ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 619/2293/21 Номер провадження 22-з/814/184/25 Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
У Х В А Л А

22 грудня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Триголова В.М.

суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про стягнення недоплаченого судового збору у справі за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 , адвоката Гринишина Євгенія Васильовича на рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 25 жовтня 2024 року та на додаткове рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 05 листопада 2024 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання частково недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна в частині покупця, переведення права покупця, визнання права власності на нерухоме майно та витребування майна з чужого незаконного володіння, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Непочатих Вікторія Володимирівна, приватний нотаріус Дергачівського нотаріального округу Коробець Олена Миколаївна, -

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 25 жовтня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання частково недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна в частині покупця, переведення права покупця, визнання права власності на нерухоме майно та витребування майна з чужого незаконного володіння- відмовлено.

Додатковим рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 05 листопада 2024 року Стягнути з позивача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9700,00 грн (дев`ять тисяч сімсот грн 00 коп.).

В апеляційному порядку вищевказані рішення оскаржив позивач ОСОБА_2 . Скарга мотивована тим, що рішення прийняті з порушенням норм матеріального та прогцесуального права без урахування обставин справи та дказів наданих сторонами.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 30 червня 2025 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 , адвоката Гринишина Євгенія Васильовича залишено без задоволення. Рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 25 жовтня 2024 року та додаткове рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 05 листопада 2024 року залишено без змін.

Додатковою постановою Полтавського апеляційного суду 27 жовтня 2025 року клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання частково недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна в частині покупця, переведення права покупця, визнання права власності на нерухоме майно та витребування майна з чужого незаконного володіння, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Непочатих Вікторія Володимирівна, приватний нотаріус Дергачівського нотаріального округу Коробець Олена Миколаївна - повернуто особі, яка його подала.

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, на користь ОСОБА_1 загалом 8 000 грн.

ОСОБА_1 звернулась до апеляційного суду із заявою про стягнення з ОСОБА_2 недоплаченого судового збору у сумі 8853 грн, оскільки на думку відповідача судом здійснено невірний розрахунок суми судового збору, що підлягав сплаті при зверненні з апеляційною скаргою.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 06 січня 2025 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 , адвоката Гринишина Євгенія Васильовича на рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 25 жовтня 2024 року - залишити без руху. Надано апелянту строк - десять днів з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків (надання оригіналів документів чи інших доказів про сплату судового збору у сумі 10 896 грн ).

Заявник ОСОБА_1 вказує, що сплаті за подання апеляційної скарги підлягало 150 % від фактично сплаченої при зверненні із позовної заявою суми судового збору.

Однак , колегія суддів зауважує, що пунктом 1.6. ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» закріплено, що за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду сплачується судовий збір в розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру яка подана фізичною особою судовий збір становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Станом на 2021 рік прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2270 грн. , відповідно 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 908 грн. Позивачем було заявлено 8 вимог , з вказаного слідує , що сплаті при зверненні з апеляційною скаргою підлягало 10 896 грн (908 *8 = 7264х150%=10 896).

Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (§ 111 рішення Європейського суду з прав людини від 20 лютого 2014 року у справі «Shishkov v. Russia»).

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що судовий збір має бути таким, що, з урахуванням фінансового положення заявника може бути ним сплачено. В свою чергу розмір судового збору, який не враховує фінансове становище сторони розцінюється як такий, що обмежує право на доступ до правосуддя (справа «Георгел і Георгета Стоїческу проти Румунії»,рішення від 26 липня 2011 року).

Європейський Суд з прав людини зазначив, що сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету (справа «Креуз проти Польщі», рішення від 19 червня 2001 року).

Норми ЗУ «Про судовий збір» є імперативними та визначають , що сплаті за подання апеляційної скарги на рішення суду підлягає судовий збір в розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, обов`язку щодо сплати судового збору у розмірі 150 % від суми, що фактично була сплачена позивачем норми вищевказаного закону не містять.

Стаття 13 ЦПК України закріплює положення щодо диспозитивності цивільного судочинства.

За положеннями ч.1, 3 цієї статті, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно п. 3 ч. 1ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право: подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Однак, нормами цивільного процесуального законодавства України не врегульовано питання про залишення без розгляду заяви про стягнення недоплаченого судового збору.

Разом з тим, згідно ч. 9, 10 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

За таких підстав апеляційний суд вважає за необхідне в порядку аналогії закону застосувати норму ч.4 ст183 ЦПК України.

Відповідно ч. 4 ст. 183 ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Ураховуючи те, що вирішення питання щодо визначення суми та стягнення судового збору у разі його недостатності при зверненні із апеляційною скаргою , є виключно прерогативою суду в межах ЗУ «Про судовий збір» , питання щодо стягнення судового збору та судових витрат апеляційним судом вирішено протягом розгляду справи №619/2293/21, відтак заява ОСОБА_1 про стягнення недоплаченого судового збору підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ч. 9 ст.10, ч.4 ст.183,261,389 ЦПК України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 недоплаченого судового збору - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя: В.М.Триголов

Судді: А.І.Дорош

О.А.Лобов