Справа № 461/9432/24 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 22-ц/811/1194/25 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2025 року м.Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

секретаря: Цьони С.Ю..

з участю: представника відповідача ОСОБА_1 ,представника позивачів ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Галицького районного суду м.Львова від 10 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 як правонаступника ОСОБА_5 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, третя особа Четверта львівська державна нотаріальна контора про визнання права власності та стягнення недоотриманої пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

в листопаді 2024 року ОСОБА_3 , ОСОБА_5 звернулись в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, третя особа Четверта львівська державна нотаріальна контора про визнання права власності та стягнення недоотриманої пенсії.

В обґрунтування заявлених вимог зазначали, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачів - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивачі є спадкоємцями після смерті батька.

Померлий ОСОБА_4 перебував на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області як отримувач пенсії за віком з 01.09.1999 року.

Відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж 40 років 5 місяців 28 днів, розмір пенсії становив 141,90 грн. (станом на 01.01.2003 року). Виплата по даній пенсійні справі була припинена з 01.03.2003 року у зв`язку із тим, що пенсіонер більше шести місяців не отримував пенсійну виплату у поштовому відділенні.

На думку позивачів, дії відповідача з приводу припинення нарахування пенсії померлому ОСОБА_4 є такими, що суперечать закону.

Як вбачається із розрахунку пенсії ОСОБА_4 за період з 01.03.2003 року до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір недоотриманої пенсії становить 360051,82 грн.

Відтак, з урахуванням уточнення позовних вимог, просили суд:

визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_5 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на недоотриману пенсію у розмірі 360051,82 гривень за період з 01 березня 2003 року до дня смерті спадкодавця - ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у рівних частках недоотриману пенсію у розмірі 360051,82 гривень за період - з 01 березня 2003 року до дня смерті спадкодавця ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 10 березня 2025 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_5 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на недоотриману пенсію у розмірі 360051,82 гривень за період з 01 березня 2003 року до дня смерті спадкодавця - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_3 частки недоотриманої пенсії у розмірі 180 025,91? гривень за період - з 01 березня 2003 року до дня смерті спадкодавця ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_5 частки недоотриманої пенсії у розмірі 180 025,91? гривень за період - з 01 березня 2003 року до дня смерті спадкодавця ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 1 800,26? грн.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_5 судовий збір в розмірі 1 800,26? грн..

Рішення суду оскаржило Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

З рішенням суду не погоджується.

Вказує, що виплата пенсії була припинена з 01.03.2003 року у зв`язку з тим, що пенсіонер більше шести місяців неотримував пенсійну виплату у поштовому відділенні.

У разі неотримання призначеної пенсії протягом шести місяців підряд, пенсійна виплата припиняється відповідно до ст. 49 ЗУ №1058.

Зазначає, що пенсійний фонд є є одержувачем бюджетних коштів, а не їх розпорядником. Кошти Державного бюджету України включаються до бюджету Пенсійного фонду України в обсягах визначених ЗУ про Державний бюджет на відповідний рік.

Стягнення з рахунків Пенсійного фонду призначених для виплати пенсій, конкретних сум може поставити під загрозу функціонування Пенсійного фонду та нанести шкоду необмеженій кількості осіб.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким в позові відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_2 , перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Врахувавши, що позивачі мають право, як спадкоємці, на отримання не виплачених у повному обсязі сум пенсії, які входять до складу спадщини і не були отримані спадкодавцем за життя, проаналізувавши в сукупності надані докази, суд дійшов до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , виданий Личаківським відділом ДРАЦС у м.Львові Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Львів) від 07.07.2022 року, актовий запис №02.

Рішенням Личаківського районного суду м.Львова у справі №463/12012/21 від 12.05.2022 року ОСОБА_6 оголошено померлим.

Позивачі ОСОБА_3 , ОСОБА_5 є спадкоємцями після смерті батька ОСОБА_6 .

12.12.2023 року державним нотаріусом Четвертої львівської нотаріальної контори Львівської області Мельник Г.Я. позивачам видано свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 , зареєстровано в реєстрі №3-2051 та №3-2053.

22.01.2024 року представником позивачів до Головного управління пенсійного фонду України у Львівській області було скеровано адвокатський запит про надання інформації, а саме:

Чи нараховувалась та виплачувалась пенсія ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_2 ) з моменту призначення пенсії та до якого часу? (якщо така нараховувалась та виплачувалась, то надати розрахунок).

Якщо не нараховувалась та не виплачувалась, або частково нараховувалась та виплачувалась, то вказати причину такого ненарахування та невиплати?

Надати розрахунок невиплаченої пенсії на ім`я ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_2 ) з моменту припинення нарахування та/або виплати до моменту його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається із відповіді на адвокатський запит від 02.02.2024 року №1300-5903-8/18855, згідно даних особового рахунку, померлий ОСОБА_6 перебував на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області як отримувач пенсії за віком з 01.09.1999 року, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV (Закон №1058). Страховий стаж 40 років 5 місяців 28 днів, розмір пенсії становив 141,90 грн.

Виплата по даній пенсійні справі була припинена з 01.03.2003 року у зв`язку із тим, що пенсіонер більше шести місяців не отримував пенсійну виплату у поштовому відділенні.

У разі неотримання призначеної пенсії протягом шести місяців підряд, пенсійна виплата припиняється відповідно до ст.49 Закону №1058.

На виконання ухвали суду від 17.12.2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області було надано розрахунок пенсії ОСОБА_6 за період з 01.03.2003 року до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір якої становить 360051,82 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_5 .

Протокольною ухвалою Львівського апеляційного суду від 08 грудня 2025 року було залучено до участі у справі ОСОБА_4 як правонаступника ОСОБА_5 .

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України встановлено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Приписами ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України визначено, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та таке інше.

Згідно з частиною 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За змістом статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

З огляду на положення статей 1218, 1219, 1227 ЦК України спадщиною є сукупність прав та обов`язків, які в разі смерті фізичної особи (спадкодавця) переходять від нього до інших осіб (спадкоємців). Об`єктом спадкування можуть бути лише права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент його смерті. Право на спадщину переходить лише до спадкоємців, які прийняли спадщину в установленому порядку.

На підставі частин 1-3 статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місцю смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.

У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Положення частини 3 статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 1227 ЦК України узгоджуються з положеннями частини 1 статті 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», де вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень.

Як на підставу припинення виплати пенсії ОСОБА_4 ГУ ПФУ у Львівській області посилається на ст. 49 Закону №1058.

Відповідно до вказаної статті, виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, виплата пенсії ОСОБА_4 була припинена 01.03.2003 року а Закон №1058 був прийнятий 9 липня 2003 року, набрав чинності згідно Прикінцевих положень з 01.01.2004 року.

До набрання чинності Закону №1058 діяв та діє Закон №1788-ХІІ від 05.11.1991 року «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ч.1 ст.91 Закону №1788-ХІІ суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це.

Відповідно до ч.1 ст.47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.

Оскільки до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, то сума недоотриманої ОСОБА_4 пенсії, що належала йому за життя і залишилась недоотриманою, увійшла до складу спадщини.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позивачі прийнявши спадщину від померлого, мають право на отримання усієї суми недоотриманої пенсії в рівних частках.

Верховний Суд в постанові від 30 листопада 2023 року у справі № 225/804/22 прийшов до висновку, що припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю.

Відповідно до ч.3, 4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе судове рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 10 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 29 грудня 2025 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.