КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,

секретар Цалко Д.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Шелудько Оксаною Олександрівною, на рішення Таращанського районного суду Київської області від 11 вересня 2025 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тоцька Ольга Володимирівна, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Голяченко Іван Павлович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Таращанського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 , згідно з яким просила:

- визнати таким, що не підлягає виконанню. виконавчий напис № 126 від 26.02.2025, вчинений приватним нотаріусом КМНО Тоцькою О.В., про стягнення з ОСОБА_1 на користь стягувача - ОСОБА_2 348856,20 грн., що в еквіваленті за курсом продажу доларів США в АТ "Універсал Банк" станом на 26.02.2025 становить 8316,00 доларів США та 2000,00 грн. плати за вчинення цього виконавчого напису, а всього 350856,20 грн.;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу розмірі 20000,00 грн.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 28 липня 2023 року між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, за умовами якого позичальнику було надано кошти.

28 липня 2023 року між сторонами укладено нотаріально засвідчений договір застави, відповідно до якого з метою належного виконання зобов`язання за договором позики, ОСОБА_1 передає в заставу належний транспортний засіб Volkswagen модель Jetta шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , 2015 року випуску, тип - загальний легковий седан, колір - чорний, державний номер НОМЕР_2 .

З сайту "Автоматизована система виконавчого провадження" позивачу стало відомо про внесення до реєстру боржників інформації щодо позивача, в зв`язку з виконанням виконавчого провадження № НОМЕР_3.

26.02.2025 приватний нотаріус КМНО Тоцька О.В. вчинив виконавчий напис № 126 про стягнення з ОСОБА_1 на користь стягувача: ОСОБА_2 : - 348 856,20 (триста сорок вісім тисяч вісімсот п`ятдесят шість) гривень 20 копійок, що в еквіваленті 8 316,00 (вісім тисяч триста шістнадцять) доларів США 00 центів, за курсом продажу доларів США в AT "Універсал Банк" станом на 26 лютого 2025 року - основна сума позики (за договором позики); - 2 000,00 (дві тисячі гривень 00 копійок) - плата за вчинення цього виконавчого напису. Разом сума до стягнення 350 856,20 (триста п`ятдесят тисяч вісімсот п`ятдесят шість) гривень 20 копійок.

В подальшому, на підставі вищезазначеного виконавчого напису відкрито виконавче провадження, накладено арешт на всі рахунки боржника, та звернуто стягнення на заробітну плату позивача.

Разом з тим, на думку позивачки, виконавчий напис було вчинено з численними порушеннями норм законодавства, зокрема нотаріусом не було належним чином перевірено безспірність вимог відповідача, а також, було порушено вимоги Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172.

Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 11.09.2025 у задоволенні позову відмовлено (а.с. 175-183).

В апеляційній скарзі позивачка, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, а також неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

В обгрунтування апеляційної скарги вказує на неврахування судом першої інстанції того, що умови договору позики зумовлюють необхідність подання нотаріусу серед іншого розрахунку заборгованості із зазначенням дат і сум здійснених позичальником оплат та курсу долара США, за яким ці суми були зараховані на погашення позики.

Разом з тим, такі розрахунки позивачці не надавались, докази наявності у розпорядженні нотаріуса на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису інших документів, які б надавали можливість визначити зміст, умови виконання та дійсний розмір спірних зобов`язань, також відсутні.

Крім того, зі змісту оспорюваного виконавчого напису також неможливо встановити, які документи послугували підставою для його вчинення.

Також, зазначає, що неможливо встановити, чи направлялась позивачці письмова вимога про усунення порушень за договором позики (а.с. 192-196).

Учасники справи у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду повідомлені належним чином, від відповідачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутністю. Інші учасники справи про причини своєї неявки у судове засідання суд не повідомили.

Разом з тим, враховуючи положення ч.2 ст. 372 ЦПК України, судом апеляційної інстанції визнано за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи, які не з`явилися у судове засідання, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 28.07.2023 року між ОСОБА_2 (Позикодавець) та ОСОБА_1 (Позичальник) було укладено Договір позики грошей, згідно пункту 1 якого позикодавець передав, а позичальник прийняв у власність грошову суму у розмірі 423 447, 00 грн., що у еквіваленті становить 11 232, 00 доларів США, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Косенко М.О. та зареєстровано в реєстрі за №952 (надалі - Договір позики) (а.с.20)

Згідно пункту 3 Договору сторони домовилися, що позичальник зобов`язаний повернути (погасити) суму грошових коштів, зазначену в п. 1 цього Договору в повному обсязі в строк о 28.07.2025 року включно, який може бути продовжений за взаємною згодою сторін.

Згідно п. 3.1 Договору сторони узгодили, що у випадку зміни курсу гривні до долара США, позика підлягає поверненню таким чином, щоб розмір повернутої позики (частини позики) відповідав доларову еквівалентові позики за курсом продажу доларів США в АТ « Універсал Банк», станом на дату повернення позики (частини позики).

Пунктом 3.2 Договору позики визначено, повернення позначеної суми грошей повинно вчинятися за наступним графіком: 28 (двадцять восьмого) числа кожного місяця, починаючи із 28 серпня 2023 року по 28 червня 2025 року суму у розмірі, що у еквіваленті становить 243 (двісті сорок три) долари США 00 центів, за курсом продажу доларів США в АТ «Універсал Банк» на день укладання цього Договору, а решту суми у розмірі що в еквіваленті становить 5 643, 00 доларів США, за курсом продажу доларів США в АТ «Універсал Банк» на день укладання цього Договору - 28 липня 2025 року.

28.07.2023 між ОСОБА_2 (заставодержателем) та ОСОБА_1 (застоводавцем) укладено нотаріально засвідчений договір застави, відповідно до якого з метою належного виконання зобов`язання за договором Позики, ОСОБА_1 передає в заставу належний транспортний засіб Volkswagen модель Jetta шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , 2015 року випуску, тип - загальний легковий седан, колір - чорний, державний номер НОМЕР_2 (а.с.22)

02.12.2024 на адресу ОСОБА_1 (вказану у Договорі позики) було направлено вимоги про усунення порушення умов договору позики від 28.07.2023 з вимогами сплатити заборгованість за договором позики в загальному розмірі 348 024 (триста сорок вісім тисяч двадцять чотири) гривні 60 копійок, що в еквіваленті 8 316 (вісім тисяч триста шістнадцять) доларів США 00 центів, за курсом продажу доларів США в АТ «Універсал Банк», у строк, що не перевищує 30 днів з моменту отримання даної вимоги про усунення порушення умов Договору позики. Позичальника попереджено, що у випадку невиконання або несвоєчасного виконання цієї вимоги, ОСОБА_2 , буде змушена діяти в рамках чинного законодавства України та згідно з пунктом 8 Договору позики, зокрема, і звернутись до нотаріуса для вчинення виконавчого напису для подальшого примусового стягнення заборгованості за Договором позики (а.с. 80-81).

Вказану Вимогу від 02 грудня 2024 року про усунення порушення умов Договору позики від 28.07.2023 р. позивачка отримала особисто 05 грудня 2024 року, що підтверджується описом вкладення до листа з номером відправлення 519, накладною Укрпошти про відправлення листа з описом з номером відправлення 519, фіскальним чеком Укрпошти про направлення листа номер 519 та інформацією із сайту Укрпошти про статус відправлення за номером 519 (а.с.82-83).

20 січня 2025 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тоцькою О.В. направлено на адресу ОСОБА_1 нотаріально посвідчену заяву (вимогу) від 20.01.2025 року про усунення порушення виконання зобов`язання за Договором позики грошей від 28.07.23 р., що підтверджується листом з описом вкладення, номер відправлення 449, накладною Укрпошти про відправлення листа з описом з номером відправлення 449 та інформацією із сайту Укрпошти про статус відправлення за номером 449 (а.с.92-98).

26.02.2025 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тоцькою О.В. вчинено виконавчий напис № 126 про стягнення з ОСОБА_1 на користь стягувача: ОСОБА_2 : - 348 856,20 (триста сорок вісім тисяч вісімсот п`ятдесят шість) гривень 20 копійок, що в еквіваленті 8 316,00 (вісім тисяч триста шістнадцять) доларів США 00 центів, за курсом продажу доларів США в AT "Універсал Банк" станом на 26 лютого 2025 року - основна сума позики (за договором позики); - 2 000,00 (дві тисячі гривень 00 копійок) - плата за вчинення цього виконавчого напису. Разом сума до стягнення 350 856,20 (триста п`ятдесят тисяч вісімсот п`ятдесят шість) гривень 20 копійок (а.с.18).

07.03.2025 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченко І.П. відкрито виконавче провадження № НОМЕР_3 про стягнення з ОСОБА_1 на підставі виконавчого напису №126 від 26.02.2025, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 заборгованості за договором позики у розмірі 350826,20 грн., на користь ОСОБА_2 (а.с.25-26).

07.03.2025 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченко І.П. винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 (а.с.27-28)

10.03.2025 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченко І.П. винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_1 (а.с.29-30).

10.03.2025 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченко І.П. винесено постанову про розшук майна боржника ОСОБА_1 (а.с.31-32).

24.04.2025 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченко І.П. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 (а.с.33-34).

Так, відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 18 ЦК України визначено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 87 Закону України «Про нотаріат»).

Частиною першою статті 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Безспірність заборгованості - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

Однак , характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Боржник у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Подібний правовий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23 червня 2020 року у справі №645/1979/15-ц.

У пунктах 20, 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі №305/2082/14-ц зазначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше.

Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172.

У постанові від 27 березня 2019 року у справі №137/1666/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

У постановах Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі №204/4071/14, від 09 лютого 2022 року у справі №547/210/20 зазначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Отже, для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

З урахуванням положень ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного.

Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Разом з тим, як зазначено у частині 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами або договором (стаття 5 ЦПК України).

Згідно з частиною 4 статті 12 ЦПК України суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення чи не вчинення процесуальної дії, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

При цьому, відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Крім того, статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом передбачених цим Кодексом випадках.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, в силу якого сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

При цьому кожна сторона в силу статей 12, 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

При цьому, слід зазначити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

З матеріалів справи вбачається, що підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позивачка вказала, серед іншого, що їй не направлялася письмова вимога про усунення порушень за договором позики, а сума заборгованості не є безспірною.

Разом з тим, як вірно встановлено судом першої інстанції, матеріали справи свідчать про те, що при зверненні до нотаріуса про вчинення виконавчого напису ОСОБА_2 до заяви були долучені всі необхідні документи на підтвердження безспірної заборгованості боржника, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

При цьому, як вже зазначалося вище, вимогу від 02 грудня 2024 року про усунення порушення умов Договору позики від 28.07.2023 позивачка отримала особисто 05 грудня 2024 року, що підтверджується описом вкладення до листа з номером відправлення 519, накладною Укрпошти про відправлення листа з описом з номером відправлення 519, фіскальним чеком Укрпошти про направлення листа номер 519 та інформацією із сайту Укрпошти про статус відправлення за номером 519.

З вищенаведеного вбачається, що доводи апелянта щодо незаконності оскаржуваного рішення не грунтуються на вимогах закону, суперечать наявним у справі доказам та фактичним обставин справи, а отже не спростовують та не впливають на законність і обгрунтованість ухваленого судом рішення.

Крім цього, наведені в апеляційній скарзі доводи, які на думку скаржника, є підставою для скасування рішення суду, є тотожними із його поясненнями на обгрунтування позовних вимог, ці доводи були предметом судового розгляду в суді першої інстанції, яким суд надав грунтовну оцінку, яка узгоджується з вимогами закону і з якою у суду апеляційної інстанції відсутні підстави не погодитися.

Таким чином, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення про відмову у задоволенні позову у зв`язку з його недоведеністю належними і допустимими доказами.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Шелудько Оксаною Олександрівною, - залишити без задоволення.

Рішення Таращанського районного суду Київської області від 11 вересня 2025 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тоцька Ольга Володимирівна, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Голяченко Іван Павлович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 22 грудня 2025 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова