УХВАЛА

25 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 358/402/22

провадження № 61-13353ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М.(суддя-доповідач), Карпенко С. О.,

Сердюка В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Богуславського районного суду Київської області від 16 червня

2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Богуславської державної нотаріальної контори, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , про скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) та визнання права власності на земельну частку (пай),

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Богуславської державної нотаріальної контори, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , в якому просив:

скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай), яке видане ОСОБА_2 ;

визнати право ОСОБА_1 на земельну частку (пай), як першочергового спадкоємця згідно зі статтею 1261 ЦК України і непрацездатної особи (згідно зі статтею 535 ЦК Української РСР в редакції Закону 1963 року).

Богуславський районний суд Київської області рішенням від 16 грудня

2024 року позов ОСОБА_1 задовольнив.

Скасував свідоцтво про право на спадщину за заповітом видане державним нотаріусом Богуславської державної нотаріальної контори 03 жовтня 2000 року на ім`я ОСОБА_2 на право на земельну частку (пай) КСП «Медвинське» у селі Медвин Богуславського району Київської області, що належало померлій ОСОБА_3 на підставі сертифікату серії КВ № 0248147, виданого в липні 1997 року Богуславською районною державною адміністрацією.

Богуславський районний суд Київської області додатковим рішенням

від 16 червня 2025 року у задоволенні позовної вимоги про визнання права ОСОБА_1 на земельну частку (пай), як першочергового спадкоємця згідно зі статтею 1261 ЦК України і непрацездатної особи (згідно зі

статтею 535 ЦК Української РСР в редакції Закону 1963 року) відмовив.

Не погодившись з вказаним рішенням Богуславського районного суду Київської області від 16 грудня 2024 року та додатковим рішенням цього ж суду від 16 червня 2025 року, ОСОБА_1 оскаржив їх в апеляційному порядку.

Київський апеляційний суд постановою від 03 вересня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Богуславського районного суду Київської області від 16 грудня 2024 року залишив без задоволення. Рішення Богуславського районного суду Київської області від 16 грудня 2024 року залишив без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Богуславського районного суду Київської області від 16 червня 2025 року задовольнив частково. Додаткове рішення Богуславського районного суду Київської області від 16 червня 2025 року змінив в мотивувальній частині, виклав її в редакції цієї постанови. В іншій частині додаткове рішення суду першої інстанції залишив без змін.

23 жовтня 2025 року до Верховного Суду засобами поштового зв`язку надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на додаткове рішення Богуславського районного суду Київської області від 16 червня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 вересня 2025 року.

Верховний Суд ухвалою від 04 листопада 2025 року визнав наведені в клопотанні ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження підстави неповажними.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Богуславського районного суду Київської області від 16 червня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 вересня 2025 року залишив без руху та надав строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. Запропонував заявнику: надати докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції; додати документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі відповідно до закону. Попередив про наслідки невиконання вимог вказаної ухвали.

У листопаді 2025 року до Верховного Суду від ОСОБА_1 на виконання вимог ухвали суду від 04 листопада 2025 року надійшла заява про усунення недоліків.

Верховний Суд ухвалою від 03 грудня 2025 року продовжив ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. Запропонував заявнику надати докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції, а також документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому розмірі. Попередив про наслідки невиконання вимог вказаної ухвали.

У грудні 2025 року до Верховного Суду від ОСОБА_1 на виконання вимог ухвали суду від 03 грудня 2025 року надійшла заява про усунення недоліків, до якої додані докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції, а також документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому розмірі.

Клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень мотивоване тим, що повний текст постанови Київського апеляційного суду

від 03 вересня 2025 року надісланий засобами поштового зв`язку та отриманий заявником 16 жовтня 2025 року, що підтверджується супровідним листом Київського апеляційного суду від 23 вересня 2025 року щодо направлення копії постанови від 03 вересня 2025 року на його адресу (доказ додається).

Відповідно до частин другої, третьої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій

статті 394 цього Кодексу.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належному судовому процесі.

Одним із визначальних критеріїв для прийняття судом рішення про поновлення чи непоновлення строку є досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами окремої особи. Дотримання строків стосується всіх учасників спору, які мають право на справедливий суд.

Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення та додані до касаційної скарги матеріали, суд вважає, що клопотання ОСОБА_1 підлягає задоволенню, оскільки наведені заявником обставини свідчать про наявність поважних причин пропуску строку на оскарження, що є підставою для його поновлення.

Отже, недоліки касаційної скарги, визначені ухвалою Верховного Суду

від 03 грудня 2025 року, усунуті.

Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.

Підстави для відмови у відкритті касаційного провадження або повернення касаційної скарги відсутні.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Згідно з частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу. Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

У касаційній скарзі як на підставу касаційного оскарження судових рішень заявник посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України

(суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку).

Отже, наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

Керуючись статтями 389, 390, 394, 395, 402 ЦПК України, Верховний Суд

у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження додаткового рішення Богуславського районного суду Київської області

від 16 червня 2025 року та постанови Київського апеляційного суду

від 03 вересня 2025 року.

Відкрити касаційне провадження у даній справі.

Витребувати з Богуславського районного суду Київської області цивільну справу № 358/402/822 за позовом ОСОБА_1 до Богуславської державної нотаріальної контори, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , про скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) та визнання права власності на земельну частку (пай).

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. М. Фаловська С. О. Карпенко В. В. Сердюк