Справа № 203/8030/25
Провадження № 2/0203/3206/2025
ЦЕНТРАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2025 року Центральний районний суд м. Дніпра у складі:

головуючого судді Колесніченко О.В.,

за участю секретаря Сердягіної О.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу у паперовій формі за позовом Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2025 року позивач, АТ «ПУМБ» (, м. Київ), через уповноваженого представника через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС вперше подав до Центрального районного суду міста Дніпра цю заяву, пред`являючи позов до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості станом на 03 липня 2025 року на загальну суму 30 148,68 грн., а також сплаченого за пред`явлення цього позову судового збору в розмірі 2 422,40 грн.

В обґрунтування позову зазначається, що між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 12 листопада 2022 року на підставі кредитного договору № видано кредит в сумі 11 563,98 грн., 11 серпня 2023 року на підставі кредитного договору № видано кредит в сумі 24 079,39 грн., однак відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість по кредитному договору від 12 листопада 2022 року № у розмірі 4 506,41 грн., що складається із заборгованості за кредитом в розмірі 3 372,99 грн., заборгованості за процентами в розмірі 0,08 грн., а також заборгованості за комісією у розмірі 1 133,34 грн., за кредитним договором від 11 серпня 2023 року № у розмірі 25 642,27 грн., що складається із заборгованості за кредитом в розмірі 20 066,78 грн., заборгованості за процентами в розмірі 1,95 грн., а також заборгованість за комісією у розмірі 5 573,54 грн. Загальна сума заборгованості по вищевказаними кредитними договорами становить 30 148,68 грн. Позивачем направлялася письмову вимогу (повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначав в анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була.

З відкриттям спрощеного позовного провадження за ухвалою суду від 07 листопада 2025 року, з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень та без потреби у витребуванні доказів чи у сприянні в поданні доказів іншим чином.

19 листопада 2025 року через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позов, з якого випливає, що відповідач позов визнає частково, а саме в частині заборгованості за кредитним договором № у розмірі 620,77 грн. та заборгованості за процентами у розмірі 1 133,34 грн., з урахуванням сплаченої ним суми боргу у розмірі 4 506,41 грн. та заборгованості по комісії у розмірі 2752,30 грн. за кредитним договором № у розмірі 16 986,57 грн. та заборгованості за комісією у розмірі 5573,54, з урахуванням слати ним суми боргу у розмірі 25 642,27 грн., сплати комісії у розмірі 3082,16 грн.. Вважає суму заборгованості у розмірі 6706,88 грн. нарахованої комісії за обслуговування кредитної заборгованості такою, що не підлягає стягненню та є такою, що нарахована на підставі нікчемних умов кредитного договору. На вказані договори на які посилається позивач було здійснено реструктуризацію , яка здійснювалась через мобільний додаток «ПУМБ онлайн» для телефонів Apple без фізичного відвідування банку, у зазначеному мобільному додатку інформація про вказану комісію була відсутня, яка відсутня і зараз, тобто він не знав про нарахування вказаної комісії та необхідність її сплати, а тому нарахування такої комісії є протиправною та не відповідає вимогам ч.ч.1,2 ст. 11 ЗУ «Про споживче кредитування». Позивачем не надано доказів фактичного надання послуг, за які стягується комісія, комісія нараховується автоматично, у фіксованому розмірі, що свідчить про її прихований процентний характер та нікчемність. Відповідач вважає, умови про комісію несправедливими та непрозорими, а також такими що порушують принцип добросовісності. Також вказує, що не мав можливості вплинути на зміст стандартної форми договору.

Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, представник позивача в судове засідання не з`явився, в наданому позові просив суд розглядати справу за відсутності представника АТ «ПУМБ».

24 листопада 2025 року через канцелярію суду надійшла заява в якій останній просить проводити розгляд справи у його відсутність, з урахуванням поданого ним відзив, також просив залишити без розгляду його клопотання про розгляд справи у порядку загального позовного провадження та щодо витребування доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши зібрані докази, дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами з частковим задоволенням позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин.

