Справа № 738/2001/25
№ провадження 2/738/671/2025
Рішення

іменем України

25 грудня 2025 року місто Мена Чернігівської області

Менський районний суд Чеpнiгiвської областi в складi головуючого суддi Парфененко О. Я., за участю секретарів судового засідання Зубкович Н. Ф., Москальського В. В., відповідачки ОСОБА_1 , представника відповідачки Корнієнко Т. М., pозглянувши цивільну спpаву за позовною заявою Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в порядку статті 625 ЦК України,

встановив:

1.Стислий виклад позиції позивача, заперечень відповідача.

05 вересня 2025 року АТ «УКРСИББАНК» звернулося до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в порядку статті 625 ЦК України. Позовну заяву мотивовано тим, що 20 грудня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до якого ОСОБА_2 отримала кредит в сумі 79 540,00 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00 % на рік на суму кредитних коштів та зобов`язалась повернути кредиту у повному обсязі не пізніше 17 грудня 2021 року. У забезпечення виконання кредитних зобов`язань між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 і ОСОБА_1 були укладені договори поруки № 30805Р112 від 20 грудня 2006 року та № 30805Р113 від 20 грудня 2006 року. Відповідачі належним чином не виконували умови кредитного договору, у зв`язку з чим виникла прострочена заборгованість. Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 15 травня 2015 року, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 20 грудня 2006 року у розмірі 46539,50 грн. (станом на 03 березня 2015 року), яка складається з: 40652,75 грн. заборгованості за кредитом, у тому числі простроченої заборгованості у розмірі 4417,97 грн за період з 05 червня 2014 року до 03 березня 2015 року; 4966,31 грн заборгованості за процентами, у тому числі простроченої заборгованості у розмірі 4441,40 грн за період з 01 квітня 2014 року до 28 лютого 2015 року, 479,75 грн пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період з 03 березня 2014 року до 03 березня 2015 року; 440,69 грн пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за період з 06 червня 2014 року до 03 березня 2015 року. Виконання рішення суду було виконане в повному обсязі у 2025 році. Позивач вважає, що відповідно до положень статті 625 ЦК України відповідачі мають сплатити 3 % річних та індекс інфляції у сумі 34 705,30 грн. Позивач, посилаючись на статті 525-526, 530, 625 ЦК України, статті 4 5, 19, 27, 43, 175, 177, 184, 274, 276, 280 ЦПК України, просить: стягнути на користь позивача 3% річних у сумі 5 145,66 грн та інфляційні у сумі 29 559,64 грн за період прострочення з 02 квітня 2017 року до 23 лютого 2022 року солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 ; судовий збір у розмірі 3 028,00 грн, а саме з кожного по 1 009,33 грн, та фактично понесені судові витрати.

01 грудня 2025 року від відповідачки ОСОБА_1 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідачка просить відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи відзив тим, що рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 15 травня 2015 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 46 539,50 грн. Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження № 78361552 від 27 червня 2025 року рішення суду фактично виконано в повному обсязі. Виконання рішення підтверджується копіями квитанції від 25 червня 2025 року в сумі 23 315,60 грн, від 26 червня 2025 року на суму 479,70 грн, від 26 червня 2025 року на суму 439,70 грн, від 26 червня 2025 року на суму 2 064,10 грн. Згідно із довідкою про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії від 13 листопада 2025 року з пенсії відповідачки ОСОБА_1 проводились відрахування на погашення заборгованості по виконавчому провадженню за період з січня 2017 року до травня 2022 року, фактично нею сплачено заборгованість на загальну суму 49 870,43 грн. Уважає, що рішення суду від 15 травня 2015 року є повністю виконаним, у зв`язку зі сплатою боргу.

12 грудня 2025 року від представника позивача ОСОБА_4 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивачки просить задовольнити позовні вимоги.

19 грудня 2025 року від відповідачки ОСОБА_1 до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в якому відповідачка просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позивач порушив строки позовної давності, звернувшись до суду у вересні 2025 року.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відзив на позовну заяву не подали.

2.Позиції учасників справи під час розгляду справи по суті.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив здійснити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує.

Відповідачка ОСОБА_1 , представник відповідачки ОСОБА_5 просили відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини, зазначені у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, були викликані до суду через оголошення, розміщене на офіційній сторінці веб-порталу Судової влади України.

3.Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Суд встановив, що 20 грудня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, згідно з яким ОСОБА_2 отримала кредит в розмірі 79 540,00 грн та зобов`язувалась повернути одержаний кредит не пізніше 17 грудня 2021 року, сплатити нараховані проценти, комісії та інші платежі на суму кредитних коштів, а у випадку порушення термінів погашення будь-яких грошових зобов`язань, передбачених цим договором - сплатити пеню (том 1 арк. с. 15-19).

Для забезпечення виконання позичальником умов договору кредиту, між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладений договір поруки № 30805Р112 від 20 грудня 2006 року та між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладений договір поруки № 30805Р113 від 20 грудня 2006 року (том 1 арк. с. 22-23).

Згідно із рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 15 травня 2015 року, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 20 грудня 2006 року у розмірі 46539,50 грн. (станом на 03 березня 2015 року) (том 1 арк. с. 24-25).

Згідно із постановою про закінчення виконавчого провадження від 27 червня 2025 року, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 738/377/15-ц, виданого 27 серпня 2015 року Менським районним судом Чернігівської області про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ТОВ «УкрСиббанк» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 20 грудня 2006 року у розмірі 46 539,50 грн - закінчено у зв`язку із виконанням в повному обсязі рішення суду (том 1 арк. с. 219).

Згідно з розрахунком наданим позивачем, за прострочення погашення суми боргу 46 539,50 грн, що підлягало стягненню за рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 15 травня 2015 року, розмір 3 % річних становить 5 145,66 грн та інфляційні - 29 559,64 грн за період прострочення з 02 квітня 2017 року до 23 лютого 2022 року, загальна сума заборгованості 34 705,30 грн (том 1 арк. с. 42-45).

4.Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із частиною другою статті 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини п`ятої статті 11 ЦК України, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

За змістом статей 524, 533-535 та 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, норми розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Норми цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Такий правовий висновок зроблено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження №14-16цс18), у якій відступлено від правових висновків, зроблених Верховним Судом України у постановах від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15, який полягав у тому, що правовідносини, що виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України); та від 02 березня 2016 року у справі № 6-2491цс15, який полягав у тому, що дія статті 625 ЦК України поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду, а частина п`ята статті 11 ЦК України не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов`язальних правовідносин.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що норми статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі №3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18), від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження №12-302гс18).

В постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 05 липня 2019 року у справі № 905/600/18 зроблено правовий висновок про те, що враховуючи положення частини другої статті 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також трьох процентів річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Частинами першою, другою статті 554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Суд встановив, що з ухваленням рішення Менського районного суду Чернігівської області 15 травня 2015 році, зобов`язання відповідачів сплатити заборгованість за кредитним договором тривало до моменту сплати останнього платежу у 2025 році.

Відтак Банк-кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України (3% річних та інфляційної різниці), за час прострочення до 23 лютого 2022 року (згідно п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 року у справі № 127/15672/16-ц, провадження № 14-254цс19, відзначила, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується позовною давністю.

Згідно положення частини четвертої статі 631 ЦК України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Користуючись цим правом, позивач висунув вимогу про стягнення з відповідачів трьох відсотків річних та інфляційної різниці за період з 02 квітня 2017 року до 23 лютого 2022 року.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача 3% річних у сумі 5 145,66 грн та інфляційних витрат у сумі 29 559,64 грн за період прострочення з 02 квітня 2017 року до 23 лютого 2022 року, всього - 34 705,30 грн.

В порядку статті 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню з кожного по 1 009,33 грн у відшкодування судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

На підставі викладеного, керуючись статтями 509, 526, 530, 549, 610, 612, 625 ЦК України, статтями 263-265, 280, 282 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовну заяву Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» 3% річних у сумі 5 145,66 грн та інфляційні витрати у сумі 29 559,64 грн за період прострочення з 02 квітня 2017 року до 23 лютого 2022 року, всього 34 705,30 грн.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» 1 009,33 грн у відшкодування судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» 1 009,33 грн у відшкодування судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» 1 009,33 грн у відшкодування судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду.

Позивач: Акціонерне товариство «УКРСИББАНК», місцезнаходження вулиця Андріївська, будинок 2/12 місто Київ, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 09807750.

Відповідачі: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ; ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ; ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 .

Суддя О. Я. Парфененко