КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 грудня 2025 року місто Київ
Київський апеляційний суд у складі:
суддя-доповідач Оніщук М.І.,
судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,
секретар Цалко Д.М.,
розглянув у відкритому судового засіданні питання про ухвалення додаткової постанови по справі за позовом за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Міністерства оборони України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Яготинська міська рада, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визнання права на отримання одноразової грошової допомоги, усунення від отримання одноразової допомоги,
У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Яготинського районного суду Київської області в особі представника адвоката Коваль Л.М. з позовом, згідно з яким просив:
- встановити факт спільного проживання ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов?язків між ОСОБА_1 та братом ОСОБА_3 ;
- визнати ОСОБА_1 членом сім?ї загиблого (померлого) Захисника України ОСОБА_3.;
- визнати за ОСОБА_1 право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у зв`язку із загибеллю (смерті) військовослужбовця ОСОБА_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання обов`язків військової служби;
- усунути ОСОБА_2 від отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у зв`язку із загибеллю (смерті) військовослужбовця ОСОБА_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання обов`язків військової служби.
Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 30.07.2025 позов задоволено частково. встановлено факт спільного проживання ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов'язків між ОСОБА_1 та братом ОСОБА_3 , та визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , членом сім'ї загиблого (померлого) Захисника України ОСОБА_3. В іншій частині в позові відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2422 грн. 40 коп. судового збору (т. 3, а.с. 168-173).

01.08.2025 представником відповідача було подано заяву про ухвалення додаткового рішення щодо витрат на правову допомогу, яка мотивована тим, що у зв`язку з розглядом даної справи відповідач ОСОБА_2 поніс витрати на правничу допомогу у розмірі 20000 гривень, а саме: консультація адвоката по заявленому позову 1000 грн; ознайомлення з позовом та доданими додатками 1000 грн; вивчення практики та ознайомлення з рішеннями в Єдиному реєстрі судових рішень по аналогічних справах та рішення по даній справі, підготовка та подання адвокатських запитів, збір доказів зі сторони відповідача 2 000 грн; підготовка та відправлення відзиву з додатками сторонам по справі 2 000 грн;, підготовка та участь у 7 судових засіданнях - по 2 000 гривень за одне засідання. До заяви додано: акт прийому-передачі наданих послуг від 30.07.2025 року; квитанцію до прибуткового касового ордеру від 30.07.2025 року; копію договору про надання правової допомоги від 19.01.2025 року та додаткового договору від 30.07.2025 року.

З посиланням на положення ст. ст. 137, 141, 270 ЦПК України, представник відповідача просивстягнути з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 20000 грн витрат на професійну правничу допомогу та зазначає, що заявлений розмір вартості наданих послуг, визначених в акті, є співмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, відповідає вимогам справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, враховуючи аспекти та складність справи.

19.08.2025 року представником позивача була подана заява/клопотання, відповідно до якої вона,з посиланням на положення ст. ст. 133, 141 ЦПК України,просилазалишити без задоволення заяву представника відповідача про стягнення з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 судових витрат на правничу допомогу в сумі 20 000 грн.

Заява мотивована тим, що як слідує з позовної заяви, позивач звернувся з позовом до двох відповідачів: ОСОБА_2 та Міністерства оборони України з чотирма позовними вимогами, дві з яких заявлені до відповідача ОСОБА_2 й були задоволені судом, а інші дві стосувалися іншого відповідача - Міністерства оборони України. Отже, оскільки дві вимоги позивача, які безпосередньо стосувалися відповідача ОСОБА_2 , судом були задоволені, то стосовно двох інших вимог до Міністерства оборони України, які стосувалися виплати одноразової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у зв`язку з загибеллю (смертю) військовослужбовця, відсутні підстави для стягнення витрат в цій частині.

Додатковим рішенням Яготинського районного суду Київської області від 21.08.2025 у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Литвиненко О.Л. про ухвалення додаткового рішення відмовлено (т. 3, а.с. 168-173).

Постановою Київського апеляційного суду від 18.12.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Литвиненко О.Л., задоволено. Рішення Яготинського районного суду Київської області від 30 липня 2025 року в частині задоволених позовних вимог та в частині розподілу судових витрат та додаткове рішення Яготинського районного суду Київської області від 21 серпня 2025 року скасовано. Ухвалено у цій частині нове судове рішення. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність взаємних прав та обов`язків між ОСОБА_1 та братом ОСОБА_3 , а також визнання ОСОБА_1 членом сім`ї загиблого Захисника України ОСОБА_3 відмовлено.

Разом з тим, ухвалюючи постанову, судом апеляційної інстанції не було вирішено питання нового розподілу витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачем ОСОБА_2 у суді першої інстанції згідно його заяви про ухвалення додаткового рішення від 01.08.2025.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Враховуючи вищевказані положення ЦПК України, та зважаючи на відсутність необхідності виклику сторін у судове засідання, суд визнав за можливе розглянути заяву без виклику учасників справи у судове засідання.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Так, як вже зазначалося вище, рішенням Яготинського районного суду Київської області від 30.07.2025 позов задоволено частково. встановлено факт спільного проживання ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов'язків між ОСОБА_1 та братом ОСОБА_3 , та визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , членом сім'ї загиблого (померлого) Захисника України ОСОБА_3. В іншій частині в позові відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2422 грн. 40 коп. судового збору.

Додатковим рішенням Яготинського районного суду Київської області від 21.08.2025 у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Литвиненко О.Л. про ухвалення додаткового рішення відмовлено (т. 3, а.с. 168-173).

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, відповідач ОСОБА_2 оскаржив їх в апеляційному порядку.

Постановою Київського апеляційного суду від 18.12.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Литвиненко О.Л., задоволено. Рішення Яготинського районного суду Київської області від 30 липня 2025 року в частині задоволених позовних вимог та в частині розподілу судових витрат та додаткове рішення Яготинського районного суду Київської області від 21 серпня 2025 року скасовано. Ухвалено у цій частині нове судове рішення. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність взаємних прав та обов`язків між ОСОБА_1 та братом ОСОБА_3 , а також визнання ОСОБА_1 членом сім`ї загиблого Захисника України ОСОБА_3 відмовлено.

Разом з тим, як передбачено ч. 1 ст. 382 ЦПК України, у випадку скасування або зміни судового рішення суд апеляційної інстанції здійснює новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції.

Так, на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції у розмірі 20000,00 грн. представником відповідача було надано до суду наступні докази: договір про надання правової допомоги від 19.01.2025; додатковий договір до договору про надання правової допомоги від 30.07.2025; Акт приймання-передачі наданих послуг від 30.07.2025, згідно з яким загальна вартість наданих послуг становить 20000,00 грн.; квитанція до прибуткового касового ордеру від 30.07.2025 на суму 20000,00 грн.

Так, згідно зі ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

У відповідності до ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Статтею 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на правову допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Статтею 131-2 Конституції України визначено, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Договором про надання правової допомоги є домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»).

За приписами ч.3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 28.12.2020 по справі №640/18402/19, розмір винагороди за надання правової допомоги, визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого часу адвокатом часу.

Разом з тим, за змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з тим, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії»(Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див., серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», пункти 79 і 112 відповідно).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

Тобто, в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Велика Палата Верховного Суду від 07.07.2021 в справі № 910/12876/19.

При цьому, як вказав Верховний Суд у свооїй постанові від 07.11.2019 по справі №905/1795/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08.04.2020 в справі № 922/2685/19.

Таким чином, дослідивши перелік наданих послуг та обсяг робіт, виконаних в межах договору про надання правової допомоги, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принцип співмірності та розумності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи та її складності, а також з урахуванням клопотання позивача про зменшення судових витрат, суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення розміру понесених ОСОБА_2 у суді першої інстанції витрат на правничу допомогу до 7000 грн. 00 коп.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 270, 381-383 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції у розмірі 7000 (сім тисяч) грн. 00 коп.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова