Провадження № 2/686/7770/25
УХВАЛА

26 грудня 2025 року Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючого - судді Карплюка О.І.

при секретарі судового засідання Войтович В.С.

з участю представника позивача ОСОБА_1

та представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_4 про стягнення солідарно заборгованості за договором позики в сумі 225000 доларів США та трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 591 долар 78 центів США за період з 21 липня 2025 року по 21 серпня 2025 року.

Представник відповідача ОСОБА_5 заявив клопотання про допит свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні даного клопотання.

Так, ч. 2 ст. 1047 ЦК України допускає пред`явлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей.

Позичальник має право оспорювати договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж установлено договором (ч. 1 ст. 1051 ЦК України).

При цьому, за змістом ч. 2 ст. 1051 ЦК України, при укладенні договору позики в письмовій формі (крім випадків укладення його під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини) безгрошевість такого договору не може ґрунтуватись на поясненнях свідків, а може бути підтверджена лише належними і допустимими доказами (ч. 2 ст. 58, ст. 59 ЦПК України).

В постанові Верховного Суду від 12 січня 2022 року у справі №206/6401/18 зазначається, що. якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватись на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Показаннями сторони та показами свідків не може доводитись факт виконання зобов`язання за договором. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 18 липня 2018 року у справі №143/280/17, від 2 вересня 2020 року у справі №569/24347/18.

Окрім того, Верховний Суд в постанові від 19 вересня 2019 року у справі №176/2967/13-ц зробив висновок, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладання договору та змісту умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Верховний Суд при розгляді цивільної справи №388/1354/17-ц зазначив, що письмова форма договору позики унаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладання договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Наявність оригіналу боргової розписки у позивача, кредитора, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.

Вказане також узгоджується з висновками Верховного Суду України, які викладені в постановах від 18 вересня 2013 року у справі №6-63цс13, від 2 липня 2014 року у справі №6-79цс14.

Керуючись ст. ст. 90, 91, 259, 260 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_5 про допит свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: