Єдиний унікальний номер 205/6694/22
Номер провадження2/205/1389/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2025року м. Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра в складі:

головуючого судді - Курбанової Н.М.,

за участю секретаря - Вольф В.М.

представника позивачів ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування, пені, трьох відсотків річних, франшизи та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивачи ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду з позовними вимогами до ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО», ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування, штрафних санкцій та моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначили, що 19.12.2021 року на перехресті вул. С. Нігояна та вул. Мічуріна у м. Дніпрі сталася дорожньо-транспортна пригода(ДТП) за участю транспортного засобу «HONDA» CR-V, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована у ПрАТ «СТ «ВУСО» згідно поліса ОСЦПВВНТЗ № 206656490 та транспортного засобу «HONDA ACCORD», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 . Вина ОСОБА_3 підтверджується постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.01.2022 року по справі 205/45/22. В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль «HONDA» CR-V, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належав ОСОБА_4 та завдано матеріальні збитки.

21.12.2022 року ОСОБА_4 звернувся до відповідача ПрАТ «СТ «ВУСО» із заявою про виплату страхового відшкодування, надав пакет документів та повідомив про ДТП. В цей-же день ОСОБА_5 направив запрошення відповідачу ПрАТ «СК`ВУСО» на проведення незалежної експертизи на предмет розміру заподіяної матеріальної шкоди автомобілю HONDA CR-V, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .29.12.2021 року було проведено обстеження вказаного транспортного засобу експертом Дроздовим Ю.В.

02.02.2022 року відповідачу було направлено лист з проханням не здійснювати відшкодування оціненої шкоди без висновку експерта Дроздова Ю.В., який буде виготовлено та направлено до відповідача. Не зважаючи на направлену заяву, відповідач ПрАТ «СТ «ВУСО» здійснив страхову виплату у розмірі 8232,41 гривня.

На початку лютого 2022 року судовим експертом Дроздовим Ю.В. виконано висновок № 5501/22 від 08.02.2022 року, згідно якого вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу HONDA CR-V, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належав ОСОБА_4 який належав ОСОБА_4 , складає 47907, 46 гривень. Копію вказаного висновку було направлено до страхової компанії відповідача.

На запит адвоката страхова компанія направила звіт № 78-D/10/83 від 13.05.2022 року, згідно якого вартість відновлюваного ремонту з врахуванням зносу склала 17312,32 гривні. У травні 2022 року страховою компанією відповідачем здійснено страхову виплату у розмірі 6766, 19 гривень, а всього станом на 01.09.2022 року виплачено 14 998, 60 гривень, без згоди позивача на розмір страхового відшкодування, з яким він не згодний. Страхова компанія не відповіла на запити адвоката щодо не врахування висновку № 5501/22 від 08.02.2022 року судового експерта ОСОБА_6 , який особисто оглянув пошкоджений транспортний засіб, робив відповідні заміри та фотографії. Вважає даний висновок належним та допустимим доказом та страхова компанія повинна виплатити йому страхове відшкодування саме з суми, визначеної ОСОБА_6 . Недоплачена сума страхового відшкодування складає 31908, 86 гривень, яку просить стягнути з відповідача ПрАТ «СТ «ВУСО» на користь ОСОБА_4 , а також 3554, 48 гривень інфляційні витрати, 6958,75 грв -пені, 529, 77 грв три проценти річних.

Крім того, просить стягнути з ОСОБА_3 1000 гривень франшизи, 111, 39 гривень інфляційні витрати, 218, 08 гривень -пені, 16,16 гривень три проценти річних.

Позивачі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , кожен окремо, просять стягнути солідарно з відповідачів моральну шкоду по 20000 гривень кожному із позивачів, обґрунтовуючи її тим, що ОСОБА_4 у листопаді 2021 року вирішив продати транспортний засіб ОСОБА_5 та дав йому вказаний автомобіль у тимчасове користування для опробування, так як мав намір придбати більш новий, але вказаний транспортний засіб попав в ДТП, був пошкоджений, його вартість різко впала, що потребувало значних матеріальних та моральних витрат, це вдарило по його моральному стані. Автомобіль він не зміг продати, він був не відремонтований і покупець відмовився його купувати. Він постійно перебував у нервовому стані через пошкодження свого майна. ОСОБА_5 він мав намір придбати у ОСОБА_4 автомобіль HONDA CR-V, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , при опробування вказаного автомобіль попав в ДТП. Автомобіль втратив товарний вигляд та він відмовився від його придбання. В той же час він вимушений був продати свій автомобіль для ремонту пошкодженого автомобіля, так як страхова компанія не доплатила значний розмір коштів, а своїх грошей для відновлення автомобіля йому не вистачало. Таким чином він зазнав моральних страждань, так як не мав можливості користуватися транспортним засобом, що обмежило його комфортне життя та членів його родини та тягне за собою додаткові витрати на пересування та перевезення.

