Справа №672/1135/25
Провадження №2/672/834/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року м.Городок

Городоцький районний суд Хмельницької області у складі:

головуючої судді Пономаренко Л.Е.,

за участю секретаря судового засідання Стебло Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Городку Хмельницької області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сатанівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на спадкове домоволодіння по АДРЕСА_1 після смерті її батька ОСОБА_2 . В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що дане домоволодіння належало батькові позивачки- ОСОБА_2 , технічна документація на будинок не виготовлялася і правовстановлюючі документи не видавалися. В даному домоволодінні проживали батьки позивачки. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері позивачки ОСОБА_3 спадщину прийняла та оформила свої спадкові права позивачка. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачки ОСОБА_2 . Позивачка, будучи спадкоємицею після смерті ОСОБА_2 за законом, фактично прийняла спадщину, проте не може оформити право власності на зазначене домоволодіння, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на нього.

В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав.

Представник Сатанівської селищної ради в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав.

У зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що домоволодіння по АДРЕСА_1 згідно технічної документації було збудоване в 1950 році. Згідно виписки з погосподарських книг дане домоволодіння рахувалося за головою двору ОСОБА_2 .

Дружина спадкодавця ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину після її смерті прийняла спадкоємець першої черги за законом - донька померлої ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 - батько позивачки.

Згідно матеріалів витребуваної судом спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_2 спадщину прийняла спадкоємець за законом ОСОБА_1 .

17.10.1997 ОСОБА_1 отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) розміром 1,55 умовних кадастрових гектарів, у землях, які перебувають в колективній власності КСП «Колос» с.Клинове Городоцького району Хмельницької області; на грошовий вклад, що зберігається вфілії ощадного банку №3203/015 на рахунку № НОМЕР_1 з належними процентами та компенсацією. 08.12.2011 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на право на пайовий фонд в майні КСП «Колос» СТОВ «Єдність», с.Клинове Городоцького району Хмельницької області. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове домоволодіння позивачці було відмовлено через відсутність правовстановлюючого документа, який встановлює право власності на спадкове майно, а саме: на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами за АДРЕСА_1 .

Суд надає оцінку експертному висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз, в якому зазначено, що з практики лінгвістичних експертиз відомі непоодинокі випадки зближення в усному мовленні (із наступним перенесеням в офіційні документи) у прізвищах позиційних варіантів голосним фонем [е] /[и] у ненаголошеному складі, напр.: Семенюк-Сименюк, Величко-Виличко, Цесарук-Цисарчук-Цісарчук, Перчишин-Перчишен тощо. Значна часточність подібних випадків зумовлена орфоепічним та орфографічним впливом контактних слов`янських мов, неоднозначною етимологією прізвища та деякими ареально-говірковими фонетичними особливостями регіону. Таке зближення (до ступеня сплутування) призводило в минулому до виникнення варіантних форм запису прізвищ. Ідентифікація таких записів базується на їх співвіднесенні з типовими девіаціями,зумовленими наведеними вище причинами.

З урахуванням зазначеного українські записи прізвища ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у документах,наданих для експертизи, є ідентичними. Розбіжності в записах виникли внаслідок документальної фіксації фонетичних варіантів прізвища під впливом особливостей усного мовлення діалектного ареалу, де зроблено ці записи.

Сукупність вищеописаного дає підстави дійти висновку, що ОСОБА_2 дійсно є батьком позивачки ОСОБА_1 .

Згідно ст.548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Таким чином, єдиною спадкоємицею за законом, яка фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 стала донька ОСОБА_1 .

У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу було відмовлено через відсутність правовстановлюючого документа, який встановлює право власності на спадкове майно, а саме: на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Перешкодою в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове домоволодіння для позивачки є відсутність правовстановлюючого документа та відсутність реєстрації права власності на нього.

За життя ОСОБА_2 правовстановлюючі документи не отримував, державну реєстрацію спірного домоволодіння не проводив.

Відносини, пов`язані з державною реєстрацією права власності на збудовані об`єкти нерухомого майна, нерозривно пов`язані з законодавством у сфері містобудування, а саме із Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Так, відповідно до норм вказаного Закону, обов`язковою умовою створення об`єкта містобудування як об`єкта цивільно-правових відносин, щодо якого можуть виникати речові права, є прийняття такого об`єкта в експлуатацію.

Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» набрав чинності 12 березня 2011 року. У пункті 9 Розділу V «Прикінцеві положення» цього Закону передбачений певний строк для проходження процедури прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами їх технічного обстеження.

Зокрема, до таких об`єктів було віднесено індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період з 05 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року.

Тому, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них збудовані у період до 5 серпня 1992 року не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію, у тому числі по окремо визначеній «спрощеній» процедурі. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування такого об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації.

Отже, до 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Законодавство, чинне на зазначений час, не пов`язувало виникнення права власності на садові будинки з надвірними будівлями та спорудами з державною реєстрацією такого права.

Документом, що засвідчував факт існування об`єкта нерухомого майна й містив його технічні характеристики, був технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 01 липня 2019 року у справі №206/6298/16-ц (провадження № 61-31398св18), від 26 лютого 2020 року у справі №607/16873/18 (провадження № 61-12451св19).

У матеріалах справи наявна копія технічного паспорту, складеного КП ГМР «Городоцьке БТІ», в якому зазначено, що житловий будинок по АДРЕСА_1 збудований у 1950 році. Тобто, спірний житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами побудовано до 05 серпня 1992 року, а отже, померлий ОСОБА_2 набув за життя право власності на вказане домоволодіння, яке перейшло в порядку спадкування до його доньки ОСОБА_1 ..

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Згідно звіту технічного стану спірного житлового будинку, будинок знаходиться в задовільному стані та придатний для проживання.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому наявні достатні підстави для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 89, 206, 263-265, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Сатанівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_2 право власності на домоволодіння, що знаходиться по АДРЕСА_1 , до складу якого входить: глиновалькований житловий будинок «А» загальною площею 60,0 кв.м., житловою площею 24,5 кв.м., камінна літня кухня «Б» загальною площею 46,9 кв.м.,навіс «В» загальною площею 45,5 кв.м., камінний хлів «Г» загальною площею 20,2 кв.м., камінний гараж «Д» загальною площею 26,4 кв.м., цегляний хлів «Е» загальною площею 15,0 кв.м., камінний погреб «Є» загальною площею 16,8 кв.м., камінна огорожа «N1».

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошеннярішення до Хмельницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Представник позивача: Вільчинський Василь Онуфрійович, місце знаходження: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Сатанівська селищна рада Хмельницької області, , місце знаходження: вул.Бузкова, буд. 135 Ж, смт.Сатанів Хмельницький район Хмельницька область, 32034.

Суддя Л.Е.Пономаренко