Єдиний унікальний номер: 448/2088/25
Провадження № 2/448/950/25
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(повний текст)

12.12.2025 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кічака Ю.В.,

при секретарі судового засідання Тхір О.Т.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Яксманицький Роман Степанович про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , звернулися до суду із зазначеним позовом, покликаються на те, що житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що по АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області відносився до суспільної групи «колгоспний двір» та станом на 15.04.1991 року головою такого був ОСОБА_4 , 1933р.н., а членами такого ОСОБА_5 , 1937 р.н, (дружина), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (дочка), ОСОБА_6 , 1976 р.н. (дочка), та ОСОБА_3 , 1987 р.н. (онук), а виходячи із принципу рівності часток у майні колгоспного двору, кожен із даних осіб володіли станом на 15.04.1991р. часткою у розмірі по 1/5 у такому майні.

Вказували, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер голова двору ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі на 1/5 частку у майні колгоспного двору. Ствердили, що після смерті ОСОБА_4 . cпадщину прийняла дочка останнього - позивачка ОСОБА_1 . Факт прийняття нею спадщини стверджується поданою до нотаріуса заявою про прийняття спадщини. З огляду на що вважають, що ОСОБА_1 , стала власником 2/5 часток (1/5 частки, як члена колгоспного двору + 1/5 частки, яку успадкувала після смерті батька ОСОБА_4 ) спірного будинковолодіння.

Зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5 , після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі на 1/5 частку у майні колгоспного двору. Ствердили, що після смерті ОСОБА_5 . cпадщину прийняла дочка останньої - позивачка ОСОБА_1 . Факт прийняття нею спадщини стверджується поданою до нотаріуса заявою про прийняття спадщини. З огляду на що вважають, що ОСОБА_1 , стала власником 3/5 часток (1/5 частки, як члена колгоспного двору + 1/5 частки, яку успадкувала після смерті батька ОСОБА_4 + 1/5 частки, яку успадкувала після смерті матері ОСОБА_5 ) спірного будинковолодіння.

Покликались на те, що з метою оформлення своїх спадкових прав ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса, однак у позасудовому порядку отримати свідоцтво про право на спадщину на частину спірного житлового будинок не має можливості, так як такий відносився до суспільної групи «колгоспний двір».

Нотаріус роз`яснив позивачці ОСОБА_1 звернутися до суду із позовною заявою про визнання права власності на житловий будинок або його частку.

З огляду на наведене, просять суд визнати за ними, позивачами, право власності на спірне будинковолодіння за вищевказаною адресою, зокрема: за позивачкою ОСОБА_1 право власності на 3/5 частки житлового будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 , за позивачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 1/5 частці у такому.

Ухвалою судді від 20.10.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено провести розгляд справи в порядку загального позовного провадження; встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті (відзиву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь).

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в підготовче судове засідання не з`явились, однак подали заяви, в яких зазначили, що підтримують позовні вимоги в повному обсязі та просять розглядати справу за наявними матеріалами без їх участі.

Представник відповідача - Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської областів судове засідання не з`явився, проте подав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнають та просить розглядати справу у їх відсутності.

Третя особа - приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Р.С. про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак в підготовче судове засідання не з`явився, проте надіслав заяву-повідомлення від 05.11.2025р.; копії сторінок із спадкової справи за №395/2021, заведеної після смерті ОСОБА_4 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , копії сторінок із спадкової справи за №9/2025, заведеної після смерті ОСОБА_5 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також клопотання про здійснення розгляду даної справи у його відсутності.

Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України.

Судом встановлено, що житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що по АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області відносився до суспільної групи «колгоспний двір» та станом на 15.04.1991 року головою такого був ОСОБА_4 , 1933р.н., а членами такого ОСОБА_5 , 1937 р.н, (дружина), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (дочка), ОСОБА_6 , 1976 р.н. (дочка), та ОСОБА_3 , 1987 р.н. (онук), що підтверджується виписками із по-господарської книги по селі Боляновичі, - про суспільну групу двору та склад його членів станом з 01.04.1988-15.04.1991р.р. Всі зазначені члени колгоспного двору станом на 15.04.1991 року зберегли право на частку в майні такого.

Згідно вимог ст.7 Конституції СРСР 1936 року колгоспним двором є родинно-трудове об`єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці.

Відповідно затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215 «Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів», визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради.

Надалі порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Згідно з п.9 зазначених Вказівок окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство.

Відповідно до змісту Вказівок №5-24/26 і №69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працюють у колгоспі, але не є членами колгоспу, належать до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади.

Згідно Закону України «Про власність» від 15.04.1991 року, пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

Відповідно до ст.ст.120, 123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору.

Спори щодо майна колишнього колгоспного двору мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору.

Виходячи з вимог ст.ст.120, 123 ЦК України в редакції 1963 року, які діяли станом на 15.04.1991р. і регулювали власність колгоспного двору, право на майно колгоспного двору (спірне будинковолодіння) в рівних частках мали: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_3 , тобто кожен по 1/5 частці будинковолодіння за вищевказаною адресою.

ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_4 .

До складу даної спадщини входило право на 1/5 частку спірного будинковолодіння за вищевказаною адресою, що належала йому як члену колгоспного двору.

Згідно матеріалів справи, спадкодавець ОСОБА_4 за життя своїм майном розпорядився, та склав заповіт, яким усе своє майно заповіла доньці ОСОБА_1 (позивачці).

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з копій сторінок спадкової справи №395/2021, заведеної після смерті ОСОБА_4 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , саме донька останнього - ОСОБА_1 (позивачка) у встановлений законом строк звернулася із заявою про прийняття даної спадщини за заповітом та на частину спадкового майна спадкоємиці ОСОБА_1 було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Тобто, у відповідності до вимог ст.ст. 1268, 1269 ЦК України ОСОБА_1 вважається такою, що прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті спадкодавця ОСОБА_4 та стала фактичним власником 2/5 часток у спірному будинковолодінні (1/5 частки, як члена колгоспного двору + 1/5 частки, яку успадкувала після смерті батька ОСОБА_4 ).

Інша можлива спадкоємиця, а саме: ОСОБА_5 , відповідно, дружина спадкодавця ОСОБА_4 , заявила про відмову від належної їй частки у спадщині, яка б належала такій за законом, після смерті останнього, що стверджується матеріалам спадкової справи за №395/2021.

ІНФОРМАЦІЯ_3 відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_5 .

До складу даної спадщини входило право на 1/5 частку спірного будинковолодіння за вищевказаною адресою, що належала їй як члену колгоспного двору.

Згідно матеріалів справи, спадкодавець ОСОБА_5 за життя своїм майном розпорядилася, та склала заповіт, яким усе своє майно заповіла доньці ОСОБА_1 (позивачці).

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з копій сторінок спадкової справи №9/2025, заведеної після смерті ОСОБА_5 ,котра померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , саме донька останньої - ОСОБА_1 (позивачка) у встановлений законом строк звернулася із заявою про прийняття даної спадщини за заповітом та на частину спадкового майна спадкоємиці ОСОБА_1 було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Тобто, у відповідності до вимог ст.ст. 1268, 1269 ЦК України ОСОБА_1 вважається такою, що прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті спадкодавиці ОСОБА_5 та стала фактичним власником 3/5 часток у спірному будинковолодінні (1/5 частки, як члена колгоспного двору + 1/5 частки, яку успадкувала після смерті батька ОСОБА_4 + 1/5 частки, яку успадкувала після смерті матері ОСОБА_5 ).

При цьому, нотаріусом позивачці ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину на дане спадкове майно частину спірного житлового будинку. Нотаріус роз`яснив позивачці ОСОБА_1 можливість реалізації права на спадкування частини даного житлового будинку в судовому порядку.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Так, до 01.01.2013р. державна реєстрація права особи на частку у майні колгоспного двору здійснювалась МБТІ, відповідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002 року на підставі рішення, яке виносилось сільською радою про розподіл часток майна колгоспного двору.

Пунктом 2 розділу II «Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів України» (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 09.12.2011 року № 4152- VI) визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно в порядку визначеному цим Законом, буде здійснюватися з 1 січня 2013 року.

З 1 січня 2013 року право власності на нерухоме майно посвідчуються на загальних засадах, свідоцтвом про право власності, що видає державний реєстратор прав з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав майно та їх обтяжень». Згідно з вимогами, які визначені ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор з 01.01.2013 року, не посвідчує прав власності на об`єкт нерухомого майна та не видає свідоцтва про права власності на підставі рішення сільської ради про розподіл часток майна колгоспного двору між його співвласниками.

Отже, через відсутність належних правовстановлюючих документів на спірний будинок садибного типу з господарськими спорудами за вищевказаною адресою та через належність такого до суспільної групи «колгоспний двір» право позивачів на спірне будинковолодіння не може бути вирішено в позасудовому порядку, у зв`язку з чим такі звернулися до суду із вказаним позовом.

Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть спадкодавця ОСОБА_4 серії НОМЕР_1 від 18.03.2021 року; копією сторінок із спадкової справи за №395/2021, заведеної після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №83106772 від 03.11.2025р. (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №83106779 від 03.11.2025р. (заповіти/спадкові договори); копією свідоцтва про смерть спадкодавиці ОСОБА_5 серії НОМЕР_2 від 01.10.2024 року; копією сторінок із спадкової справи за №9/2025, заведеної після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №83106791 від 03.11.2025р. (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №83106793 від 03.11.2025р. (заповіти/спадкові договори); виписками із по-господарської книги по селу Боляновичі, - про суспільну групу двору та склад його членів станом з 01.04.1988-15.04.1991р.р.; копією технічного паспорта на спірне будинковолодіння; листом-повідомленням нотаріуса про відмову у оформленні спадкових прав на спірне будинковолодіння; копіями паспортів позивачів; копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 04.03.1976р. та іншими матеріалами справи.

Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб.

Відповідно до ч.3 ст.12, ст.81 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Узагальнюючи, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачкою ОСОБА_1 права власності на 3/5 частки житлового будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 , а за позивачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - по 1/5 частці у такому за кожним.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 133, 141, ч.4 ст.200, ст.ст.206, 247, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Яксманицький Роман Степанович про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на 3/5 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/5 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на 1/5 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення 22.12.2025 року.

Відомості про учасників справи:

Позивачі:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка с.Боляновичі Мостиського району Львівської області, проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ;

- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с.Боляновичі Мостиського району Львівської області, проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ;

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженець с.Боляновичі Мостиського району Львівської області, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ;

Відповідач: Шегинівська сільська рада Яворівського району Львівської області, (місцезнаходження: с.Шегині, вул.Героїв України, 184, Яворівського району Львівської області, );

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Роман Степанович, місцезнаходження: 81300, м.Мостиська, вул.Грушевського, 22, Яворівського району Львівської області.

Суддя Ю.В.Кічак