 ч.2 ст.49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Згідно з ч.ч.1, 7, 8 ст.178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову.

Відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Частинами 1, 2 статті 126 ЦПК України встановлено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, ч.2, ч.4 ст.127 ЦПК України суд, за заявою учасника справи, поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

При цьому, поважними можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

З матеріалів справи вбачається, у серпні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 03 вересня 2024 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справу в порядку загального позовного провадження.

У вказаній ухвалі було запропоновано відповідачу протягом 15 днів з дня вручення копії цієї ухвали подати суду відзив по суті позовних вимог та всі наявні в нього докази, які стосуються предмету спору, з одночасним направленням копії відзиву та додатків до нього всім учасникам справи та наданням суду доказів про здійснення вказаних дій (ст.178 ЦПК України).

03 вересня 2024 року відповідачу було доставлено повідомлення про дату та час судового засідання. Поштовий конверт з ухвалою про відкриття провадження було повернуто до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

В подальшому, відповідач повідомлявся про дати засідання належним чином за допомогою смс повідомлень у додаток «Viber» та за допомогою електронної пошти.

09 вересня 2024 року між Адвокатським бюро «Ротко Тетяни» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання правової допомоги у справі №202/10704/24.

21 жовтня 2024 року представником відповідача адвокатом Ротко Т.В. було направлено представнику позивача пропозицію щодо укладення мирової угоди. Ордер на представництво відповідача ОСОБА_2 укладено 09 вересня 2024 року.

В подальшому представник відповідача адвокат Ротко Т.В. зверталась до суду з заявами про перенесення судових засідань.

Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 28 лютого 2025 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.

До 13 березня 2025 року (дата додаткової угоди про дострокове припинення договору) представником відповідача у справі №202/10704/24 була адвокат Ротко Т.В.

13 березня 2025 року між адвокатом Мороз В.С. та ОСОБА_2 було укладено договір про надання правової допомоги у справі №202/10704/24, який станом на 21 березня 2025 року припинив свою дію.

21 березня 2025 року між Адвокатським бюро «Артема Помазкіна» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання правової допомоги у справі №202/10704/24.

26 березня 2025 року адвокат Помазкін А.Є., як представник ОСОБА_2 , ознайомився із матеріалами справи №202/10704/24.

29 квітня 2025 року представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Помазкін А.Є. звернувся до суду з клопотанням про продовження процесуального строку на подання відзиву, посилаючись на те, що з невідомих для відповідача причин, його попередній представник - Ротко Т.В. не подала відзив на позовну заяву у встановлений судом строк. Через проживання відповідача у Сполучених Штатах Америки, та відсутність у нього зареєстрованого Електронного кабінету у підсистемі Електронний суд ЄСІТС, відповідач повністю покладався на свого представника у цій справі. Враховуючи наведене, з метою збереження принципу змагальності та повноти розгляду справи, представник відповідача просив продовжити процесуальний строк для подання відзиву, а також розглянути заяву про виклик свідка.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція) зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зауважив, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Водночас не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «De Geouffre de la Pradelle v.France» від 16 грудня 1992 року).

ЄСПЛ провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний ж формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

Внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v.russia, №26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року). Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатись до суду («Perez de Rada Cavanilles v. Spain», § 49, ЄСПЛ, від 28 жовтня 1998 року).

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Установивши викладене, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не перевірив належним чином доводи представника відповідача - адвоката Помазкіна А.Є. щодо поважності пропуску процесуальних строків, поновлення таких строків, та дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні заяви представника відповідача - адвоката Помазкіна А.Є. про поновлення процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву.

Частиною 3 статті 127 ЦПК України передбачено, якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Тобто питання про поновлення процесуального строку розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, в даному випадку - судом першої інстанції в проваджені якого знаходиться справа.

Відповідно до ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З урахуванням вищенаведеного апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвалу Індустріального районного суду міста Дніпра від 29 квітня 2025 року про відмову в поновленні процесуального строку на подання відзиву слід скасувати і направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання.

Керуючись статтями 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Помазкіна Артема Євгеновича задовольнити частково.

Ухвалу Індустріального районного суду міста Дніпра від 29 квітня 2025 року про відмову в поновленні процесуального строку на подання відзиву - скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 22 грудня 2025 року.

Судді: