Справа № 301/2101/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" грудня 2025 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в складі головуючої Даруда І.А., при секретарі Сатін Н.М., за участі представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася до Іршавського районного суду Закарпатської області з позовною заявою до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, стверджуючи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся - ОСОБА_5 , яка на випадок своєї смерті залишила заповіт на моє ім?я, посвідчений секретарем Імстичівської сільської ради 15 червня 2021 року та зареєстрований в реєстрі за N?3-10.

Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина на спадкове майно, а саме:

-на житловий будинок з належними до нього надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до заповіту єдиним спадкоємцем спадкового майна є позивач - ОСОБА_2 .

На день смерті бабусі в спадковому будинку АДРЕСА_2 , були зареєстровані: позивач ОСОБА_2 та віповідачі (мати позивача) - ОСОБА_6 та (дядько позивача) ОСОБА_4 , що підтверджується довідкою Білківської сільської ради №52 від 22.04.2024.

Факт смерті спадкодавця стверджено свідоцтвом про смерть від 09.02.2024.

Згідно п. 4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право владності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

До дня смерті, бабуся являлася забудовником та головою домогосподарства даного житлового будинку, що стверджується Випискою з Погосподарської книги Білківської сільської ради №670 від 08.08.2025р. Після її смерті, з?ясувалось, що правовстановлюючий документ на спадковий будинок не був виготовлений. В реєстраційній службі відсутні підстави для первісної реєстрації права власності на житловий будинок з надвірними спорудами за ОСОБА_7 , оскільки така буде суперечити ст. 346 ЦК України (припинення права власності внаслідок смерті власника).

На сьогоднішній день факт оспорювання права власності на майно з боку інших осіб відсутні, однак відсутність оригіналів правовстановлюючих документів заважає позивачу володіти, користуватися, розпоряджатися прийнятим у спадщину майном на власний розсуд. Відтак, остання в порядку ст.392 ЦК України, змушена звернутися з даним позовом до суду.

Також, позивач стверджує, що вона фактично прийняла спадщину, не відмовилася від неї у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини, її право на власність щодо цього майна ніхто не оспорював та не оспорює на сьогоднішній день.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги остання підтримує.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила такі задовольнити, а справу розглянути без участі позивача.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, про час та місце проведення судового засідання були повідомлені своєчасно і належним чином. Натомість, від останніх до суду надійшли заяв, в яких такі просили проводити розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнали та не заперечила проти задоволення позову.(а.с. 44-48)

Суд, заслухавши представника позивача ОСОБА_8 - ОСОБА_1 , всебічно та в повному обсязі дослідивши матеріали справи прийшов до наступних висновків.

Судом було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла бабуся позивача ОСОБА_2 , спадкодавець ОСОБА_7 , що стверджується копією свідоцтва про смерть Відділення реєстрації актів цивільного стану Районної адміністрації Міського району Плзень-3, район Плзень місто, про що зроблено відповідний запис у томі № 65 за 2024 рік на сторінці 56 під №28 (а.с.12-14).

Родинний зв`язок між позивачем ОСОБА_2 та спадкодавцем ОСОБА_7 стверджується свідоцтвом про народження позивача ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 (а.с.17), свідоцтвом про народження матері позивача ОСОБА_2 , - ОСОБА_3 серії НОМЕР_2 (а.с. 21), свідоцтвом про одруження матері позивача ОСОБА_2 , - ОСОБА_3 серії НОМЕР_3 (а.с. 17), свідоцтвом про розірвання шлюбу спадкодавця ОСОБА_7 серії НОМЕР_4 (а.с. 24), свідоцтвом про одруження спадкодавця ОСОБА_7 серії НОМЕР_5 (а.с. 25).

Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина на спадкове майно, а саме:

-на житловий будинок з належними до нього надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру за №82987331 від 22.10.2025 року, що була надана Іршавською держвною нотаріальною конторою на виконання ухвали суду від 20.10.2025 спадкова справа після смерті спадкодавця ОСОБА_9 не заведена. (а.с. 60-61)

Відповідно до заповіту єдиним спадкоємцем спадкового майна є позивач - ОСОБА_2 .

На день смерті спадкодавця в спадковому будинку АДРЕСА_2 , були зареєстровані: позивач ОСОБА_2 та віповідачі (мати позивача) - ОСОБА_6 та (дядько позивача) ОСОБА_4 , що підтверджується довідкою Білківської сільської ради №52 від 22.04.2024.(а.с.26)

Згідно п. 4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право владності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

До дня смерті, спадкодавець ОСОБА_7 являлася забудовником та головою домогосподарства даного житлового будинку, що стверджується Випискою з Погосподарської книги Білківської сільської ради №670 від 08.08.2025р. (а.с. 30)

Судом встановлено, що після смерті спадкодавця, правовстановлюючий документ на спадковий будинок не був виготовлений. В реєстраційній службі відсутні підстави для первісної реєстрації права власності на житловий будинок з надвірними спорудами за ОСОБА_7 , оскільки така буде суперечити ст. 346 ЦК України (припинення права власності внаслідок смерті власника).

Також, суд встановив, що позивач фактично прийняла спадщину, оскільки не відмовилася від неї у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини. На час ухвлення рішення факти оспорювання права власності на майно з боку інших осіб відсутні, однак відсутність оригіналів правовстановлюючих документів заважає позивачу володіти, користуватися, розпоряджатися прийнятим у спадщину майном на власний розсуд.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтею 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч. 1-3 і 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

ОСОБА_2 на час відкриття спадщини постійно проживала з спадкодавцем й не подавала заяв про відмову від спадщини, відтак уважається такою, що прийняла спадщину за ОСОБА_7 .

Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд бере до уваги те, що відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позовні вимоги було визнано, не надано до суду жодних заперечень, проти задоволення позову чи письмових доказів, які б спростовували доводи позивача.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України: у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п.24 постанови від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що зважаючи на те, що надані позивачем докази є належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, при цьому, судом не встановлено обставин, які б свідчили про порушення прав, свобод та інтересів інших осіб, внаслідок ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог, тому на переконання суду позовні вимоги викладені в даній позовній заяві підлягають до задоволення в повному обсязі.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Керуючись ст. ст.4, 12, 19, 83,175, 177, 184,206,259,263,265,268 ЦПК України, ст.ст.16,392,1216,1220,1223,1268, 1270 ЦК України, суд, -

Р І Ш И В:

Позовну заяву задовольнити

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за заповітом, право власності на спадкове майно, що складається з житлового будинку та надвірних споруд, які розташовані в АДРЕСА_1 , в цілому.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 26.12.2025 року.

Суддя: І. А. Даруда