Справа № 536/1769/25
Провадження № 2-о/536/63/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

Головуючого судді Колотієвського О.О.,

за участю секретаря судового засідання Коваль В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , зацікавлені особи: Головне Управлінняпенсійного фонду України, Головне Управління пенсійного фонду у Львівській області про встановлення факту про перебування на утриманні

ВСТАНОВИВ:

Заява обґрунтована зоерема тим, що вона 21 вересня 1984 року уклала шлюб з ОСОБА_2 .

З того часу вони постійно проживали разом до дня його смерті. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 .

Заявницею вказано, що вона є пенсіонером та отримую дуже маленьку пенсію, якої їй не вистачає на життя. ЇЇ покійний чоловік, ОСОБА_2 також був пенсіонером та отримував значно більшу пенсію. Крім того, ОСОБА_2 після виходу на пенсію продовжував працювати. Таким чином, його доходи були основним джерелом для їх існування.

Після смерті чоловіка вона звернулась до Головне Управління пенсійного фонду України в Полтавській області з заявою про призначення їй пенсії в зв`язку з утратою годувальника, але їй було відмовлено в зв`язку з тим, що в матеріалах справи відсутні довідки про підтвердження факту перебування заявниці на утриманні померлого годувальника та факту спільного проживання заявниці з померлим».

В той же час зазначила, що весь час до смерті чоловіка вони проживали ним разом за адресою: АДРЕСА_1 хоча чоловік був зареєстрований в іншому місті.

Таким чином, виходячи з того, що її чоловік отримував пенсію на багато більшу ніж я та й ще працював то його доходи були основним джерелом доходу до існування.

Встановлення факту перебування на утриманні мені потрібно для призначення пенсії в зв`язку з утратою годувальника.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника (частина третя статті 36 Закону № 1058-ІV).

Отже вона як така, що досягнула пенсійного віку, має право отримати пенсію у зв`язку із втратою годувальника за умови знаходження та утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 .

Також зазначила, що перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Полтавської області і отримує пенсію за віком.

Відповідно до пункту 2.3. Порядку подання та оформлення документів дія призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07 липня 2014 року № 13-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок), до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, крім іншого, надається документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.

За документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки або інші документи про склад сім`ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

Оскільки вона постійно проживала з чоловіком спільно, та його пенсія і заробітна плата була постійним та основним джерелом для її існування, просила суд ухвалити рішення яким встановити факт перебування ОСОБА_1 па утримані ОСОБА_2 який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 по день його смерті.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. Представником заявниці подано клопотання про розгляд заяви без їх участі та просили задовольнити.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У частині першій статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частин першої, другої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, 21 вересня 1984 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 видане Кам`янопотоківської сільською радою Кременчуцького району від 28.09.1984 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 30.12.2024 року.

Згідно Довідки від 11.02.2025 року, ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області та отримує пенсію за віком, згідно ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Судом встановлено, що покійний чоловік, ОСОБА_2 також був пенсіонером та заявниця звернулася до Головного управління пенсійного фонду України у Львівській області з заявою про переведення з одного виду пенсії на інший, у зв`язку із втратою годувальника.

Рішенням від 20.01.2025 року № 88 Відділу перерахунків пенсій № 2 ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку пенсії, оскільки у матеріалах електронної пенсійної справи відсутні довідки про підтвердження факту перебування заявниці на утриманні померлого годувальника та факт спільного проживання заявниці з годувальником.

Отже, питання перерахунку пенсії ОСОБА_1 , у зв`язку із втратою годувальника, вирішується відповідно, в даному випадку, за наявності необхідних документів, в тому числі тих, що підтверджують факт перебування заявниці на утриманні померлого чоловіка ОСОБА_2 .

Суд зазначає, що згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Із показань допитаної у судовому засіданні ОСОБА_3 встановлено, що вона із заявницею проживає на одній вулиці з 2006 року, а також знала покійного. Вказала, що покійний ОСОБА_2 , працював разом із нею на ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод" та він був основним годувальником.

Згідно показань ОСОБА_4 , яка є донькою заявниці встановлено, що ОСОБА_1 та її вітчим ОСОБА_2 , мешкали разом у селі Кам`яні Потоки Кременчуцького району понад 25 років. Також зазначила, що ОСОБА_2 отримував заробітну плату та високу пенсію. Матір отримувала мінімальну пенсію та вітчим був основним годувальником, оскільки його доходи були основним джерелом засобів до існування.

Також з дослідженого судом письмового доказу, а саме Акту депутата Кам`янопотоківської сільської ради ОСОБА_5 в присутності свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , встановлено що покійний ОСОБА_2 постійно проживав у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_1 з дня одруження по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З Довідки про доходи ОСОБА_2 з місця роботи ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод" за період з грудня 2023 року по червень 2024 року встановлено, що дохід покійного чоловіка заявниці становив 73655,38 гривень.

Також згідно Довідки про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії ОСОБА_2 за період з 01.01.2022 року по 31.12.2024 року розмір отриманої пенсії покійного чоловіка заявниці становив 255689,28 гривень.

В той час, розмір пенсії заявниці за аналогічний період становить 102795 гривень, що підтверджується довідкою про доходи № 982143 від 29.09.2025 року.

З дослідженої довідки суд вбачає, що щомісячна пенсія ОСОБА_1 знаходиться на рівні мінімального прожиткового мінімуму на особу.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 36 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності.

Непрацездатними членами сім`ї вважаються : чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Частиною 3 вказаної статті встановлено, що до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: були на повному утриманні померлого годувальника; одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування .

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст. 38 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів,що мають юридичне значення»роз`яснено, що судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні.

Із досліджених судом доказів встановлено, що заявниця з чоловіком перебували у шлюбі більш як 40 років, разом проживали, вели спільний побут та бюджет. Пенсія померлого чоловіка заявниці була значно вищою (більш як у два рази) за пенсію ОСОБА_1 , як є мінімальною.

На думку суду, факт отримання одним із подружжя значно більшого розміру доходу (пенсії), ніж інший з подружжя, достатньою мірою підтверджує ті обставини, що постійним і основним джерелом засобів до існування того з подружжя, хто отримує менший дохід, є пенсія іншого з подружжя.

Проаналізувавши досліджені докази в їх сукупності, суд вважає довелденим, що дохід померлого ОСОБА_8 був постійним і основним джерелом засобів до існування ОСОБА_1 , а тому беручи до уваги відсутність спору про право, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити.

Керуючись ст.ст.12, 13, 293 ч.2, 294, 315 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , зацікавлені особи: Головне Управлінняпенсійного фонду України, Головне Управління пенсійного фонду у Львівській області про встановлення факту про перебування на утриманні -задовольнити.

Встановити факт перебування ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 на утриманні ОСОБА_2 який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 по день його смерті.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. О. Колотієвський