ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 грудня 2025 року

м. Харків

справа № 643/14054/24

провадження № 22-ц/818/4155/25

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Пилипчук Н.П.,

суддів: Маміної О.В., Мальованого Ю.М.,

за участю секретаря: Львової С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Харківська міська рада, про встановлення факту, що має юридичне значення, за апеляційною скаргою Харківської міської ради на рішення Салтівського районного суду міста Харкова від 21 травня 2025 року, постановлене під головуванням судді Афанасьєва В.О.,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою, яка в ході розгляду була уточнена, про встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 01 січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_2 , відкрилася спадщина, яка складається з квартири АДРЕСА_2 , а також легкового автомобіля Volkswagen Passat, 1994 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 . Заявник та ОСОБА_2 познайомилися у 1996 році та почали проживати разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Потім ОСОБА_1 та ОСОБА_2 переїхали до м. Харкова. До 2003 року вони проживали разом у квартирі ОСОБА_1 . 17 червня 2003 року ОСОБА_2 придбав квартиру АДРЕСА_2 , в якій він продовжив проживати однією сім`єю, як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу з ОСОБА_1 . Заявник та ОСОБА_2 проживали разом однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу до 15 лютого 2024 року. Вони вели спільний побут, мали спільний бюджет, разом оплачували рахунки за спожиті комунальні послуги. Після смерті ОСОБА_2 всі турботи, пов`язані з його похованням, взяла на себе ОСОБА_1 . Оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, то заявник має право на спадкування після смерті останнього. Встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу заявниці необхідне для отримання спадщини.

Рішенням Салтівського районного суду міста Харкова від 21 травня 2025 року заяву задоволено. Встановлено факт постійного проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 01 січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі заінтересована особа- Харківська міська рада просить рішення суду першої інстанції скасувати, заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без розгляду

Вважає рішення незаконним та необґрунтованим, таким що порушує законні права та інтереси, винесеним з порушенням норм матеріального права.

Стверджує, що для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню, і предметом доказування у таких справах є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Посилається на постанову Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі №554/8023/15, згідно якої, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України). Проте заявником не надано жодного обґрунтованого підтвердження постійного проживання з ОСОБА_2 однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних сім`ї.

В порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. 3 огляду на те, що заявнику необхідно встановити факт проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , для оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, то дана справа не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, оскільки існує спір про право, який належить вирішувати в порядку позовного провадження. Вбачається юридичний інтерес Харківської міської ради, який в умовах відсутності інших спадкоємців, полягає в її обов`язку звернення до суду з заявою про визнання спадщини - квартири АДРЕСА_2 , відумерлою та у разі ухвалення відповідного судового рішення подальшого переходу цього майна у власність територіальної громади, що узгоджується з ст. 1277 Цивільного кодексу України. У даному випадку існує спір про право, оскільки Харківська міська рада оспорює право заявника ОСОБА_1 на спадкове майно. Вважає, що факт, про встановлення якого просить ОСОБА_1 не підлягає з`ясуванню у порядку окремого провадження, оскільки з матеріалів справи вбачається, що існує спір про право, який підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 12).

Згідно копії акту наданого ритуальним агентством, організацією та оплатою послуг поховання ОСОБА_2 здійснила ОСОБА_1 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на все його майно, а саме на квартиру АДРЕСА_2 , а також легкового автомобіля Volkswagen Passat, 1994 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 звернулася з заявою до Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_2 , було заведено спадкову справу за № 113/2024.

Згідно постанови від 12.09.2024 № 2051/02-31 Державним нотаріусом Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори В.Теленковим винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом по спадковій справі № 113/2024, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 , у зв`язку із відсутністю заповітів та відсутності жодної з передбачених законодавством черг у спадкуванні (а.с. 126).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що вона є сусідкою заявниці. Знає, що заявниця проживала з ОСОБА_4 однією сім`єю. У ОСОБА_5 було онкологічне захворювання, заявниця їздила з ним до лікарні і доглядала за ним до смерті. Інших родичів ОСОБА_5 вона не бачила.

Свідок ОСОБА_6 надала пояснення, що вона є сусідкою заявниці. Заявниця жила у квартирі АДРЕСА_3 з чоловіком ОСОБА_7 багато років. Вона спілкувалася з ними, знає що в неї з чоловіком були добрі стосунки, вони вели спільне господарство. ОСОБА_8 хворів і вона доглядала за ним до його смерті.

Свідок ОСОБА_9 зазначив, що він є сусідом заявниці. Знає, що заявниця разом з ОСОБА_4 вели спільне господарство. ОСОБА_10 захворів, йому робили операцію, потім він був на групі інвалідності і заявниця за ним доглядала, а після його смерті займалася похованням.

Відповідно до копії довідки Голови правління ПрАТ «ХКЗ» І. Тібілова, ним підтверджено, що ОСОБА_1 дійсно проживала з ОСОБА_2 та вела з ним спільне господарство, за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 18).

Згідно копій квитанцій про сплату комунальних послуг ОСОБА_1 сплачувала комунальні послуги в квартирі ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 58-79).

Також судом в судовому засіданні досліджено фотографії, надані заявником на підтвердження факту постійного проживання чоловіка та дружини однією сім`єю без реєстрації шлюбу, які містять світлини, характерні для сімейного життя.

ОСОБА_1 у своїй заяві посилається на те, що встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу необхідне для реалізації її прав, пов`язаних зі спадкуванням.

Даних про наявність інших спадкоємців ОСОБА_2 та про прийняття ними спадщини матеріали справи не містять.

Харківська міська рада посилається у своїй апеляційній скарзі на те, що факт, про встановлення якого просить ОСОБА_1 не підлягає з`ясуванню у порядку окремого провадження, оскільки з матеріалів справи вбачається, що існує спір про право, який підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження. Харківська міська рада має юридичний інтерес, який в умовах відсутності інших спадкоємців полягає в її обов`язку звернення до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою та у разі ухвалення відповідного судового рішення подальшого переходу цього майна у власність територіальної громади.

Представник заінтересованої особи Громов О.В. просив залишити заяву ОСОБА_1 без розгляду. При цьому зазначив, що згідно до ст.294 ЦПК України при розгляді даної справи виник спір про право на майно, який повинен вирішуватись в порядку позовного провадження.

Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 27.02.2025 у задоволенні клопотання представника заінтересованої особи Харківської міської ради Громова О.В. про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення відмовлено. Суд прийшов до висновку, що якщо судом буде відмовлено у встановленні факту сумісного проживання заявника разом із померлим ОСОБА_2 , у заінтересованої особи не буде ніяких юридичних перепон для реалізації свого права на відумерлу спадщину, так само як і у разі задоволення заяви ОСОБА_1 буде реалізоване її право на спадщину, так як вона вчасно звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , та одночасно виключено спір про право зі сторони Харківської міської ради.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що надані докази та показання свідків підтверджують факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в період після припинення останніми шлюбних відносин, а саме, в період з 01 січня 2004 року по 15 лютого 2024 року, виникнення між ними взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю, ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти, піклування чоловіка та жінки один про одного.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (частина перша статті 315 ЦПК України).

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України).

Змістом частини четвертої статті 315 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду.

Під спором про право розуміють перешкоди у здійсненні цивільного права, які згідно із законом можуть бути усунені за допомогою суду.

Спір про право пов`язаний виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. При відсутності цих елементів відсутній спір про право (постанова Верховного Суду від 28 вересня 2022 року в справі № 139/122/14-ц).

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11 вересня 2024 року в справі № 335/4669/23, від 17 червня 2024 року в справі № 753/21178/21.

Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом у постанові від 04 січня 2023 року в справі № 198/99/15-ц, спір про право - це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншою і яка потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом.

Сутність справ окремого провадження полягає в підтвердженні судом наявності чи відсутності певних юридичних фактів (станів), що є умовами здійснення прав і реалізації інтересів осіб або підставами для їх обмеження.

Законодавцем визначено, що у порядку окремого провадження суд може вирішити спір про факт, про стан, але не спір про право цивільне, так як метою такого судового розгляду є лише встановлення наявності або відсутності самого факту, і факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення і мати безспірний характер.

Схожий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 17 листопада 2021 року у справі № 335/10025/20.

За правилами частини шостої статті 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За приписами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Нормами статті 1264 ЦК України визначено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Статтею 1277 ЦК України встановлено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобовязаний подати досуду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

Як вказувалось вище, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції виходив із того, що заява ОСОБА_1 є обґрунтованою, а факт постійного постійного проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 01 січня 2004 року по 15 лютого 2024 року є доведеним.

Разом із цим судом першої інстанції не враховано, що заінтересованою особою - Харківською міською радою подано клопотання щодо необхідності залишення заяви без розгляду у зв`язку із наявністю спору про право, доводи її апеляційної скарги свідчать про існування спору про право.

Той факт, що від часу відкриття спадщини до звернення ОСОБА_1 до суду ще не минув рік, а тому Харківська міська рада не порушувала питання про визнання спадщини відумерлою, не спростовує висновків апеляційного суду про те, що з моменту відкриття спадщини відповідно до статті 1277 ЦК України Харківська міська рада має свій інтерес щодо спадкового майна. Крім того, колегією суддів враховано, що ОСОБА_2 спадкоємців першої-третьої черги не мав, а ОСОБА_1 набуде статусу спадкоємця четвертої черги лише у разі доведення факту, про встановлення якого вона просить суд ухвалити судове рішення, в протилежному випадку у міської ради з`явиться право звертатися до суду з заявою про визнання спадщини відумерлою. Таким чином, від встановлення цього факту безпосередньо залежить питання щодо належності права власності на майно спадкодавця.

Враховуючи наведене, факт, про встановлення якого просить ОСОБА_1 , не підлягає з`ясуванню у порядку окремого провадження, оскільки з матеріалів справи встановлено, що існує спір про право, який підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження.

Схожих висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 03 квітня 2024 року у справі №641/683/23.

Таким чином, суд першої інстанції, розглядаючи заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, вищевикладеного не врахував та дійшов помилкового висновку, щодо можливості розгляду такої заяви в порядку окремого провадження.

З огляду на викладене, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню із залишенням заяви про встановлення юридичного факту без розгляду.

Колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_1 не позбавлена права звернутися до суду з позовом про захист своїх прав, які вважає порушеними, невизнаними чи оспореними, із належним дотриманням норм цивільного процесуального законодавства та у порядку, який визначено ЦПК України.

Керуючись: ст. 367, п.1,4 ч.1 ст.376, 381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради- задовольнити.

Рішення Салтівського районного суду міста Харкова від 21 травня 2025 року- скасувати.

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Харківська міська рада, про встановлення факту, що має юридичне значення- залишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

Ю.М. Мальований