ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2025 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.,

суддів: Зубакової В.П., Остапенко В.О.

сторони справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 жовтня 2025 року суддею Кузнєцовим Р.О., дата складання повного судового рішення не зазначена,

ВСТАНОВИВ

У вересні 2025 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, в розмірі 1/6 частини від доходів відповідача, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення сином 23 років, за умови, що він буде продовжувати навчання.

В обґрунтування позову зазначала, що син навчається на денному відділенні в Криворізькому будівельному фаховому коледжі, проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Влаштуватися на роботу син не має можливості у зв`язку з формою навчання. Крім того, має хвороби, які потребують лікування. Відповідач належної грошової допомоги на утримання сина не надає.

Рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 жовтня 2025 року, з урахуванням ухвали від 22 жовтня 2025 про виправлення описки, позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з щомісячно з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме: з 10 вересня 2025 року і до закінчення навчання 30 червня 2026 року, але не довше досягнення сином двадцяти трьох років.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в розмірі 1211 грн. 20 коп.

Рішення суду обґрунтовано тим, що дитина сторін ОСОБА_3 продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, що відповідач може надавати матеріальну допомогу синові, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, який продовжує навчання, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про стягнення аліментів.

Не погодившись з рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд не повно встановив обставини у справі та ухвалив рішення, що не відповідає дійсним обставинам у справі та вимогам закону. Суд ухвалив рішення без повного з`ясування потреби повнолітньої особи у матеріальній підтримці та без належної оцінки фінансових можливостей відповідача, що свідчить про неповне встановлення фактичних обставин справи. У відповідача на утриманні перебувають ще двоє неповнолітніх дітей від другого шлюбу та дружина, яка перебуває у декретній відпустці. Крім того сам відповідач має хронічні захворювання та потребує постійного прийому медпрепаратів.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та ( або) резолютивної частини.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що сторони є батьками ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією його свідоцтва про народження, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.4) .

Згідно довідки Криворізького будівельного фахового коледжу від 17.06.2025 року, ОСОБА_3 навчається на 3 курсі денного відділення, з 01.09.2022 по 30.06.2026 за кошти державного бюджету (а.с. 6).

В матеріалах справи наявні копії висновків лікарів з якої вбачається, що позивач займається лікуванням ОСОБА_4 (а.с.7,9).

Відповідач має двох дітей від другого шлюбу ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 (копії свідоцтв про народження долучено до апеляційної скарги).

Обоє батьків, сторони по справі мають хронічні захворювання, копії медичних документів, долучені до матеріалів справи.

Відповідно ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач має постійне джерело доходу у вигляді заробітної плати в Національній енергетичній компанії «Укренерго». Розмір отримуваного доходу суду не повідомив.

Відповідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

У роз`ясненнях Пленуму Верховного Суду України у п. 20 Постанови від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

З матеріалів справи вбачається , що ОСОБА_3 дійсно навчається на 3 курсі денної форми у Криворізькому будівельному фаховому коледжі на денній формі навчання і виходячи з цього, не має змоги працювати.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги судова колегія враховує, що повнолітній син сторін продовжує навчання на денній формі та не має змоги працювати, що свідчить про його потребу в наданні матеріальної допомоги від батьків.

Відповідач ОСОБА_3 працевлаштований та має постійне джерело доходу у вигляді заробітної плати, тому може надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчатись. Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про повну неможливість надавати своєму повнолітньому сину матеріальної допомоги.

Доводи апеляційної скарги щодо недоведеності факту проживання сина із позивачкою не можуть слугувати підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки з огляду на принцип змагальності судового процесу, відповідач не довів протилежного.

При цьому, при визначенні розміру аліментів суд апеляційної інстанції бере до уваги розмір також те, що відповідач має на утриманні двох малолітніх дітей від другого шлюбу та його стан здоров`я.

З огляду на зазначене, судова колегія частково погоджується з доводами апеляційної скарги та вважає, що скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову та стягнення з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який продовжує навчання, в розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 10.09.2025 року по день закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення ним 23 років.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави, оскільки позивач звільнена від сплати цих сум.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 жовтня 2025 року скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків- НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який продовжує навчання, в розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 10.09.2025 року по день закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення ним 23 років.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в розмірі 1211,20 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26.12.2025 року.

Головуючий

Судді