Справа № 759/8176/25
Провадження № 2/752/7355/25
РІШЕННЯ

Іменем України

24 грудня 2025 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Слободянюк А.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2025 року в системі «Електронний суд» Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Свеа Фінанс» звернулось до Святошинського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило суд стягнути з відповідача заборгованість за Договором № 15709-05/2024 від 13.05.2024 у розмірі 23 910,00 грн та судові витрати.

Позивач зазначав, що 13.05.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Договір № 15709-05/2024 про надання фінансованого кредиту, на підставі якого відповідач отримав кредит у розмірі 6 000,00 грн та зобов`язався його повернути разом із процентами за користування ним.

Відповідач, отримавши згідно з укладеним договором грошові кошти на умовах повернення, строковості, платності, у порушення взятих на себе зобов`язань не повернув тіло кредиту, не сплатив суму відсотків за користування кредитними коштами.

29.08.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та позивачем ТОВ «Свеа Фінанс» укладено договір факторингу № 01.02.-26/24, відповідно до якого первісний кредитор відступив право вимоги за кредитними договорами. Відповідно до додатку № 1 (реєстр боржників) до ТОВ «Свеа Фінанс» перейшло право вимоги заборгованості до ОСОБА_1 і за Договором № 15709-05/2024 від 13.05.2024. Сума заборгованості відповідача становить 23 910,00 грн і складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 6 000,00 грн, заборгованості по відсоткам - 9 810,00 грн та неустойки - 8 100,00 грн.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 23.04.2025 справу за підсудністю передано для розгляду до Голосіївського районного суду міста Києва (а.с.61,62).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справі між суддями від 03.06.2025 головуючим суддею визначено А.В.Слободянюк (а.с.67,69).

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва 05.06.2025 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки (а.с.69,70).

Відповідачу на адресу реєстрації місця його проживання (а.с.60) судом направлялись копія ухвали про відкриття провадження. Поштове відправлення суду було вручено відповідачу особисто (а.с.74,75).

Відповідач не скористався правом подачі відзиву на позовну заяву.

Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. .

Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Змагальність сторін є одним із основних принципів цивільного судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.

Судом встановлено, що 13.05.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 укладено Договір № 15709-05/2024 про надання фінансованого кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Додатком № 1 до Договору є графік платежів (а.с.12-16,17-20).

Договір, додаток договору та паспорт споживача підписано відповідачем електронним підписом W3839.

Відповідно до умов Договору № 15709-05/2024 від 13.05.2024 (п. 1) відповідачу надано кредит в сумі 6 000,00 грн строком на120 днів (дата погашення кредиту - 09.09.2024), зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,50 % - денна ставка.

За матеріалами справи, директором ТОВ «Свеа Фінанс» затверджено розрахунок заборгованості за кредитним Договором № 15709-05/2024 від 13.05.2024, відповідно до якого за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 23 910,00 грн, з яких: за тілом кредиту - 6 000,00 грн, заборгованість по відсоткам - 9 810,00 грн та неустойка - 8 100,00 грн (а.с.25-27).

Відповідно до довідки ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 18.03.2025 ТОВ «Стар Файненс Груп» 13.05.2024 перерахувало грошові кошти у розмірі 6 000,00 грн на маску картки № НОМЕР_1 .

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 Цивільного кодексу України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів: не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі;, якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

29.08.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Свеа Фінанс» укладено договір факторингу № 01.02.-26/24, відповідно до якого ТОВ «Стар файненс груп» відступило ТОВ «Свеа фінанс» за плату належні йому права вимоги, а останнє зобов`язався прийняти права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, та передати за це кошти. (а.с.29-34).

Додатком № 1 до договору факторингу № 01.02.-26/24 від 29.08.2024 є реєстр боржників (38,39).

За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частин перша статті 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Належними доказами, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач ТОВ «Свеа Фінанс» вважав, що невиконання боржником своїх зобов`язань порушує його права, як нового кредитора відповідно до укладеного між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Свеа Фінанс» договору факторингу від 29.08. 2024 № 01.02.-26/24.

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що, звертаючись до суду, позивач самостійно визначає в позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Своєю чергою, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах (постанова ВП ВС від 22 лютого 2024 року у справі № 990/150/23).

На підтвердження переходу права вимоги за Договором про надання фінансового кредиту № 15709-05/2024 від 13.05.2024 від ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Свеа Фінанс» позивач надав копію договору факторингу № 01.02.-26/24, копію витягу з реєстру боржників, що є Додатком № 1 Договору факторингу № 01.02.-26/24 від 29.08.2024 (а.с.40).

Крім того, у переліку додатків до позовної заяви позивач під № 8 вказав про надання копії першої і останньої сторінки додатку № 1 (реєстру боржників) до Договору факторингу № 01.02.-26/24 від 29.08.2024 (а.с.11).

Так, з наданої позивачем копії витягу з реєстру боржників вбачається, що інформація щодо права вимоги у ТОВ «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 міститься під номером 3833 (а.с.40).

Проте, з наданих позивачем доказів на підтвердження свого порушеного права боржником ОСОБА_1 , а саме копії реєстру боржників, суд позбавлений можливості встановити існування права вимоги у позивача до відповідача, оскільки в реєстрі боржників відсутня інформація щодо боржника ОСОБА_1 та запису під номером 3833. У наданій копії реєстру боржників міститься перелік боржників за порядковими номерами з 1 по 32 та з 5694 по 5704. Разом з тим прізвище « ОСОБА_1 » відсутнє у вказаному реєстрі боржників (а.с.38).

Суд звертає увагу також на недостатність як доказу договору факторингу, оскільки він не містить будь-якої інформації, що могла б свідчити про відступлення права вимоги саме до відповідача.

Позивач надав витяг з реєстру боржників на підтвердження позовних вимог. Проте витяг сформовано самим позивачем, не містить підписів сторін, що уклали договір факторингу, а містить лише підпис представника ТОВ «Свеа Фінанс» (а.с.40).

Відповідно до частини 1 статті 22 Закону України «Про факторинг», боржник зобов`язаний сплатити фактору грошову суму для виконання грошової вимоги, за умови що відступлення права грошової вимоги зареєстровано у Реєстрі та такий боржник отримав повідомлення відповідно до статті 20 цього Закону.

З урахуванням вимог закону, позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявності у нього права вимоги до боржника ОСОБА_1 , а також порушення його прав у зв`язку з невиконанням боржником свого обов`язку з повернення кредитних коштів.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ТОВ «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, керуючись ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору необхідно залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст. 12, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 279, 354,355 ЦПК України, суд, -

У Х В АЛ И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», адреса: 03126, м. Київ, б-р Вацлава Гавела, буд.6, .

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повний текст судового рішення складено 24 грудня 2025 року.

Суддя А.В.Слободянюк