Провадження № 2/205/6131/25
01 грудня 2025 року м. Дніпро
Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді Приходченко О.С.
при секретарі Король Т.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,
20 жовтня 2025 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося до Новокодацького районного суду міста Дніпра з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Ухвалою судді Новокодацького районного суду міста Дніпра від 24 жовтня 2025 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 01 грудня 2025 року вирішено питання про заочний розгляд справи.
Позивач у своєму позові посилався на те, що 06 вересня 2024 року між ОСОБА_1 і ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено кредитний договір № 2121617, відповідно до умов якого відповідачеві було видано кредит у розмірі 7 500 грн. строком на 30 днів по 05 жовтня 2024 року зі сплатою відсотків у розмірі 1,00 % щоденно за користування кредитом. 02 листопада 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і відповідачем було укладено договір позики № 73233998, на умовах якого відповідачеві надано кредит у розмірі 6 000 грн. строком на 30 днів і сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,725 % на день від суми кредиту. 27 березня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 27/03/25, відповідно до умов якого клієнт зобов`язався передати позивачеві права вимоги, строк виконання яких настав, до третіх осіб боржників. Відповідно до умов додаткової угоди № 1 від 27 березня 2025 року до договору факторингу № 27/03/25 до позивача перейшло право вимоги за кредитними договорами № 2121617 від 06 вересня 2024 року та № 73233998 від 02 листопада 2024 року. Відповідач свої зобов`язання за кредитними договорами не виконала, чим порушила умови договорів. Таким чином сума заборгованості за кредитним договором № 2121617 від 06 вересня 2024 року становить 19 982 грн. 15 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 7 500 грн., заборгованості за комісією у розмірі 1 607 грн. 15 коп. та пені у розмірі 10 875 грн., заборгованість за кредитним договором № 73233998 від 02 листопада 2024 року у розмірі 19 293 грн., яка складається із заборгованості за основним боргом у розмірі 6 000 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 405 грн., заборгованості за комісією у розмірі 900 грн. та пені у розмірі 11 988 грн. Просив стягнути із ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором № 2121617 від 06 вересня 2024 року у розмірі 19 982 грн. 15 коп. та заборгованість за кредитним договором № 73233998 від 02 листопада 2024 року у розмірі 19 293 грн., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 028 грн. Представник позивача просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 про дату та час судового засідання повідомлялася в порядку, передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явилася, відзив на позов не надала. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили.
Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.
Судом встановлено, що 06 вересня 2024 року між ОСОБА_1 і ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено кредитний договір № 2121617, відповідно до умов якого відповідачеві було видано кредит у розмірі 7 500 грн. строком на 30 днів по 05 жовтня 2024 року зі сплатою відсотків у розмірі 1,00 % щоденно за користування кредитом. пункту 18 договору визначено, що у разі, якщо сума позики перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, за користування позикою понад встановлений договором строк нараховується процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) в розмірі, визначено договором, за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених ЗУ «Про споживче кредитування» та іншими актам законодавства (а.с. 7-9).
02 листопада 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і відповідачем було укладено договір позики № 73233998, на умовах якого відповідачеві надано кредит у розмірі 6 000 грн. строком на 30 днів і сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,725 % на день від суми кредиту. Пунктом 10.5.2 кредитного договору погоджено, що якщо сума кредиту, що надається позичальникові за договором, не перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на дату укладення договору, за користування кредитом (його частиною) понад встановлений договором строк, у випадку невиконання позичальником умов договору, кредитодавець має право нарахувати пеню в розмірі, визначеному п. 2.2 договору з першого дня понадстрокового користування кредитом (його частиною) за кожен день такого користування, з урахуванням обмежень, визначених ЗУ «Про споживче кредитування» (а.с. 21-27).
14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого клієнт зобов`язався передати позивачеві права вимоги, строк виконання яких настав, до третіх осіб боржників. Відповідно до умов додаткової угоди № 48 від 21 лютого 2025 року до договору факторингу № 14/06/21 до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором № 2121617 від 06 вересня 2024 року (а.с. 11-13, 16, 17, 18, 19).
27 березня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і позивачем було укладено договір факторингу № 27/03/25, згідно з умовами якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги за кредитним договором № 73233998 від 02 листопада 2024 року (а.с. 31-32, 33, 34, 35, 36).
Правовідносини, що виникли між сторонами урегульовано ЗУ «Про споживче кредитування», ЗУ «Про електронну комерцію», ЦК України.
Частиною 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 ЗУ «Про споживче кредитування» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про споживче кредитування» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно із ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідач перед позивачем свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів не виконала, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики.
Щодо позовних вимог про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 2121617 від 06 вересня 2024 року в частині пені у розмірі 10 875 грн. за неналежне виконання умов договору, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 21 ЗУ «Про споживче кредитування» у договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 2121617 від 06 вересня 2024 року пеня складає 10 875 грн. (а.с. 20), що перевищує встановлений ЗУ «Про споживче кредитування» розмір. Таким чином, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в розмірі 3 750 грн. (7 500 грн. / 50 % = 3 750 грн.), у задоволенні позовних вимог в іншій частині слід відмовити.
Щодо позовних вимог в частині стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 73233998 від 02 листопада 2024 року в частині стягнення пені в розмірі 11 988 грн., суд також приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині за аналогічних підстав та стягнення з відповідача пені у розмірі 3 000 грн. (6 000 грн. / 50 % = 3 000 грн.), у задоволенні позовних вимог в іншій частині слід відмовити.
У зв`язку з тим, що отримання у кредит грошових коштів відповідачем підтверджено належними доказами по справі, і у такого учасника справи в силу укладеного договору виникло зобов`язання повернути такі кошти частинами, у розмірах та у строки, зазначені у кредитному договорі, відповідач свої зобов`язання не виконує, то позов підлягає задоволенню в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 2121617 від 06 вересня 2024 року у розмірі 12 857 грн. 15 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 7 500 грн. та заборгованості за комісією у розмірі 1 607 грн. 15 коп. та пені у розмірі 3 750 грн.; за кредитним договором № 73233998 від 02 листопада 2024 року у розмірі 10 305 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6 000 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 405 грн., заборгованості за комісією у розмірі 900 грн. та пені у розмірі 3 000 грн., у задоволенні позовних вимог в іншій частині ТОВ «ФК «ЄАПБ» слід відмовити.
Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, саме: судовий збір.
Позивачем при поданні позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 3 028 грн. (а.с. 1).
З урахуванням того, що позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1 785 грн. 73 коп. (23 162 грн. 15 коп. х 3 028 грн. : 39 275 грн. 15 коп. = 1 785 грн. 73 коп.).
Таким чином, загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» складає 24 947 грн. 88 коп. (23 162 грн. 15 коп. + 1 785 грн. 73 коп. = 24 947 грн. 88 коп.).
На підставі викладеного, керуючись п. 12 ч. 1 ст. 3, ст. 12, ч. 1 ст. 13 1 ст. 13, ч. 2 ст. 21 ЗУ «Про споживче кредитування», ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», ст. ст. 525, 526, ст. 610, ч. 1 ст. 612, ч. 1 ст. 1048 ЦК України, ч. 1 ст. 141, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 259, 263-265, ч. 1 ст. 280, ст. ст. 281, 282 ЦПК України, суд
Позовні вимоги задовольнити частково.
У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.
Відповідачем може бути подано заяву про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення позивачем може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Суддя: