Провадження № 2/522/9231/25
25 грудня 2025 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Домусчі Л.В.,
за участю секретаря судового засідання Навроцької Є.І.,
розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,
До Приморського районного суду м. Одеса 22.09.2025 року надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.
Матеріали позову суддя отримала 23.09.2025 року.
Відповідно до Єдиного державного демографічного реєстру, відповідь №1809108 від 23.09.2025 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , знята з реєстрації 11.06.2024 року.
З 30.09.2025 року по 07.10.2025 року суддя Домусчі Л.В. перебувала у відпустці.
Зазначену відповідь суддя отримала 08.10.2025 року.
Ухвалою суду від 10.10.2025 року відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на 10.11.2025 року.
10.11.2025 року у зв`язку з неявкою відповідачки по справі, судове засідання було відкладено на 08.12.2025 року.
08.12.2025 року у зв`язку з відсутністю електроенергії в приміщенні Приморського районного суду м. Одеси, судове засідання було відкладено на 22.12.2025 року.
У судовому засіданні 22.12.2025 року була присутня представник ОСОБА_1 адвокат Камочкіна А.Ю., просила позовні вимоги задовольнити,не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Крім того, просила долучити до матеріалів справи Інформацію про виконавче провадження із зазначенням адреси реєстрації Відповідачки.
Суд, у зв`язку неявкою відповідачки, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, відзив та заяв по суті справи до суду не надала.
Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Згідно до п.п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
З матеріалів справи судом встановлено, що 13 липня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було укладено шлюб, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області, про що зроблений актовий запис № 289.
Від шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується актовим записом з «Дія» № 35, зареєстрованого Чорноморським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 27.09.2016 року.
Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 27.06.2013 року у справі № 501/1897/13-ц, шлюб між сторонами було розірвано.

Судовим наказом Приморського районного суду м. Одеси від 08.10.2019 року у справі № 522/15701/19, з ОСОБА_1 стягуються аліменти на користь Відповідачки на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня подання заяви про видачу судового наказу, а саме з 12.09.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

На підставі судового наказу про стягнення аліментів було відкрито виконавче провадження № 60742361 від 28.11.2019 року, що перебуває на виконанні у Чорноморському ВДВС ПМУМЮ (м. Одеса).

Відповідно до свідоцтва про хворобу № 110 від 20.06.2024 року, вбачається, що Позивач був мобілізований з 19.06.2022 року до ЗСУ. 30.09.2023 року виконуючи бойове завдання внаслідок ворожого мінометного обстрілу отримав мінно-вибухову травму з приводу чого лікувався в КНП «МЛЕ та ШМД» ЗМР з 30.09.2023 року по 03.10.2023 року з діагнозом: МВТ (30.09.2023). ВОСП м`яких тканин правої гомілки та лівого стегна з наявністю сторонніх тіл (металевих уламків). Акубаротравма. Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку.

На підставі отриманих травм, позивачу було встановлено діагноз: «Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби. Постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення, контузії, каліцтва: Стійкий різко виражений фармакорезистентний маячний (шизофреноподібний) розлад F06.22»

Позивач отримав ІІ групу інвалідності, що підтверджується довідкою до акта МСЕК № 198254, серії 12 ААД.

Згідно ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

У п. 32 висновку № 11 КРЄС (2008) вказано, що судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою, що є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю. Судові рішення повинні бути обґрунтованими. Якість судового рішення залежить від якості його обґрунтування. Обґрунтування повинно засвідчувати дотримання суддею принципів, проголошених Європейським Судом з прав людини, а саме, додержання прав сторони та права на справедливий суд.

Спірні правовідносини сторін виникли із сімейних відносин та регулюються нормами Сімейного кодексу України.

Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних правна результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Разом з тим збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тількист.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Так, на підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів Позивач в позові зазначає, що на даний час з нього стягують аліменти у розмірі 1/4, що є обтяжливим для нього, оскільки позивач офіційно не працевлаштований, не має роботи, має значні проблеми зі здоров`ям, не має стабільного доходу.

За правилами ст. 191 СК України лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

З огляду на встановлені обставини у їх сукупності щодо значного погіршення стану здоров`я позивача , який є особою х інвалідністю 2 групи, потребує подальшого лікування, на що також потребує збільшення витрат, за результатами оцінки на предмет їх належності, допустимості, достатності, керуючись наведеними нормами законодавства, першочергово враховуючи інтереси дитини, доведення погіршення стану здоров`я відповідача, суд приходить до висновку про достатність підстав для зменшення розміру аліментів частково, а саме в розмірі 1/6 частини, які стягуються на підставі судового наказу Приморського районного суду м. Одеси від 08.10.2019 року у справі № 522/15701/19.

З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 141, 150, 180-183, 192 СК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 13, 43, 49, 76-81, 89, 95, 141, 223, 258, 259, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_4 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі судового наказу Приморського районного суду м. Одеси від 08.10.2019 року у справі № 522/15701/19.

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_4 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу), але не менше мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину, що становить 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В іншій частині позовних вимог- відмовити.

Стягнення аліментів у новому розмірі проводити щомісячно з часу набрання рішенням законної сили до досягнення дитини повноліття.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання)без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду складено 26.12.2025 року.

Суддя Домусчі Л.В.