14.11.2022 року ухвалою суду прийнято до розгляду та відкрито провадження за позовом позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування, пені, трьох відсотків річних, франшизи та моральної шкоди.

Представник відповідача ПрАТ «СК`ВУСО» - Сокіл Д.В. позовні вимоги не визнала, надала відзив на позовну заяву, в якій не заперечуючи обставини дорожньо-транспортної пригоди за участю ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , настання страхового випадку та необхідність виплати страхового відшкодування потерпілому ОСОБА_4 з боку страхової компанії зазначила, що відповідно до вимог п.22.1 ст. 22 Закону № 1961-ІV у разі настання страхового випадку страховик, в межах страхових сум , визначених у полісі, відшкодовує оцінену шкоду, заподіяну в наслідок ДТП, третім особам. А відповідно до п. 34.2 ст.34 вказаного Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення страховик зобов`язаний направити свого представника на місце настання страхового випадку або місце знаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Тобто цей обов`язок покладено саме на страхову компанію, тому вимоги позивача не проводити оцінку та виплату страхового відшкодування до отримання висновку експерта суперечать вищенаведеним нормам права. Крім того, нормами Закону № 1961-ІV передбачено, якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, то потерпілий сам може обрати експерта для визначення розміру шкоди, а страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи і цей випадок є виключним.

Також зазначила, що відповідно до п.34.4 ст. 34 вказаного Закону для встановлення розміру збитків залучаються працівники страхової компанії. Сума страхового відшкодування зменшується на суму франшизи, яка в даному випадку складає 1000 гривень, а також зменшується на 20% ПДВ . Таким чином, сума страхового відшкодування наступна: 17260,32 1261,72 грв ПДВ( на запасні частини та матеріали)-1000 гривень франшиза. Франшиза та сума фізичного зносу на запчастини стягується з винної особи. Таким чином, на рахунок позивача ОСОБА_4 було сплачено 14 998,60 гривень двома платежами. Не погоджується з позовними вимогами про стягнення визначеного експертом ОСОБА_6 вартості відновлюваного ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу замінюваних складових частин на дату ДТП 44401, 51 грв, без врахування ПДВ. Обов`язок щодо сплати ПДВ виникає при наданні фактичних послуг з проведення такого ремонту за умови, що виконавець цієї послуги є платником ПДВ та надані підтверджуючі документи. В матеріалах справи докази проведення ремонту пошкодженого автомобіля у платника ПДВ відсутні. Страхова компанія не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості автомобіля. Страхова компанія, в разі встановлення за результатами експертизи, виплати не в повному обсязі страхового відшкодування, зобов`язана відшкодувати штрафні санкції.

Крім того вважає, що вимоги про стягнення моральної шкоди зі страхової компанії не обґрунтовані на законі, так як для даних правовідносин застосовуються вимоги Закону № 196-ІV, який передбачає відшкодування такої шкоди фізичній особі, яка зазначила ушкодження здоров`я під час ДТП та розмір такої шкоди складає 5% від суми страхового відшкодування, отже вимоги про стягнення зі страхової компанії моральної шкоди на користь позивачів є необґрунтованою на законі. Крім того, жодним нормативним актом не передбачена виплата моральної шкоди не власнику транспортного засобу. Просить відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивачів надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві та додаткових письмових поясненнях. Просила позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги щодо стягнення з нього 1000 гривень франшизи та штрафних санкцій визнав в повному обсязі, не заперечував, що повинен відшкодувати вказану суму власнику транспортного засобу. Заперечував проти солідарного стягнення з нього та страхової компанії моральної шкоди в розмірі 20000 гривень ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , так як вважає таку вимогу не обґрунтованій на законі. Також заперечував проти стягнення з нього правових витрат, вважаючи їх завищеними.

Представник відповідача ПрАТ «СК`ВУСО» - Сокіл Д.В. направила до суду додаткові письмові заперечення проти стягнення солідарно моральної шкоди зі страхової компанії та ОСОБА_3 зазначила, що солідарний обов`язок виникає тільки у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Діюче законодавство не передбачає солідарного обов`язку страховика та страхувальника щодо відшкодування моральної шкоди.

Також, після отримання висновку експерта № 8458/24-54 від 03.03.2025 року, надала додаткові пояснення, згідно яких позовні вимоги ОСОБА_4 були визнані страховою компанією на загальну суму 7 741,22 гривні, а саме виходячи з вартості відновлюваного ремонту, згідно висновку експерта, розмір якого складає 21 660,37 гривень, страховою компанією було сплачено 14998,60 гривень та за відрахуванням 1000 гривень франшизи. Крім того, відповідачем визнаються і нараховані на суму 5661,77 гривні штрафні санкції за період з 22.03.2022 року по 10.10.2022 року у розмірі 2 079, 45 гривень, а саме: інфляційне збільшення 750, 25 гривень, три відсотки річних 94,47 гривень, пеня 1234, 73 гривні.

Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до наступних висновків.

Частиною 1 статті 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Одними з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини або завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Стаття 1187 ЦК України відносить до джерела підвищеної небезпеки діяльність, яка пов`язана з використанням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Відповідно до ст. 1 Закону України від 7 березня 1996 року №85/96-ВР «Про страхування» (далі - Закон №85/96-ВР) страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ч. 1 ст. 979 ЦК України).

Як передбачено ч. 1 ст. 985 ЦК України, страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у разі досягнення нею певного віку або настання іншого страхового випадку.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) регулюються Законом №1961-ІV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»(далі Закон № 196-ІV), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

В силу ст. 3 Закону №1961-ІV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону №1961-ІV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону №1961-ІV визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

У відповідності до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV (далі Закон №1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Пунктом 33.3 ст. 33 Закону передбачено, що водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Згідно п.п. 34.2, 34.3, 34.4 ст. 34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Відповідно до п.п. 36.1, 36.2 ст. 36 Закону встановлено, що страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодженняним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст.35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком.

Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Відповідно до п. 36.4. ст. 36 Закону виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна.

Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що в деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинний зв`язок між двома першими елементами і вина завдавача шкоди.

При цьому на потерпілого покладається обов`язок доведення факту неправомірної поведінки відповідача, заподіяння ним шкоди та її розмір, а також причинний зв`язок між протиправною поведінкою завдавача шкоди та негативними наслідками. У свою чергу, відповідач має довести відсутність своєї вини у завданні потерпілому шкоди.

З метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та захисту майнових інтересів страхувальників особи, діяльність яких пов`язана з використанням транспортних засобів, зобов`язані застрахувати свою цивільно-правову відповідальність перед іншими особами на випадок завдання шкоди.

У разі виникнення дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає майнова відповідальність застрахованої особи, страховик повинен відшкодувати оцінену шкоду в межах ліміту своєї відповідальності.

Приписами ст. 12 та 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що сума страхового відшкодування завжди зменшується на розмір франшизи та вона має бути компенсована страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки.

На підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ОСОБА_4 на праві власності належить автотранспортний засіб «HONDA HONDA ACCORD», 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 ( а.с. 12-13 т.1)

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.01.2022 року ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено штраф в розмірі 850 гривень. Обставинами справи встановлено, що 19.12.2021 року о 17-30 год у м. Дніпро на перехресті пр. С. Нігояна та вул. Мічуріна водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом «HONDA CR-V», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі, не надав перевагу у русі та скоїв зіткнення з автотранспортним засобом « HONDA ACCORD», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_5 . В наслідок ДТП автотранспортні засоби отримали пошкодження, чим була спричинена матеріальна шкода( 15-16 т.1).

Відповідно до ч.ч. 3, 6 ст.82 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, суд враховує вказану постанову як преюдиціальну при розгляді зазначеної цивільної справи.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 перед третіми особами була застрахована в ПрАТ «СК`ВУСО», поліс ОСЦПВВНТЗ № 206656490, строк дії якого визначений з 10.11.2021 року по 09.11.2022 року, розмір франшизи був встановлений в розмірі 1000 гривень, страхова сума за шкоду, заподіяну майну визначена в розмірі 130000 гривень ( а.с.16 т.1).

24.12.2021 року на адресу відповідачів від ОСОБА_5 була направлено лист -запрошення на огляд автотранспортного засобу « HONDA ACCORD», державний номерний знак НОМЕР_2 для визначення розміру матеріальної шкоди( а.с.17т.1).

Згідно висновку експерта № 5501/22 ОСОБА_6 товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику автотранспортного засобу, складеного 08 лютого 2022 року, зробленого для подачі в суд/або страхову компанію, вартість відновлювального ремонту, з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу замінюваних складових частин « HONDA ACCORD», державний номерний знак НОМЕР_2 , складає 44 401 гривню без врахування ПДВ. Вартість матеріального збитку, заподіяного власнику « HONDA ACCORD», державний номерний знак НОМЕР_2 , складає 47 907, 46 гривень ( а.с.18-46 т.1).

Згідно звіту № 78-D від 19.12.2021 року оцінювача ОСОБА_7 , про визначення вартості майна, проведеного на замовлення відповідача - ПрАТ «СК`ВУСО», вартість матеріального збитку без врахування втрати товарної вартості, заподіяної власнику майна « HONDA ACCORD», державний номерний знак НОМЕР_2 ,станом на 19.12.2021 року, складає 17260,32 гривні ( а.с. 48-69 т1).

ПрАТ «СК`ВУСО» страховими актами № 2209564-1та 3 2209564-2 від 18.05.2022 року було прийнято рішення про виплату ОСОБА_4 страхове відшкодування відповідно 8 232, 41 гривня та 6766, 19 гривень ( а.с.71-72 т.1), про що було повідомлено представника позивача ОСОБА_1 ( а.с.73 т.1).

Ухвалою суду від 02.06.2023 року за клопотання сторін по справі призначено судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз та зупинено провадження по справі.

Ухвалою від 24.07.2023 року, у зв`язку із надходженням клопотання експерта Телятникова С.М. було відновлено провадження по справі.

Ухвалою від 31.07.2023 року клопотання судового експерта Телятнікова С.М. про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення судової автотоварознавчої експертизи у цивільній справі задоволено частково. Зобов`язано позивачів надати судовому експерту Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Телятнікову С.М. за адресою: 49000, м.Дніпро, Січеславська Набережна, 17, офіс 361, на дослідження КТЗ марки «HONDA» модель «ACCORD», державний номерний знак НОМЕР_2 , з реєстраційними документами в невідновленому стані з пошкодженнями на дату ДТП на 19.12.2021р., забезпечити судовому експерту Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Телятнікову С.М. безперешкодний доступ до об`єкту дослідження та належні умови праці, забезпечити прибуття його за місцезнаходженням об`єкту дослідження, після попередньої оплати судової транспортно-товарознавчої експертизи, дату і час огляду можливо узгодити з експертом за телефоном. У випадку неможливості надати експерту на дослідження КТЗ марки «Honda» модель «Accord» з реєстраційними документами в невідновленому стані з пошкодженнями на дату ДТП на 19.12.2021р. судовому експерту Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Телятнікову С.М. повідомити письмово. Якщо об`єкт дослідження не може бути представлений судовому експерту Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Телятнікову С.М., експертиза може проводитись на підставі матеріалів цивільної справи № 205/6694/22. Провадження по справі зупинити до отримання висновку експертизи зупинити.

Ухвалою суду від 16.11.2023 року, у зв`язку із надходженням 30.10.2023 р. до суду клопотання судового експерта Телятнікова С.М. про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення судової автотоварознавчої експертизи у цивільній справі №205/6694/22, яке необхідно вирішити у судовому засіданні, було відновлено провадження по справі.

Ухвалою суду від 22.12.2023 року клопотання судового експерта Телятнікова С.М. про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення судової автотоварознавчої експертизи у цивільній справі №205/6694/22 , було задоволено та ухвалено судову автотоварознавчу експертизу судовому експерту Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Телятнікову С.М. проводити на підставі матеріалів цивільної справи № 205/6694/22 та висновку судового експерта Дроздова Ю.В. № 5501/22 від 08.02.2022р., провадження по справі зупинено.

Ухвалою суду від 22.02.2024 року відновлено провадження по справі у зв`язку із надходженням 22.02.2024 р. до суду клопотання судового експерта Телятнікова С.М. про неможливість надання висновку транспортно-товарознавчої експертизи у цивільній справі №205/6694/22.

07.06.2024 року ухвалою суду клопотання представника відповідача ПрАТ «СК «ВУСО», Сокол Д.В. про призначення судової транспортно-товарознавчої експертизи задоволено. Призначено судову транспортно-товарознавчу експертизу, проведення якою доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз та провадження по справі зупинено.

19.12.2024 року ухвалами суду було поновлено провадження по справі та клопотання судового експерта Волошина А. про надання додаткових матеріалів, необхідних для виконання експертизи та погодження строку проведення експертизи було задоволено. Надано судовому експерту Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Волошину А. для здійснення судової транспортно-товарознавчої експертизи додаткові матеріали, а саме: CDR- диск з цифровими кольоровими фотознімками пошкодженого об`єкту дослідження з детальними кольоровими фотознімками пошкодженого автомобіля та пошкоджених складових частин автомобіля в ДТП, що сталась 19.12.2021 року, наявні у ПрАТ «СК «ВУСО». Показники одометра на момент огляду (19.12.2021 р.) становлять 238 073 км., наявні корозійні пошкодження КТЗ (крила заднього лівого та правого), дефекти лакофарбового покриття, сліди відновлювального ремонту, попередні не усунені деформації елементів кузова - зафіксовано на наданих знімках та встановлених проведеними дослідженнями (звіт/висновок). Погоджено проведення призначеної у справі № 205/6694/22 судової транспортно-товарознавчої експертизи у строк понад 90 днів. Провадження по справі до отримання висновку експертизи зупинено.

18.03.2025 року ухвалою суду поновлено провадження по справі та призначено до слухання в судовому засіданні у зв`язку із надходженням висновку судову транспортно-товарознавчої експертиз експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Волошиним А.

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи від 03.03.2025 року № 8458/24-54, вартість відновлюваного ремонту колісного транспортного засобу «HONDA ACCORD», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, спричиненого пошкодженнями в наслідок ДТП, яка мала місце 19.12.2021 року ( без урахування складової ДТП на дату ДТП) , складає 21660,37 гривень ( а.с. 40-51 т.2).

Допитаний в судовому засіданні, за клопотанням представника позивачів адвоката Боровик Л.О., експерт ОСОБА_8 підтвердив висновки, викладені в експертизі , пояснив, що має стаж експертної роботи з 2019 року, при проведенні експертизи використовував матеріали цивільної справи, які були надані судом, а також додаткові матеріали, надані судом за його клопотанням- СД-диск зі знімками пошкодженого автотранспортного засобу, чи використовував диск, наданий позивачами, не може пригадати. При проведенні експертизи також керувався Інструкцією про проведення експертизи, Закон України «Про оцінку майна»

Представник позивачів вважає наданий експертом висновок неналежним доказом по справі, а експерта некомпетентним, який проводив експертизу не як експерт, а як оцінювач. Експерт не міг вказати якими саме матеріалами він користувався для проведення експертизи, скільки фотознімків і які фото бралися до уваги. Крім того, експертом допущена вибірковість використання наданих доказів, відсутні ілюстрації до висновку. Просила врахувати надані нею письмові заперечення щодо проведеної експертизи, надані до суду та прийняти як належний доказ висновок експерта Дроздова Ю.В., який складено відповідно до вимог законодавства.

Представник відповідача ПрАТ «СК`ВУСО» Сокіл Д.В. заперечувала проти доводів представника позивача, вважала висновок експерта Волошина А. належним та допустимим доказом, просила врахувати письмові пояснення, надані після допиту експерта.

Суд, вислухавши пояснення експерта, заперечення представника позивача щодо висновків експертизи, письмові пояснення та заперечення представника відповідача страхової компанії, приходить до висновку, що висновок експерта є належним та допустимим доказом по справі в сенсі вимог ст. 77-80 ЦПК України та кладе його в основу рішення, як доказ, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої третьої статті 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності (частина перша статті 103 цього Кодексу).

Згідно з ч.1, ч.3 ст.107 ЦПК України матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом, або учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням.

Висновок експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи від 03.03.2025 року №8458/24-25 складений з дотриманням вимог, встановлених Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.01.1998 року №53/5 та інших нормативних актів, експерт попереджений про кримінальну відповідальність відповідно до вимог закону, експертом у дослідницькій частині та висновках експертизи надано вичерпну відповідь на запитання, що визначене судом в ухвалі про призначення експертизи. Жодних даних, які б свідчили про необґрунтованість товарознавчої експертизи, або таких, які б викликали сумніви в їх правильності, суперечності експертизи іншим матеріалам справи, не мають місця та представником позивача не наведені.

Ухвалою суду від 19.12.2024 року, за клопотанням експерта, було надано в розпорядження експерта додаткові матеріали, долучені страховою компанією у вигляді CDR-диску з цифровими кольоровими фотознімками пошкодженого автомобіля. Водночас представник позивачів подала заяву про неможливість надати фотознімки через їх відсутність. При цьому, жодних клопотань про подовження строку надання доказів у порядку ст.83 ЦПК України подано не було, таким чином експерт враховував при проведенні експертизи тільки ті вихідні дані, які були направлені судом та знайшли своє відображення в ухвалі, так як сам особисто збирати та використовувати інші докази не має права.

З врахуванням вищенаведеного суд не приймає як доказ висновок експерта № 5501/22 ОСОБА_6 товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику автотранспортного засобу, складеного 08 лютого 2022 року, зробленого для подачі в суд, а також звіт № 78-D від 19.12.2021 року оцінювача ОСОБА_7 .

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 674/1666/14-ц (провадження № 61-6468зпв18) вказано, що «зобов`язання про відшкодування майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди, та її результатом - шкодою».

Судом достовірно встановлена протиправність дій ОСОБА_3 , наявність заподіяної ним шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди, обов`язок ПрАТ «СК «ВУСО» відшкодувати матеріальну шкоду ОСОБА_4 згідно полісу, а ОСОБА_3 сплатити позивачу ОСОБА_4 франшизу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача ПрАТ «СК`ВУСО» на користь ОСОБА_4 підлягає стягненню недоплачена сума страхового відшкодування в наступному розмірі: 21660,37гривень (вартість відновлюваного ремонту) - 14998,60 гривень (виплачених страховою компанією) 1000 гривень (франшизи) =5661,77 гривень.

Також з відповідача ПрАТ «СК`ВУСО» підлягають стягненню штрафні санкції за період з 22.03.2022 по 10.10.2022, а саме

Інфляційні витрати:

ПеріодІндекс інфляції
Квітень 2022103.1
Травень 2022102.7
Червень 2022103.1
Липень 2022100.7
Серпень 2022101.1
Вересень 2022101.9

Індекс інфляції за весь період = (103.1 : 100) x (102.7 : 100) x (103.1 : 100) x (100.7 : 100) x (101.1 : 100) x (101.9 : 100) = 1.13251141

Інфляційне збільшення = 5661,77 x 1.13251141- 5661.77 = 750,25 грн.

Подвійна облікова ставка НБУ

Початок періодаЗакінчення періодаКількість днівСтавка НБУПодвійна ставка НБУ на деньШтрафні санкції
22.04.202203.07.202273100.055266,47
03.06.202210.10..1371008,26
Разом:203 1 234,73 грн

3% річних (ст. 625 ЦКУ)

Штрафні санкції = (сума заборгованості) x 3% x (кількість днів прострочення) : (кількість днів у році) = 5661.77 x 3% x 203 : 365 :100= 94,47 гривні.

Таким чином, загальна сума штрафних санкцій, яка підлягає стягненню з відповідача ПрАТ «СК «ВУСО» складає 750,25 грн +1 234,730 грн+94,47 грн = 2079,45 гривні

Всього підлягає стягненню з ПрАТ «СК «ВУСО» на користь ОСОБА_4 5661, 77 + 2079,45 гривні =7741,22 гривень.

З ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 підлягає стягненню франшиза - 1000 гривень та штафні санкції :

інфляційні витрати за період з 22.03.2022 року по 10.10.2022 року 1000х1.00=111, 39 грн

подвійна облікова ставка НБУ за вказаний період : 218,08 гривень

3 % річних ,відповідно до ст. 625 ЦК України 16, 60 гривень, а всього 1346,07 гривень.

Відповідно до ст.23 ЦК України потерпілі мають право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення їх прав. Моральна шкода полягає у фізичному болі та стражданнях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, в душевних стражданнях, спричинених протиправною поведінкою відносно самої особи, членів її сім`ї або близьких родичів, тощо.

Пунктом 1 ч.2 ст.1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Статтею 23 Закону №1961-ІV встановлено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Відповідно до ст. 26-1 Закону № 196-ІV, страховиком ( у випадках, передбачених підпунктами «г» і «г» пункту 41.1 та підпунктами «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазначив ушкодження здоров`я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5 відсотків стразової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди застосовуються вимоги спеціального Закону, а саме Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Зазначене знайшло своє відображення і в постанові Великої Палати Верховного суду від 14.12.2021 року в справі № 147/66/17.

Статтею 541 ЦК України передбачено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Позивачі, заявляючи позовні вимоги про солідарне стягнення зі страхової компанії та ОСОБА_3 моральної шкоди на користь ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , по 20000 гривень кожному, посилаються на певні незручності та втрату звичного способу життя, неможливість відремонтувати та продати автомобіль, тощо.

Постановами Великої Палати Верховного суду від 20.06.2018 року по справі № 308/3162/15-ц та від 12.09.2018 року по справі 569/96/17 зазначено, що законодавство України не передбачає солідарного обов`язку страховика та страхувальника щодо відшкодування шкоди, заподіяної ДТП майну потерпілого.

З врахуванням вищенаведених норм права та правової позиції ВП Верховного Суду, суд приходить до висновку, що підстав для солідарного стягнення моральної шкоди з відповідачів не має, так як такі вимоги не обґрунтовані на законі, тому в цій частині суд відмовляє у їх задоволені.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що позов задоволено, то їх слід розподілити наступним чином.

При подачі позову позивачем ОСОБА_4 був сплачений судовий збір відповідно до ставки, встановленої ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у розмірі 992,40 грн. за позовні вимоги майнового характеру про стягнення матеріальної шкоди та ОСОБА_4 та ОСОБА_5 разом сплачено 992,40 гривень за позовні вимоги про стягнення моральної шкоди.

Судовий збір за позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди підлягає стягненню в частках з відповідачів ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_4 в розмірі 922,40 гривен, так як це є мінімальною ставкою судового збору за позовні вимоги матеріального характеру.

Що стосується стягнення судового збору за позовні вимоги про солідарне стягнення моральної шкоди з відповідачів, то у зв`язку із відмовою у задоволені позовних вимог в цій частині, суд відмовляє у стягненні цих витрат на користь позивачів, але у зв`язку з тим, що позивачами не у повному обсязі було сплачено судовий збір за позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, то з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 922, 40 гривень, тобто по 496, 20 гривень з кожного.

Крім того, з ОСОБА_3 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 922, 40 гривень за задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про стягнення франшизи та штрафних санкцій.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг на виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018р. у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 03.10.2019р. у справі № 922/445/19).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandisрішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited»проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 цього Закону встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1вищевказаного Закону).

Відповідно до статті 19 Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 цього ж Закону).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Згідно із ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 25.05.2021р. по справі №910/7586/19 час, який адвокат витрачає на дорогу для участі у судовому засіданні, є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації нарівні з іншими витратами.

На підтвердження надання правової допомоги представником позивачів адвокатом Боровик Л.О. надано суду ордери на надання правничої (правової) допомоги (а.с.79-80 т.1), договори про надання правової допомоги від 09.07.2022 р. б/н з додатковими угодами №1, укладені з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 76-77 т.1), додатковою угодою № 1, укладеною з ОСОБА_9 розмір гонорару адвоката при наданні правової допомоги складає 7500 гривень, а також зазначено умови та порядок розрахунків.

Згідно довідок про надання правничої допомоги від 11.10.2022 р. вартість наданих юридичних послуг ОСОБА_4 та ОСОБА_9 складає 7500,00 грн. відповідно кожному та даною довідкою адвокат підтвердив отримання вказаних коштів від позивачів (а.с.81-81зв т.1).

10.07.2023 року між адвокатом Боровик Л.О. та ОСОБА_4 укладено додаткову угоду № 2 до договору ввід 20.07.2022 року , де визначено доплату гонорару у розмірі 3500 гривень ( а.с.7об т.2).

Крім того, 15.01.2024 року між адвокатом Боровик Л.О. та ОСОБА_5 укладено додаткову угоду № 2 до договору від 09.07.2022 року, якою визначено додаткова оплата гонорару у розмірі 3500 гривень ( а.с.7 т.2).

Також 01.01.2025 року між адвокатом та ОСОБА_4 укладено додаткову угоду № 3 з сумою гонорару 5000 гривень ( а.с.65 т.3), також 01.01.2025 року між адвокатом та ОСОБА_9 укладено додаткову угоду № 3 на суму гонорару 5000 гривень.

Також представником позивачів надано квитанції: ФОП ОСОБА_10 - товарний чек № с00042829 від 03.10.2022 року -заправка 200 гривень, товарний чек від 08.10.2022 року на придбання паперу 2пачок по 230 аркушів та скотч, на загальну суму 503 гривні, заправка автомобіля на АЗС 1617,98 гривень ( а.с.141-141 об).

Загальна сума правових витрат складає 42063,58 гривень, з яких 1984, 80 грв судовий збір, 32000 гривень правова допомога, 4000 гривень витрати, пов`язані з проведенням експертизи ОСОБА_6 , 4078,78 гривень витрати адвоката, пов`язані з виконанням договору та додаткових угод.

Вказані витрати просить стягнути солідарно з відповідачів.

Суд вважає, що витрати на надання професійної правничої допомоги підтверджені належними доказами, але з врахуванням частково задоволених позовних вимог, такі витрати підлягають пропорційному задоволенню, в частках.

Що стосується стягнення витрат, пов`язаних з проведенням експертизи ОСОБА_6 , то у зв`язку із виключенням даної експертизи, як доказу по справі, такі витрати судом не стягуються.

Таким чином, сума правових витрат, за виключенням витрат на експертизу складає 38963,58 гривень.

Суд стягує з відповідачів витрати на правову допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме: сума позову складає 84 297,93 гривні, позовні вимоги матеріального характеру задоволені на загальну суму 9087,29 гривень, тобто на 10, 78%(11%) от суми позовних вимог, таким чином правові витрати, які стягуються судом на користь позивача ОСОБА_4 становять 3896,35 гривень.

Представник відповідача ПрАТ «СК «ВУСО» Сокіл Д.В. також своєчасно заявила про наявність судових витрат, які буде просити суд з позивачів. В обґрунтування заяви направила до суду письмові пояснення та надала відповідні докази витрат на оплату за проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи в Київському НДІ судових експертиз в розмірі 8 481, 60 гривень, та витрат, пов`язаних із судовою транспортно-товарознавчою експертизою в Дніпропетровському НДІ судових експертиз в розмірі 4 382,32 гривні.

Крім того, просила стягнути з позивачів витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги, які складають 12 250 гривень та надала договір про надання правової допомоги № 1-20 КЮО, додаткову угоду, відповідний розрахунок робіт, виконаних для надання правової допомоги, а також платіжні документи, підтверджуючи оплату вказаних витрат (а.с.98-105 т.3). Загальна сума судових витрат, яку просить стягнути представник відповідача з позивачів складає 25113,92 гривні.

Вказані правові витрати є огрунтованими та підтвердженими належними доказами.

У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог позивача ОСОБА_4 про стягнення недоплаченого страхового відшкодування та відмові у задоволені позовних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди, суд пропорційно стягує правові витрати, понесені відповідачем з позивачів, а саме 25113.92 х11%= 2762, 53 коп, по 1381,27 гривень з кожного.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на користь ОСОБА_4 суму страхового відшкодування за полісом ОСЦПВВНТЗ № 206656490, укладеним між ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_3 , в розмірі 5661( п`ять тисяч шістьсот шістьдесят одна гривня) 77 копійок - недоплачену суму страхового відшкодування, штрафні санкції - 2079( дві тисячі сімдесят дев`ять гривень) 45 копійок, а всього 7741( сім тисяч сімсот сорок одну гривню) 22 копійки.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 франшизу за полісом ОСЦПВВНТЗ № 206656490, укладеним між ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_3 , в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп., а також штрафні санкції в розмірі 346 (триста сорок шість гривень) 07 копійок, а всього 1346 (одна тисяча триста сорок шість гривень)07 копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судові витрати в розмірі 4818(чотири тисячі вісімсот вісімнадцять гривень) 75 копійок , які складаються із 922(дев`ятьсот двадцять дві ух гривень) 40 копійок судового збору та 3896 (трьох тисяч вісімсот дев`яносто шести гривень) 35 копійок витрат на правову допомогу та оплату за проведення експертиз, тобто по 2409(дві тисячі чотириста дев`ять гривень) 36 копійок з кожного.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 922(дев`ятьсот двадцять дві гривні) 40 копійок на користь держави, по 461(чотириста шістдесят одній гривні)20 копійок з кожного.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 судові витрати в розмірі 922(дев`ятьсот двадцять дві гривні) 40 копійок на користь держави, по 461(чотириста шістдесят одній гривні) 20 копійок з кожного.

У задоволені іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарг подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Курбанова Н.М.