Провадження №: 2/336/2626/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

22 грудня 2025 року м. Запоріжжя

Шевченківський районнй суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Дацюк О.І., при секретарі Пустовіт В.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Еліт Фінанс» звернулось з позовом до ОСОБА_1 , вказавши, що 25.06.2019 року між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту № 501156757, за умовами якого відповідачеві видано кредит в сумі 24320 гривень строком на 36 місяців з відсотковою ставкою у 22,99%. Внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором станом на 20.09.2021 року наявна заборгованість в сумі 36711,7 гривень, з яких тіло кредиту 19447,77 гривень, 17263,93 гривні відсотки за користування.

20.09.2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладений договір факторингу, на підставі якого відбулось відступлення права вимоги за договором, укладеним із відповідачем.

По суті вимог позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 36711,7 гривень, а також судові витрати.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 10.04.2025 року цивільну справу направлено за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

Ухвалою суду від 19.05.2025 року відкрите провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

В ході розгляду справи сторонами інші заяви чи клопотання не подавались.

Відповідач про розгляд справи повідомлялась шляхом направлення повістки за зареєстрованим місцем проживання.

Відповідач у наданий судом строк своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористалась, відзив на позов не подала, заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку подано не було, будь-яких клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

При дослідженні матеріалів справи встановлено таке.

25.06.2019 року між ОСОБА_1 та АТ «Альфа-Банк» укладений договір про надання кредиту, який складається з оферти на укладення угоди та акцепту.

За умовами договору ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 24320 гривень строком на 36 місяців зі сплатою відсотків в розмірі 22,99% річних.

Кредит надається позичальнику для власних потреб в сумі 20000 гривень, 4320 гривень для оплати страхового платежу.

Також передбачено сплату комісії за обслуговування кредиту в розмірі 2,45% від суми кредиту.

20.09.2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, за умовами якого фактор ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуває належне АТ «Альфа-Банк» право вимоги до боржників за договорами, перелік яких наведений в додатку до договору.

Згідно із витягом з реєстру договорів, право вимоги за якими відступається, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набув право вимоги за договором із відповідачем.

З виписки по рахунку відповідача вбачається, що ОСОБА_1 неналежним чином виконувала зобов`язання з повернення кредиту та сплати відсотків.

Згідно із розрахунком заборгованості ОСОБА_1 останній платіж за договором здійснила у лютому 2020 року, після чого зобов`язання припинила виконувати, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 36711,7 гривень, з яких 19447,77 гривень заборгованість по кредиту, 6634,92 гривні заборгованість по процентам, 10629,01 гривня заборгованість по комісії.

При вирішенні спору суд керується наступним.

Можливість укладення договору шляхом фіксування його змісту в кількох документах визначена ст. 207 ЦК України.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; -вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Укладення кредитного договору в електронній формі (відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію»), є таким, що укладений у письмовому вигляді про що зазначено у постановах ВС від 07.10.2020 року №127/33824/19 та від 09.09.2020 року №732/670/19.

Отже суд виходить з того, що між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір в електронній формі.

Стаття 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вказує ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статті 546, 549 ЦК України передбачають можливість забезпечення виконання зобов`язання неустойкою (штрафом, пенею).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вказує ст. 1084 ч. 1 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

За умовами договору відповідач отримала кредит в сумі 24320 гривень строком на 36 місяців днів зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 22,99% річних, а також комісійної винагороди.

Наданими позивачем та дослідженими судом доказами підтверджено факт укладення договору між банком та відповідачем, надання кредиту, невиконання відповідачем зобов`язань за договором та набуття позивачем права вимоги за кредитним договором в частині стягнення заборгованості за кредитом та процентами.

Водночас вирішуючи спір в частині стягнення комісії за обслуговування кредиту, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.

Так, у кредитному договорі не зазначено конкретного переліку супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані обслуговуванням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена комісія за обслуговування кредиту.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Позивачем не зазначено та не надано доказів фактичного надання послуг первісним кредитором АТ «Альфа-Банк», переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору. За таких обставин положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати комісію за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування".

За таких обставин, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача комісії за обслуговування кредиту.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що наявні підстави для стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками за користування кредитом.

Сума заборгованості за розрахунком АТ «Альфа-Банк» станом на 20.09.2021 року складає 36711,7 гривень, з яких 19447,77 гривень заборгованість по кредиту, 6634,92 гривні заборгованість по процентам, 10629,01 гривня заборгованість по комісії.

Сума комісії, сплаченої ОСОБА_1 , становить 5362,56 гривні.

Враховуючи попередні висновки суду щодо відсутності підстав для нарахування та стягнення комісії, сума заборгованості відповідача складає 26082,69 гривні, від яких слід відрахувати 5362,56 гривні гривень, які були сплачені відповідачем в якості комісії.

Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 20720,13 гривень.

Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог.

При вирішенні питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 137 ч. 1-6 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, адже такі послуги були надані.

Представником позивача в обґрунтування підстав для стягнення витрат на правничу допомогу до матеріалів справи долучено копію договору про надання правничої допомоги № 03/07/24 від 03.07.2024 року, укладеного між ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» та адвокатом Литвиненко О.І., копію акту № 1 приймання-передачі наданих послуг від 15.07.2024 року по справі за позовом до ОСОБА_1 з описом наданих робіт на суму 9200 гривень, копію платіжного документу від 01.10.2024 року, що підтверджує сплату цієї суми.

Враховуючи, що відповідачем не подавалось клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, тож суд вбачає підстави для стягнення суми витрат пропорційно розміру задоволених позовних вимог (55%).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-81, 137, 141, 258, 259, 263-265, 279, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково та стягнути ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» 20720,13 гривень (двадцять тисяч сімсот двадцять гривень 13 коп) в рахунок погашення заборгованості за договором від 25.06.2019 року, судовий збір в сумі 1665,4 гривень (одна тисяча шістсот шістдесят п`ять гривень 40 коп.) та 5060 гривень (п`ять тисяч шістдесят гривень) витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ст. 265 ч. 5 ЦПК України зазначаються наступні відомості:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», місцезнаходження: м. Київ, пл. Солом`янська, 2, .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.І. Дацюк

Повний текст рішення суду складений 22.12.2025 року.

22.12.25