Провадження №2-з/127/49/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі судді Березовської О. А., розглянувши заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Люблінська Вікторія Миколаївна, про забезпечення позову та забезпечення доказів до подання позовної заяви,

ВСТАНОВИВ :

16.12.2025 ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Люблінська В. М., звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з заявою про забезпечення позову та забезпечення доказів до подання позовної заяви, в якій просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , та заборонити іншим особам вчиняти буд-які реєстраційні дії стосовно вказаної квартири.

Забезпечити докази шляхом витребування спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , від приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Білоус О. Б.; витребування з КНП «Вінницький обласний центр медико-соціальної експертизи ВОР» належним чином завірені копії документів та/ або офіційну інформацію щодо ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: дати первинного встановлення інвалідності з діагнозом; групи інвалідності; строк, на який встановлюється інвалідність; інформації про безстроковий характер інвалідності; витребувати з Вінницької обласної клінічної психоневрологічної лікарні ім. акад. О. І. Ющенка, належним чином завірені копії медичної документації (історії хвороби, епікризів, лікарських висновків) щодо ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , датованих на дату складання заповіту 24.01.2014, або безпосередньо перед цією датою, що дозволить оцінити здатність спадкодавця до усвідомленого волевиявлення. Долучити витребувані матеріали до справи або зберегти їх у суді до відкриття провадження.

Заява обґрунтована тим, що заявник ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_3 про визнання недійсним заповіту та визнання права власності. Заповіт був складений 24.01.2014 та посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Білоус О. Б., зареєстрований в реєстрі за номером 55642964, в якому заповідач, брат заявника, ОСОБА_2 , заповідає усе його майно - відповідачу ОСОБА_3 . Усе майно, складається з 1/8 спільної частки на об`єкт нерухомого майна - квартира, загальна площа 44, 8 кв. м; житлова 28, 7 кв. м, частина підвалу площею 1, 5 кв. м., за адресою АДРЕСА_1 . Брат заявника - ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , і тільки після смерті заявник дізнався про наявність заповіту, про який йому особисто сказав та передав відповідач ОСОБА_3 . Із змісту заповіту стало відомо, що він був підписаний не особисто заповідачем, а за допомогою рукоприкладчика та посвідчений у присутності двох свідків. З огляду на це, у заявника, який був рідним братом заповідача, виникли сумніви у законності заповіту, оскільки заповідач не був позбавлений фізичної можливості власноручно підписати документ, оскільки враховуючи, що права сторона у заповідача належним чином не функціонувала, заповідач багато років абсолютно усе робив лівою рукою, що і викликало у заявника обґрунтовані сумніви щодо необхідності у залученні рукоприкладчика та ставить питання про реальні причини застосування такого способу посвідчення заповіту. За таких умов вирішального значення набуває психічний сан заповідача, зокрема, його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на момент складання заповіту. Заявнику відомо, що заповідач з дитинства мав складний стан здоров`я та низку хронічних захворювань, що істотно обмежували його життєдіяльність.

Заповідач періодично потребував стороннього догляду, періодично втрачав здатність самостійно орієнтуватися у побутових питаннях, виявляв ознаки психічної нестабільності та мав труднощі з послідовним, логічним викладенням власних думок. Такі зовнішні прояви дають підстави обґрунтовано припускати у нього нестійкі психічні розлади та хронічні когнітивні порушення, які істотно впливали на здатність повного мірою усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. Тобто, заповідач був у стані, який, на думку заявника, скоріше за все не дозволяв йому повноцінно розуміти зміст документа, який він підписує, а підписати будь-який документ заповідач міг лівою рукою дуже просто.

Отже, факт підписання заповіту через рукоприкладчика у поєднанні з відомостями про психічні захворювання заповідача посилює сумніви у дійсності його волевиявлення, а отже безпосередньо обґрунтовує необхідність невідкладного забезпечення доказів, зокрема витребування медичної документації, що відображає стан здоров`я заповідача на дату складання заповіту.

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, номер інформаційної довідки 453928224 відомо, що за померлим (заповідачем) ОСОБА_2 , рахується власність на 1/8 спільної частки на об`єкт нерухомого майна - квартира, загальна площа 44, 8 кв. м; житлова 28,7 кв. м., частина підвалу площею 1, 5 кв. м., за адресою АДРЕСА_1 .

Також, з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, номер інформаційної довідки 453930572 відомо, що відповідач є власником 3/8 спільної частки на той же об`єкт нерухомого майна - квартира, загальна площа 44,8 кв. м; житлова 28,7 кв. м, частина підвалу площею 1,5 кв. м., за адресою АДРЕСА_1 .

Також, у позові, що подається є ймовірність застосування судом наслідків недійсності нікчемного правочину і виключення запису зі Спадкового реєстру, та/або визнання заповіту недійсним та визнання права власності за позивачем.

Наразі спадкове майно перебуває у складі спадкової маси, але існує реальна та безпосередня загроза його відчуження відповідачем третім особам у будь- який момент після оформлення права власності на майно і як наслідок виникне загроза утруднення або унеможливлення виконання майбутнього судового рішення. Це може статись вже на початку лютого 2026 року до то, як суд прийме відповідне рішення по справі.

16.12.2025 автоматизованим розподілом судової справи між суддями головуючим суддею була визначена суддя Березовська О. А. Заява про забезпечення позову та забезпечення доказів передана судді 17.12.2025.

Ознайомившись з заявою про забезпечення позову та забезпечення доказів, письмовими доказами, долученими до заяви, суд зазначає таке.

В порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи у встановлений законом строк.

Заяву про забезпечення позову подано до суду з дотриманням порядку, встановленого ч. 1 ст. 152 ЦПК України.

Суд, дослідивши зміст та вимоги заяви про забезпечення позову, додані до заяви документи, доходить висновку про часткове задоволення поданої заяви в частині забезпечення позову з огляду на таке.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до ч. 6-8 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи, суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову, підстави його обрання та вирішує питання про зустрічне забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд, обираючи вид забезпечення позову, у кожному випадку повинен обирати такий спосіб, який у найбільший мірі спрямований на забезпечення предмету спору.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 150 ЦПК України позов може забезпечуватися, зокрема, шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18 (провадження №14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У правовому висновку, сформульованому у постанові від 31.01.2019 у справі №761/45074/17, Верховний Суд зазначив, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі, за для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 753/22860/17 (провадження №14-88цс20) зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема, тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Судом встановлено існування між сторонами спору щодо визнання заповіту недійсним та визнання права власності на 1/8 частки на об`єкт нерухомого майна - квартира, загальна площа 44, 8 кв. м; житлова 28,7 кв. м., частина підвалу площею 1,5 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Викладені у заяві про забезпечення позову обставини, враховуючи положення статті 151 ЦПК України, є достатніми для обґрунтованого припущення позивача, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Суд вважає, що захід забезпечення позову у виді накладення арешту на 1/8 частки на об`єкт нерухомого майна квартира за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала померлому (заповідачеві) ОСОБА_2 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (номер інформаційної довідки 453928224), у найбільшій мірі спрямований на забезпечення предмету позову та буде співмірним із заявленими позивачем вимогами та гарантуватиме реальне виконання майбутнього судового рішення у разі задоволення позову.

Заявник просить накласти арешт не тільки на частку у праві власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , померлого (заповідача) ОСОБА_2 , тобто майно, яке входить до складу спадщини, а й на частку у праві власності (3/8) на нерухоме майно, яке належить на праві власності відповідачу і не входить до складу спадщини. Така вимога, на думку суду, неспівмірна з позовною вимогою про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на спадкове майно та порушує право власності відповідача.

Щодо вимоги заборонити іншим особам вчиняти буд-які реєстраційні дії стосовно вказаної квартири, суд враховує правову позицію, викладену Верховним Судом в постанові від 24.07.2024 у справі № 567/459/23 (провадження № 61-10214св23), що «арешт, як заборона на право розпоряджатися майном, включає і обмеження на розпорядження таким майном. Тому при накладенні арешту на майно вжиття додаткових заходів забезпечення, направлених на обмеження розпорядження таким майном, не є необхідним. За таких обставин, враховуючи предмет спору у цій справі, не є необхідним і співмірним додатково забороняти державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам держреєстрації прав вчиняти реєстраційні дії щодо зазначеного нерухомого майна, в тому числі вносити до державного реєстру речових прав записи про держреєстрацію речових прав та їх обтяжень, про скасування держреєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів».

В цій справі також у зв`язку з застосування заходу забезпечення позову у виді арешту відсутня необхідність у застосуванні додатково заходу забезпечення позову у виді заборони вчиняти буд-які реєстраційні дії.

Отже, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.

Підстав для застосування зустрічного забезпечення, передбачених ч. 3 ст. 154 ЦПК України, суд не вбачає.

Щодо вимоги про забезпечення доказів суд зазначає таке.

Відповідно до частини 1, 2, 3 ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Згідно з пунктами 4, 5 ч. 1 ст. 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів повинні бути вказані докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні, а також обґрунтування необхідності забезпечення таких доказів, спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази.

Отже, забезпечення доказів - це вжиття судом заходів, направлених на закріплення і збереження доказів. Підставою забезпечення доказів є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим збирання чи подання доказів або засіб доказування може бути втрачений.

Процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати та зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом вони можуть бути безповоротно втрачені.

Забезпечення доказів це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення, потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Отже, процесуальним порядком та механізмом забезпечення доказів передбачено, що суд розглядаючи заяву про забезпечення доказів, має з урахуванням обґрунтування необхідності забезпечення доказів пересвідчитися, зокрема, в тому, що зволікання з цим питанням поставить під загрозу можливість подання доказів у майбутньому (вони можуть бути знищені, пошкоджені, втратити свою доказову цінність, тощо).

Цивільним процесуальним кодексом України передбачені, як підстави та порядок витребування доказів (ст.84 ЦПК України), так і забезпечення доказів, зокрема шляхом витребування доказів (статтями 116 - 119 ЦПК України).

Відповідно до положень ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Системний аналіз норм статей 116 та 117 ЦПК України дає підстави вважати, що необхідність забезпечення доказів виникає, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною 26.11.2019 у справі №401/1824/17.

Як вбачається зі змісту заяви про забезпечення доказів представник заявника просить їх забезпечити шляхом витребування спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Білоус О. Б.; витребування з КНП «Вінницький обласний центр медико-соціальної експертизи ВОР» та Вінницької обласної клінічної психоневрологічної лікарні ім. акад. О. І. Ющенка належним чином завірені копії медичних документів, при цьому в заяві про забезпечення доказів заявник не вказує у чому полягає ризик втрати письмових доказів та чому збирання або подання зазначених письмових доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Крім того, представником заявника не надано доказів, які б вказували на існування реальної загрози неможливості чи утруднення збирання чи подання доказів, тобто відсутнє обґрунтування необхідності саме забезпечення витребуваних доказів.

Фактично представником заявника ставиться питання про витребування вище зазначених письмових доказів, хоча поняття «витребування» та «забезпечення» доказів як вбачається з вище наведеного не є тотожними.

Відповідно до ч. 4 ст. 117 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення доказів подано без додержання вимог цієї статті, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Отже, заява про забезпечення позову та забезпечення доказів підлягає поверненню в частині забезпечення доказів.

Керуючись статтями 116, 118, 149, 150, 153, 157 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Люблінська Вікторія Миколаївна, про забезпечення позову та забезпечення доказів задовольнити частково.

Забезпечити позов шляхом накладення арешту на 1/8 частки об`єкта нерухомого майна - квартири, загальна площа 44, 8 кв. м, житлова 28, 7 кв. м., частина підвалу площею 1, 5 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 .

У решті вимог заяви в частині забезпечення позову - відмовити.

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Люблінська Вікторія Миколаївна, про забезпечення позову та забезпечення доказів в частині забезпечення доказів повернути заявнику.

Строк пред`явлення ухвали про забезпечення позову до виконання становить три роки.

Ухвала набрає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її винесення.

Ухвалу може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Ухвала суду складена 26.12.2025.

Суддя Олена БЕРЕЗОВСЬКА