Справа № 490/2112/25
н/п 2/490/2279/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва

у складі головуючого судді Шолох Л.М.,

за участі секретаря судового засідання Шведюк Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2025 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшов позов від ОСОБА_3 , який представляє інтереси позивача ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , у якому представник просив ухвалити рішення, яким: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором розписки у розмірі 40 000 доларів США; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3% річних у розмірі 3 011,51 доларів США; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму понесених судових витрат.

В обґрунтування позову ОСОБА_3 зазначає, що ОСОБА_2 отримав у борг у позивача 08.08.2022 року кошти у розмірі 40 000 доларів США строком до 09.09.2022 року, про що було складено розписку із зазначенням терміну повернення. Однак ці умови відповідачем не виконано, грошові кошти позивачу не повернуті, у зв`язку з чим ОСОБА_1 вимушений звернутися до суду.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 26.03.2025 року справу прийнято до свого провадження суддею Шолох Л.М. та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 16.07.2025 року витребувано у ОСОБА_1 оригінал розписки від 08.08.2022 року та закрито підготовче провадження у справі і призначено її до розгляду по суті.

Представником позивача до Центрального районного суду м. Миколаєва 26.08.2025 року надано оригінал розписки ОСОБА_2 від 08.08.2022 року.

У судове засідання сторони не з`явилися з невідомих суду причин. Від представника позивача до суду надійшла заява, в якій ОСОБА_3 просить провести розгляд справи за його з позивачем присутності, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач станом на дату розгляд справи правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, у судове засідання не з`явився.

Судом здійснено направлення поштової кореспонденції на адресу, за яким зареєстровано місце проживання відповідача. Однак, поштова кореспонденція суду повернулася з відміткою поштового відділення «Адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до пункту 4 частини шостої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Повідомлення про зміну адреси від відповідача не надходило.

За такого, суд дійшов висновку, що відповідач повідомлений про дату та час розгляду справи належним чином. Така ж позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 24 березня 2025 року у справі №706/208/15-ц та у постанові від 20 грудня 2023 року у справі №725/7357/21.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутністю сторін у справі.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, 08.08.2022 року ОСОБА_2 отримав від позивача 40 000 доларів США, та зобов`язався повернути їх в встановлений строк, а саме до 08.09.2022 року. Зазначене підтверджується оригіналом розписки, яка наявна в матеріалах справи.

ОСОБА_1 28.02.2024 року звернувся до Дніпровського УП ГУНП у м. Києві з заявою про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_2 на підставі заволодінням останнім грошовими коштами у розмірі 40 000 доларів США. З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань слідує, що 02.03.2024 року на підставі цієї заяви розпочато кримінальне провадження №0000757 за частиною 4 ст. 190 КК України.

До матеріалів справи додано висновок експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 25.11.2024 року №СЕ-19/111-24/67178-ПЧ, в якому зазначено, що підпис та рукописний текст у борговій розписці, що укладена між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від 08.08.22 року виконано ОСОБА_2 .

Дотепер, відповідач зобов`язання за договором позики не виконав, суму заборгованості не повернув.

Статтею 1047 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини першої статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (частина друга статті 1047 ЦК України).

За приписами частини другої статті 1048 ЦК України договір позики вважається безпроцентним, якщо: 1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і непов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України).

Як вбачається, зі змісту розписки (договору позики) 08.08.2022 року ОСОБА_2 отримав від позивача 40 000 доларів США строком до 09.08.2022 року. Також в розписці зазначено, що відповідач отримав від позивача кошти у означеній сумі.

Так, відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України зазначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Доказів того, що відповідач виконав взяте на себе зобов`язання та повернув позивачу кошти, відсутні.

За такого, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу у розмірі 40 000 доларів США є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку розміру відсотків за користування грошовими коштами становить 3 011,51 доларів США.

Відповідач будь-яких заперечень стосовно наведеного позивачем розрахунку не надав. Отже враховуючи те, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання та не повернув суму позики у розмірі 40 000 доларів США з нього на користь позивача слід стягнути 3 011,51 доларів США 3% річнихза прострочення виконання зобов`язання.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до приписів статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути суму судового збору у розмірі 15 140 грн 00 коп. за подання позовної заяви про стягнення коштів до суду.

Керуючись статтями 12, 13, 79, 81, 141, 259-265, 273 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором розписки у розмірі 40 000 (сорок тисяч) доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3% річних у розмірі 3 011 доларів 51 цента США.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму судового збору сплаченого за подання позову до суду в розмірі 15 140 грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання до Миколаївського апеляційного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту.

Інформація про сторони:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Суддя Л.М. Шолох