Судом встановлено, що 12 листопада 2022 року між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 підписано заяву № на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до якої позивач надав відповідачу кредит шляхом банківського переказу на рахунок відповідача кредитні кошти у розмірі 11563,98 грн. Сторони також узгодили наступні умови: цільове призначення: а) погашення заборгованості; б) сплата разової комісі; строк кредиту - 24 місці, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 1,4%, розмір процентної ставки 0,01% річних, разова комісія 0 грн., схема повернення кредиту ануїтентна (рівними платежами), дата платежу до 12 числа кожного календарного місяця, платіжні періоди з 12 листопада 2022 року по 12 листопада 2024 року по 643,78 грн. кожного місяця та 643,68 останній платіж, комісія за обслуговування кредитної заборгованості 161,90, усього за період 3 885,60 грн. Реальна річна процентна ставка 33,908% річних, загальні витрати за споживчим кредитом 3886,64 грн. та загальна вартість кредиту 15450,62 грн. (а.с.17-18).

Паспорт споживчого кредиту містить інформацію щодо суми кредиту, строку договору і строку кредитування, а також розмір процентної ставки та вказаний документ підписаний підписом відповідача (а.с. 18 зворот).

11 серпня 2023 року між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 підписано заяву № на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до якої позивач надав відповідачу кредит шляхом банківського переказу на рахунок відповідача кредитні кошти у розмірі 24 079,39 грн. Сторони також узгодили наступні умови: цільове призначення: а) погашення заборгованості; б) сплата разової комісії; строк кредиту - 48 місців, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 1,6%, розмір процентної ставки 0,01% річних, разова комісія 0 грн., схема повернення кредиту ануїтентна (рівними платежами), дата платежу до 11 числа кожного календарного місяця, платіжні періоди з 11 серпня 2023 року по 11 серпня 2027 року по 887,03 грн. кожного місяця та 886,56 останній платіж, комісія за обслуговування кредитної заборгованості 385,27, усього за період 18 492,96 грн. Реальна річна процентна ставка 36,299% річних, загальні витрати за споживчим кредитом 18 497,58 грн. та загальна вартість кредиту 42 576,97 грн.. (а.с.19-21).

Паспорт споживчого кредиту містить інформацію щодо суми кредиту, строку договору і строку кредитування, а також розмір процентної ставки та вказаний документ підписаний підписом відповідача (а.с. 21).

Отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі 11 563,98 грн. підтверджується платіжною інструкцією № TR.61236115.31328.25578 від 12 листопада 2022 року та у розмірі 24 079,39 грн. платіжною інструкцією TR.70080822.83476.25578 (а.с.31, 31 зворот).

АТ «ПУМБ» свої зобов`язання перед відповідачем виконав надав відповідачу кредит у визначених договорами розмірах, відповідач отримав кредитні кошти, проте не дотримувався умов кредитного договору, внаслідок чого станом на 03 липня 2025 року за ним утворилася заборгованість перед банком у загальному розмірі 30 148,68 грн., а саме: заборгованість по кредитному договору від 12 листопада 2022 року № у розмірі 4 506,41 грн., що складається із заборгованості за кредитом в розмірі 3 372,99 грн., а також заборгованості за процентами в розмірі 0,08 грн. та заборгованості по комісії у розмірі 1 133,34 грн., за кредитним договором від 11 серпня 2023 року № у розмірі 25 642,27 грн., що складається із заборгованості за кредитом в розмірі 20 066,78 грн., заборгованості за процентами в розмірі 1,95 грн., а також заборгованість за комісією у розмірі 5 573,54 грн., обставини чого підтверджуються розрахунками заборгованості та виписками по рахунку НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , за період з 12 листопада 2022 року по 03 липня 2025 року за кредитним договором № від 02 листопада 2022 року, виписками по рахункам НОМЕР_3 , НОМЕР_4 за період з 11 серпня 2023 року по 03 липня 2025 року за кредитним договором № від 11 серпня 2023 року (а.с. 32-33, 33 зворот-34 зворот, 35, 35 зворот 36 зворот, 37 - 38).

Позивачем 04 липня 2025 року за вих.№КНО-44.2.2/1245 було надіслано на адресу відповідача досудову вимогу щодо погашення заборгованості за кредитними договорами № від 12 листопада 2022 року в розмірі 4 506,41 грн. та за № від 11 серпня 2023 року у розмірі 25 642,27 грн. проте така вимога відповідачем проігнорована (а.с.28 зворот).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно розрахунку заборгованості, виписки по особовому рахунку вбачається та не спростовується відповідачем, що свої зобов`язання за кредитними договорами останній належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 03 липня 2025 року, виникла заборгованість загальному розмірі 30 148,68 грн., а саме: заборгованість по кредитному договору від 12 листопада 2022 року № у розмірі 4 506,41 грн., що складається із заборгованості за кредитом в розмірі 3 372,99 грн., а також заборгованості за процентами в розмірі 0,08 грн. та заборгованості по комісії у розмірі 1 133,34 грн., за кредитним договором від 11 серпня 2023 року № у розмірі 25 642,27 грн., що складається із заборгованості за кредитом в розмірі 20 066,78 грн., заборгованості за процентами в розмірі 1,95 грн., а також заборгованість за комісією у розмірі 5 573,54 грн

Долучену до позову виписку по рахунку суд визнає належним, допустимим та достатнім доказом, в розумінні положень ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 04.07.2018 року №75, що підтверджує факт видачі відповідачу кредиту, користування ним кредитними коштами та розміру заборгованості.

За вказаних вище обставин та наведених положень законодавства, суд вважає обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги банку в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, що включає в себе основну заборгованість за кредитом та процентами.

В частині заявлених вимог про стягнення заборгованості по комісії, суд враховує наступне.

В ЦК України закріплений підхід, при якому оспорюваність правочину конструюється як загальне правило. Навпаки, нікчемність правочину має місце тільки у разі, коли існує пряма вказівка закону про кваліфікацію того або іншого правочину як нікчемного.

Оспорюваний правочин визнається недійсним судом, якщо одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом (ч. 3 ст. 215 ЦК України). Правочин, недійсність якого не встановлена законом (оспорюваний правочин), породжує правові наслідки (набуття, зміну або припинення прав та обов`язків), на які він був направлений до моменту визнання його недійсним на підставі рішення суду. Оспорювання правочину відбувається тільки за ініціативою його сторони або іншої заінтересованої особи шляхом пред`явлення вимог про визнання правочину недійсним (позов про оспорювання правочину, ресцисорний позов).

Натомість нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (ч. 2 ст. 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою «текстуальної» недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. Така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах «нікчемний», «є недійсним». Нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, не створює юридичних наслідків, тобто, не «породжує» (змінює чи припиняє) цивільних прав та обов`язків.

Якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

Нікчемний правочин (ч. 2 ст. 215 ЦК України) є недійсним вже в момент свого вчинення (ab initio), і незалежно від волі будь-якої особи, автоматично (ipso iure). Нікчемність правочину має абсолютний ефект, оскільки діє щодо всіх (erga omnes). Нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, тобто, не зумовлює переходу/набуття/зміни/встановлення/припинення прав ні для кого. Саме тому посилатися на нікчемність правочину може будь-хто. Суд, якщо виявить нікчемність правочину, має її враховувати за власною ініціативою в силу свого положення (ex officio), навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.02.2023 у справі №359/12165/14-ц (провадження №61-13417св21)).

Під вимогами, яким не повинен суперечити правочин, мають розумітися ті правила, що містяться в імперативних приватно-правових нормах.

Тлумачення ч. 1 ст. 203 ЦК України свідчить, що під змістом правочину розуміється сукупність умов, викладених в ньому. Зміст правочину, в першу чергу, має відповідати вимогам актів цивільного законодавства, перелічених в ст.4 ЦК України. Втім більшість законодавчих актів носять комплексний характер, і в них поряд із приватно-правовими можуть міститися норми різноманітної галузевої приналежності. За такої ситуації необхідно вести мову про те, що зміст правочину має не суперечити вимогам, встановленим у приватно-правовій нормі, хоча б вона містилася в будь-якому нормативно-правовому акті, а не лише акті цивільного законодавства. Під вимогами, яким не повинен суперечити правочин, мають розумітися ті правила, що містяться в імперативних приватно-правових нормах (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2022 року в справі № 613/1436/17 (провадження № 61-17583св20)).

Споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування»).

Тобто, споживчим є будь-який кредит наданий споживачу для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит (частини перша та друга ст.11 Закону України «Про споживче кредитування»).

Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування»).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22) зазначено, що згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за управління кредитом може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Згідно п. 5 заяви на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № від 12 листопада 2022 року було встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1,4%, тобто у розмірі 161,90 грн. від суми кредит.

Згідно п. 5 заяви на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № від 11 серпня 2023 року було встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1,6%, тобто у розмірі 385,27 грн. від суми кредит.

При цьому в договорах не зазначено конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позичальнику та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту.

Ураховуючи, що в кредитних договорах банк не зазначив та до позову не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваних кредитних договорів, то зазначені вище положення кредитного договору та додатків до нього, є нікчемними відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».

З виписки по особовому рахунку та розрахунку заборгованості за кредитними договорами видно, що банком в рахунок сплати комісії було зараховано:

-за договором № від 12 листопада 2022 року сплачені позичальником в період з 12 грудня 2022 року по 12 квітня 2024 року кошти в загальній сумі 2752,30 грн., а залишок несплаченої комісії з травня 2024 року по червень 2025 року нарахований в сумі 1133,34 грн.,

-за договором № від 11 серпня 2023 року сплачені позичальником в період з 11 вересня 2023 року по 11 квітня 2024 року кошти в загальній сумі 3082,16 грн., а залишок несплаченої комісії з травня 2024 року по червень 2025 року склав 5573,54 грн.

Оскільки умови договорів в частині нарахування комісії є нікчемними, то в задоволенні вимог про стягнення заборгованості комісіям належить відмовити, а сплачені суми мають бути враховані на виконання умов чинних умов договорів про сплату процентів та основного боргу, в черговості, передбаченій ст. 534 ЦК України, з огляду на те, що умовами договору іншої черговості не передбачено.

Так, згідно ч.1 ст. 534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

За наведених обставин, сплачена раніше сума комісії має бути врахована у першу чергу на оплату заборгованості по процентам, а решта суми на погашення основного боргу, а тому:

- за кредитним договором № від 12 листопада 2022 року сплачена сума комісії в розмірі 2752,30 грн. підлягає зарахуванню в погашення заборгованості по процентам на суму 0,08 грн. (2752,30 грн. 0,08 грн. =2752,22 грн.), та основного боргу в розмірі 3372,99 грн. (3372,99 грн. 2752,22 грн. = 620,77 грн.), у зв`язку з чим за цим кредитним договором підлягає стягненню з відповідача на користь позивача залишок основної суми боргу складає 620,77 грн.;

- за кредитним договором № від 11 серпня 2023 року сплачена сума комісії в розмірі 3082,16 грн. підлягає зарахуванню в погашення заборгованості по процентам на суму 1,95 грн. (3082,16 грн. 1,95 грн. =3080,21 грн.) та основного боргу в розмірі 20066,78 грн. (20066,78 грн. 3080,21 грн. = 16986,57 грн.), у зв`язку з чим залишок основної суми боргу складає 16986,57 грн.

Таким чином, встановивши наведені обставини, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № від 12 листопада 2022 року в сумі основного боргу (тіла кредиту) 620,77 грн. та за кредитним договором № від 11 серпня 2023 року в сумі основного боргу (тіла кредиту) 16986,57 грн., а врешті вимог належить відмовити з наведених вище підстав.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 14114,72 грн. ((17607,34 грн.х2422,40 грн.)/30148,68 грн. = 1414,72 грн.).

Керуючись ст. ст. 3, 4, 11-13, 81, 141, 209, 203-265, 268, 274 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (, місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4) з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), заборгованість станом на 03 липня 2025 року за кредитним договором № від 12 листопада 2022 року в сумі основного боргу (тіла кредиту) 620,77 грн. та за кредитним договором № від 11 серпня 2023 року в сумі основного боргу (тіла кредиту) 16986,57 грн., а загальним розміром 17607, 34 грн. ((сімнадцять тисяч шістсот сім гривень 34 коп.).

Стягнути на користь на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (, місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4) з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), судовий збір в сумі 1414,72 грн. (тисячу чотириста чотирнадцять гривень 72 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги у паперовій формі до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 19.12.2025.

.

Суддя О.В. Колесніченко