Провадження №2-о/487/52/25
УХВАЛА

Іменем України

26.12.2025 року м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва ускладі:

головуючого судді - Щербина С.В.,

за участі секретаря судового засідання - Брижатої А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Миколаївської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту батьківства

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту батьківства ОСОБА_2 , відносно дитини - ОСОБА_3 , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Миколаївської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту батьківства.

Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 25 грудня 2024 року відкрито провадження у цій справі.

Крім того, вказаною ухвало витребувано інформацію щодо заведення спадкової справи після смерті ОСОБА_2

18 грудня 2025 року на адресу Заводського районного суду міста Миколаєва надійшла належним чином завірена копія спадкової справи після смерті ОСОБА_2 .

Сторони у судове засідання не з`явились про розгляд справи повідомлялись належним чином про причини своєї неявки не повідомили.

Дослідивши матеріали заяви суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається із матеріалів заяви, 03 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту батьківства ОСОБА_2 , відносно дитини - ОСОБА_3 , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Миколаївської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту батьківства.

Зі змісту заяви вбачається, що встановлення факту батьківства заявниці необхідне для отримання виплат на дитину в зв`язку із тим, що ОСОБА_2 , якого вона вважає біологічним батьком дитини, зник безвісти під час виконання бойового завдання.

Згідно з положеннями ч. 1, п. 5) ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

У пунктах 1, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у кожній справі після її порушення суддя зобов`язаний провести підготовчі дії, зокрема, з`ясувати, які фізичні особи і організації можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи і підлягають виклику в судове засідання, у необхідних випадках запропонувати заявникові та заінтересованим особам подати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень проти них.

Згідно з положеннями ч. 5 ст. 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до абз. 2 ст. 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Згідно з пунктом 1, підпунктами 1 - 3 пункту 2 статті 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби; смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби; загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.

Відповідно до ст. 16 - 1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей у випадках, зазначених у підпунктах 1 - 3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті.

За наявності особистого розпорядження право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, на користь яких складено таке особисте розпорядження, у розмірі частки, визначеної в такому розпорядженні у відсотках.

Незалежно від змісту особистого розпорядження право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки загиблої (померлої) особи у розмірі 50 відсотків частки, яка належала б кожному з них у разі призначення і виплати одноразової грошової допомоги за відсутності особистого розпорядження.

У разі відсутності особистого розпорядження або за наявності неохопленої особистим розпорядженням частки розміру одноразової грошової допомоги право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги (її частки) мають особи, визначені у пункті 4 цієї статті, у рівних частках.

До членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1 - 3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Із витребуваної судом копії спадкової справи№824/2025 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , заведеної Третьою Миколаївською державною нотаріальною конторою Миколаївської області 19 березня 2025 року вбачається, що спадкоємицею першої черги, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 є його донька - ОСОБА_4 .

За такого, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 у цій справі може бути заінтересованою особо, оскільки відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» також має право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги після загибелі ОСОБА_2 .

Отже, суд вважає, що рішення суду у справі про встановлення факту родинних відносин із загиблим військовослужбовцем матиме значення для охорони прав, свобод та інтересів ОСОБА_4 або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, не виключно, але зокрема, в частині правовідносин, які регулюються Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у зв`язку з чим наявні підстави для залучення до участі у справі як заінтересовану особу ОСОБА_4 , з метою здійснення ї належного захисту прав та інтересів.

Керуючись ч. 3 ст. 53, ч. 1 ст. 260 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Залучити до участі у розгляді цивільної справи №487/10550/24 за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства, заінтересовану особу - ОСОБА_4 .

Розгляд справи відкласти на 29 січня 2026 року о 10.00 год.

Копію ухвали направити заінтересованій особі, а також копії заяви з додатками та судову повістку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Щербина