Справа № 199/7163/24
Головуючий у суді першої інстанції: Шаповалова К.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Шпирук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 05 серпня 2025 року про закриття провадження у справі, постановлену у м. Києві, у складі судді Шаповалова К.В., повний текст якої складено 07 серпня 2025 року, у справі № 199/7163/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Державний нотаріус Четвертої дніпровської нотаріальної контори Шугаєва Наталія Сергіївна про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Державний нотаріус Четвертої дніпровської нотаріальної контори Шугаєва Н.С. про встановлення факту, що має юридичне значення. Зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся ОСОБА_3 , яка була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 . 17 липня 2024 року вона звернулася до державного нотаріуса Четвертої дніпровської нотаріальної контори Шугаєвої Н.С. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за померлою ОСОБА_3 , однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю відомостей про місце відкриття спадщини і коло спадкоємців. З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 просила встановити факт того, що місцем відкриття спадщини після померлої ОСОБА_3 є саме АДРЕСА_1 .

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 05 серпня 2025 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 закрито.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, або направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Посилається на те, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи. Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не врахував, що місце відкриття спадщини має визначатися за останнім місцем проживання спадкодавця, яке підтверджується довідками з реєстру, документами про реєстрацію, а також іншими матеріалами, наданими нею та ОСОБА_2 . Суд неправильно застосував положення ст. 1221 ЦК України, оскільки фактичні дані свідчать про відкриття спадщини саме у м. Києві. Суд не врахував інтересів спадкоємців-заявників, що призвело до порушення їхніх спадкових прав.

В судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції закриваючи провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Державний нотаріус Четвертої дніпровської нотаріальної контори Шугаєва Н.С. про встановлення факту, що має юридичне значення, виходив з підстав передбачених положеннями п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки набрало законної сили рішення суду від 13 травня 2025 року у справі №199/7479/24, постановлене з приводу спору між тими самими сторонами ( ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ), про той самий предмет (встановлення факту місця відкриття спадщини після померлої ОСОБА_3 ) і з тих самих підстав (відмова державного нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину через неможливістю встановити місце відкриття спадщини).

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування вказаної ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження по справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , звертаючись із цим позовом до суду та зазначаючи відповідачем ОСОБА_2 (з урахуванням заяви про заміну неналежного відповідача у справі), обґрунтувала свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Амур-Нижньодніпровським відділом держаної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та рішенням Амур Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2024 року, яким установлено факт смерті ОСОБА_3 . Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне їй майно, єдиним спадкоємцем померлої ОСОБА_3 був її син та батько сторін - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Померла спадкодавець була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 , що є тимчасово окупованою територією України з 2014 року. 17 липня 2024 року позивачка звернулась до державного нотаріуса Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлої ОСОБА_3 , проте постановою від 17 липня 20224 року державний нотаріус відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , у зв`язку із неможливістю встановити місце відкриття спадщини та коло спадкоємців, які належним чином прийняли спадщину, та визначити, кому і яка саме частка спадкового майна має належати. Враховуючи викладене, ОСОБА_1 у даній справі просила ухвалити рішення, яким встановити юридичний факт того, що місцем відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є адреса: АДРЕСА_1 .

Як убачається з інформації, яка наявна в Єдиному державному реєстрі судових рішень, Дарницьким районним судом м. Києва 13 травня 2025 року ухвалено рішення у справі № 199/7479/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - державний нотаріус Четвертої дніпровської нотаріальної контори Шугаєва Н.С., про встановлення місця відкриття спадщини та визнання права власності на недоотримані пенсійні виплати.

З тексту судового рішення вбачається, що звертаючись із позовом до суду у справі №199/7479/24 ОСОБА_5 зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Амур Нижньодніпровським відділом держаної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та рішенням Амур Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2024 року, яким установлено факт смерті ОСОБА_3 . Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне їй майно, єдиним спадкоємцем померлої ОСОБА_3 був її син та батько сторін - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Померла спадкодавець була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 , що є тимчасово окупованою територією України з 2014 року, постановою від 17 липня 2024 року державний нотаріус відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , у зв`язку із неможливістю встановити місце відкриття спадщини та коло спадкоємців, які належним чином прийняли спадщину, та визначити, кому і яка саме частка спадкового майна має належати. Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 просила суд: встановити факт того, що місцем відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , є адреса: АДРЕСА_1 ; визнати за нею право власності на недоотримані пенсійні виплати у розмірі 241 809,53 грн. після смерті ОСОБА_3 у порядку спадкування за правом представлення після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13 травня 2025 року відмовлено ОСОБА_5 у задоволенні позовної вимоги про встановлення факту, що місцем відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , є адреса: АДРЕСА_1 , та зазначено, що місце відкриття спадщини у спірних правовідносинах передбачено законом, зокрема, статтею 1221 ЦК України, встановлення такого факту не відповідає визначеним цивільним законом способам захисту, характеру порушення та його наслідкам та само по собі не призводить до ефективного захисту порушених прав, а тому правові підстави для задоволення позову в частині встановлення факту місця відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 відсутні.

Тобто, у зазначених справах предмет спору є ідентичним, а саме: встановлення факту, що місцем відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є адреса: АДРЕСА_1 . В обох справах позов пред`явлений ОСОБА_1 до ОСОБА_2 .

Звертаючись із вказаними позовами позивачка зазначала, що підставою для встановлення юридичного факту є постанова державного нотаріуса четвертої дніпровської державної нотаріальної контори про відмову ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , у зв`язку із неможливістю встановити місце відкриття спадщини та коло спадкоємців, які належним чином прийняли спадщину, та визначити, кому і яка саме частка спадкового майна має належати.

Відтак, сторони, предмет і підстави вищевказаних позовів є тотожними.

Повний текст судового рішення у справі № 199/7479/24 був складений 27 травня 2025 року, відповідно до відомостей з сайту Судова влада України та Єдиного державного реєстру судових рішень вказане рішення в апеляційному порядку не оскаржувалось та набрало законної сили.

Враховуючи викладене, оскільки рішення суду у справі № 199/7479/24, що набрало законної сили, ухвалено між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_6 не спростовують висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 05 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 26 грудня 2025 року.

Суддя-доповідач:

Судді: