Номер провадження: 22-ц/813/5174/25
Головуючий у першій інстанції Шевчук Н. О.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Лозко Ю.П.

суддів: Карташова О.Ю., Кострицького В.В.,

за участю секретаря судового засідання Пересипка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10 березня 2025 року

у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди в порядку регресу

встановив:

12 грудня 2024 року засобами поштового зв`язку ПрАТ «СК «Євроінс Україна» звернулося до суду з вказаним вище позовом у якому просило стягнути з ОСОБА_1 матеріальну шкоду у порядку регресу в розмірі 173006,16 грн.

Позов обґрунтовано тим, що 27 квітня 2021 року між позивачем та ТОВ «Віннер Лізинг» укладено Сертифікат №-0000161 до договору добровільного страхування наземного транспорту №-0000001, предметом якого є страхування транспортного засобу «Ford», д/н НОМЕР_1 .

28 серпня 2021 року о 16 годині 30 хвилин по а/д Т.1647 в напрямку з с. Грибівка в

с. К. Бугаз відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого ТЗ Ford д/н НОМЕР_1 та ТЗ Audi д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 .

В результаті ДТП застрахований автомобіль «Ford» д/н НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження.

Постановою Малиновського районного суду міста Одеси від 27 вересня 2021 року у справі №521/14044/21 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні зазначеного вище ДТП та притягнуто до адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Враховуючи наявність договору страхування, власник пошкодженого застрахованого ТЗ звернувся до позивача із заявою про факт настання події та виплату страхового відшкодування на рахунок власника. Варість ремонту зазначеного вище транспортного засобу «Ford» д/н НОМЕР_1 склала 303006,16 грн з ПДВ, які було виплачено позивачем на користь потерпілого.

Позивач звернувся до страховика відповідачки AT «СК «Аркс», який частково компенсував позивачу страхове відшкодування в розмірі 130000 грн, тобто різниця між заподіяної шкодою та сумою компенсованого страхового відшкодування склала 173006,16 грн, у зв`язку з чим позивач звернувся з цим позовом до суду про стягнення зазначеної грошових коштів з відповідачки.

В частині дотримання строку звернення з цим позовом до суду, позивач зазначив, що страховий випадок стався 28 серпня 2021 року, тому за загальним правилом трирічний строк звернення з цим позовом до суду мав сплинуть 28 серпня 2024 року, однак строки позовної давності ним не пропущено, оскільки відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257- 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10 березня 2025 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «Євроінс Україна» завдані збитки у розмірі 173006,16 грн. Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат

Самодурова Н.В., просить скасувати рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10 березня 2025 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

За доводами апеляційної скарги суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що страхова компанія своєчасно звернулася з позовом до суду, який подано 12 грудня 2024 року, оскільки страховий випадок відбувся 28 серпня 2021 року, тому позовна давність закінчилася 28 серпня 2024 року, що є самостійною правовою підставою для відмови у задоволенні позову.

Судом не досліджено в повній мірі матеріали справи, не перевірено наявності поважних причин пропуску позивачем позовної давності, крім того, судом не вжито передбачених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи для дослідження їх, що дає підстави для висновку про недотримання судом першої інстанції принципу офіційного з`ясування всіх обставин справи під час дослідження зібраних у справі доказів.

Висновки суду про дотримання позивачем вимог закону щодо подання позову у межах позовної давності належним чином не вмотивовані, що свідчить про необґрунтованість оскаржуваного рішення суду.

Правом подачі відзиву на апеляційну скаргу позивач ПрАТ «СК «Євроінс Україна» не скористалося.

Днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку (п. 1 ч.8 ст. 128 ЦПК України).

Вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі (ч.5 ст. 130 ЦПК України).

Про дату, час і місце розгляду справи представниця ПрАТ «СК «Євроінс Україна», Морозова О.В. та представниця скаржниці ОСОБА_1 , адвокат Юрченко К.А. повідомлені під розписку, що підтверджується довідковим листом, який міститься у справі.

Учасники справи будучи належним чином повідомленим чином про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, що відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду відповідає, виходячи з такого.

Судом встановлено, що 27 квітня 2021 року між ПрАТ «СК «Євроінс Україна» та ТОВ «Віннер Лізинг» укладено Сертифікат №-0000161 до договору добровільного страхування наземного транспорту №-0000001, предметом якого є страхування транспортного засобу Ford д/н НОМЕР_1 .

28 серпня 2021 року о 16 годині 30 хвилин по а/д Т.1647 в напрямку з с. Грибівка в с. К. Бугаз відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого ТЗ Ford д/н НОМЕР_1 та ТЗ Audi д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок якої автомобіль Ford д/н НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження.

30 серпня 2021 року ТОВ «Віннер Лізинг», як власник пошкодженого застрахованого ТЗ звернулося до позивача із заявою про факт настання події ДТП та виплату страхового відшкодування на рахунок власника, що вбачається із заяви про виплату страхового відшкодування до справи №41179 від 28 вересня 2021 року.

З протоколу огляду транспортного засобу «Ford» д/н НОМЕР_1 від 14 вересня 2021 року вбачається, що страховиком позивачем встановлено пошкодження транспортного засобу, з чим погодився страхувальник.

Згідно рахунку №1077285 від 14 вересня 2021 року, наданого ТОВ «Віннер Автомотів» загальна вартість відновлення автомобіля «Ford» д/н НОМЕР_1 складає 303006,16 грн з ПДВ.

26 вересня 2021 року позивач здійснив розрахунок суми страхового відшкодування №41179/21 відповідно до якого розмір страхового відшкодування складає 303006,16 грн.

Постановою Малиновського районного суду міста Одеси від 27 вересня 2021 року у справі №521/14044/21 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

За страховим актом №41179/21 позивачем визнано факт наявності підстав для страхового відшкодування та вирішено перерахувати на рахунок ТОВ «Віннер Лізинг» страхове відшкодування у розмірі 303006,16 грн.

З платіжної інструкції №11964 від 01 жовтня 2021 року убачається, що страховик перерахував на рахунок страхувальника 303006,16 грн.

На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в АТ «СК «Аркс» згідно Полісу № 204555967 від 28 серпня 2021 року.

AT «СК АРКС» компенсувало позивачу страхове відшкодування в розмірі 130 000 грн, в межах ліміту відповідальності страховика згідно умов Полісу № 204555967 від 28 серпня 2021 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що після виплати страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту на користь потерпілого, до позивача на підставі до ст. 993 ЦК України та

ст. 27 Закону України «Про страхування» перейшло право вимоги відповідачки

ОСОБА_1 , як особи, відповідальної за шкоду, в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) сплаченою позивачу страховиком відповідачки - AT «СК «Аркс», яке здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 130000 грн. Відхиляючи доводи відповідачки, наведені нею у відзиві на позову, суд першої інстанції зазначив, що відповідно до п. 19 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Тому, підстави для відмови позивачу у задоволенні позовних вимог у зв`язку із пропуском ним строку позовної давності відсутні.

Відповідно до ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як на підставу для задоволення вимог апеляційної скарги скаржниця посилається на те, що судом першої інстанції належним чином не перевірено її аргументи щодо пропуску позивачем строків позовної давності, що є окремою (самостійною) підставою для відмови у задоволенні позову.

Колегія суддів відхиляє аргументи скаржниці щодо пропуску позивачем строків позовної давності, з огляду на таке.

Відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", відповідно до якого розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено пунктом 12 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину".

Так, Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" набрав чинності 02 квітня 2020 року.

За наслідками розгляду справи N 910/18489/20 Велика Палата Верховного Суду у пункті 100 постанови від 06 вересня 2023 року зробила висновок, що саме з 02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", а тому початок продовження строку для звернення до суду потрібно пов`язувати саме із моментом набрання чинності 02 квітня 2020 року цим Законом (пункт 79 ухвали Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2024 року у справі N 167/1058/20).

Строк дії карантину неодноразово продовжувався постановами Кабінету Міністрів України та був відмінений з 24 год 00 хв 30 червня 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року N 651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2".

Разом із тим Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року N 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року N 2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, який неодноразово продовжувався та триває станом на теперішній час.

Законом України від 15 березня 2022 року N 2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану", який набрав чинності 17 березня 2022 року, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 19 такого змісту: "У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року N 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року N 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану".

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскільки з 02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", згідно з яким в Україні запроваджений з 12 березня 2020 року загальнодержавний карантин, який тривав до 30 червня 2023 року, а з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан і відповідно станом на 12 грудня 2024 року (дата звернення ПрАТ «СК «Євроінс Україна» до суду з цим позовом) діяв на усій території України, позивач звернувся із вимогами до суду першої інстанції в межах позовної давності, зважаючи на те, що страховий випадок мав місце 28 серпня 2021 року.

Отже, у цьому випадку позивач не пропустив визначену чинним законодавством позовну давність, тому доводи скаржниці не ґрунтуються на вимогах закону.

Аргументи скаржниці щодо невмовтиваності оскаржуваного рішення, колегія суддів відхиляє, оскільки з рішення убачається, що суд першої інстанції, з висновками якого погоджується колегія суддів належним чином навів мотиви, якими він керувався, відхиляючи доводи скаржниці, наведені нею у відзиві на позов, які є ідентичними тим доводам, якими ОСОБА_1 обґрунтовує апеляційну скаргу.

З огляду на вказане вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення вказаного вище позову.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає вірними та обґрунтованими висновки суду, з якими не погоджується скаржниця.

Доказів які б спростували правильні висновки суду скаржницею не надано.

Отже доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення суду, з мотивів наведених у апеляційній скарзі.

У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: О.Ю. Карташов

В.В. Кострицький