ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

23 листопада 2025 року

м. Харків

справа № 761/31078/21

провадження № 22-ц/818/866/25

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Тичкової О.Ю.

суддів колегії Пилипчук Н.П., Яцини В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Волобуєва О.О.

сторони справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харків апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2024 року у складі судді Вікторова В.В.,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом про стягнення солідарно зі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 грошових коштів в розмірі 10 000,00 доларів США, що станом на день подання позову складає 267 744, 00 гривень, та про стягнення з ОСОБА_2 1 070 000, 00 доларів США, що станом на день подання позову складає 28 648 608,00 гривень, - як коштів набутих без достатніх правових підстав. У подальшому позивач відмовився в частині пред`явлення позовних вимог до ОСОБА_4 , і така відмова прийнята судом, та просив стягнути зі ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 1080 000,00 доларів США.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач передав ОСОБА_2 1 080 000, 00 доларів США, що підтверджується розписками: від 12.11.2012 року на суму 180 000,00 доларів США; від 11.12.2012 року на суму 900 000,00 доларів США. Ці кошти було передано в рахунок оплати 50 % корпоративних прав підприємства, яке володіє торгово-розважальним центром «Французький бульвар». Власником торговельно-розважального центру є Товариство з обмеженою відповідальністю «Аксіома». Позивач сподівався на отримання в майбутньому у власність корпоративних прав ТОВ «Аксіома», тому й передав грошові кошти ОСОБА_2 , який є одним із учасників «ТОВ «Аксіома». Строк виконання ОСОБА_2 зобов`язання не було встановлено даними розписками. 14 січня 2013 року між позивачем та відповідачкою ОСОБА_4 був укладений договір поруки, відповідно до якого остання взяла на себе зобов`язання солідарно відповідати перед позивачем за виконання ОСОБА_2 зобов`язань за зазначеними вище розписками в обсязі 10 000,00 доларів США, в тому числі повернути грошові кошти у зазначеному розмірі, у випадку не передання позивачу корпоративних прав у товаристві, що володіє ТРЦ «Французький бульвар». Вказував, що до моменту подання позову корпоративні права ТОВ «Аксіома» на позивача не оформлені, передані ОСОБА_2 грошові кошти ним не повернуті.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2024 року позовні вимоги задоволені.

Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 44 488 872,00 (сорок чотири мільйони чотириста вісімдесят вісім тисяч вісімсот сімдесят дві) грн та судовий збір у розмірі 11 350 (одинадцять тисяч триста п`ятдесят)грн. 00 коп.

Рішення обгрунтовано тим, що оскільки в судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що відповідач ОСОБА_2 набув грошові кошти в розмірі 1080000,00 доларів США без достатніх правових підстав, тому заявлена позивачем вимога про стягнення на його користь з відповідача грошових коштів в розмірі 1080000,00 доларів США є такою, що ґрунтуються на вимогах закону.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на необгрунтованість рішення суду просив рішення скасувати та ухвалити нове яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

05 грудня 2025 року від ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 надійшла заява про відмову ОСОБА_6 від позову та долучено копію заяви власноруч підписану ОСОБА_6 (т. 4 а.с. 171-173).

10 грудня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду заявою про відмову від позову. Зазначив, що наслідки відмови від позову йому зрозумілі та відомі та просив про повернення судового збору (т.4 а.с. 174-175).

В той же день ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 подав заяву про скасування заходів забезпечення позову вжитих ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 30 вересня 2021 року, у зв`язку із відмовою позивач від позову ( т.4 а.с. 176-177).

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Пунктом 1 частини 2 статті 49, частиною 1 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач вправі відмовитися від позову на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

Пунктом 4 ч.1 статті 255 та ч. 2 статті 256 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

За правилами ст.373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Згідно з ч. 1 ст.377 ЦПК судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі з підстав, передбачених статтею 255 цього Кодексу.

Відмова від позову є правом позивача. Підстав для неприйняття відмови від позову колегія суддів не вбачає.

Оскільки відмова позивача від позову не суперечить закону, повноваження представника не обмежені, волевиявлення позивача є вільним, не порушує його права та охоронювані законом права інших осіб, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення заяви, прийняття відмови від позову, процесуальними наслідками чого є визнання рішення суду першої інстанції нечинним та закриття провадження у справі.

При зверненні до суду з заявою про відмову від позову, ОСОБА_6 просив повернути сплачений судовий збір.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: 1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; 2) повернення заяви або скарги; 3) відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі; 4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням); 5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

У разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги.

Враховуючи наведене, оскільки провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом, на підставі частини першої статті 142 ЦПК України, частини третьої статті 7 Закону України "Про судовий збір" судовий збір підлягає поверненню апелянту з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним за подання апеляційної скарги, який становить 8512,50 грн (17025,00 грн * 50 %).

Також, підлягає поверненню 50% сплаченого судового збору за подання позовної заяви ОСОБА_1 в сумі 5675,00 грн.

Відповідно до вимог ст. 158 ЦПК України ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. Ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або про відмову в скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду. Примірник ухвали про скасування заходів забезпечення позову невідкладно після набрання такою ухвалою законної сили надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також державним та іншим органам, які повинні були та (або) виконували ухвалу про забезпечення позову, для здійснення ними відповідних дій щодо скасування заходів забезпечення позову.

Згідно з ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування. Суд вправі скасувати вид забезпечення позову по будь-якій справі, яка знаходиться в його провадженні, коли відпаде потреба в ньому або в забезпеченні позову взагалі. Скасування заходів забезпечення позову слід відрізняти від скасування ухвали про забезпечення позову. Різниця полягає в тому, що заходи забезпечення позову скасовуються судом, який їх застосував, якщо відпали підстави, з якими закон пов`язує можливість застосування таких заходів. При цьому правомірність застосування таких заходів судом відповідач, як правило, не заперечує.

У заяві про скасування заходів забезпечення позову зазначено, що позивачем подано заяву про відмову від позову та закриття провадження у справі, що є підставою для скасування заходів забезпечення позову відповідно до ст. 158 ЦПК України.

Враховуючи вимоги ст. 158 ЦПК України, беручи до уваги те, що заявником наведено обґрунтовані підстави, які свідчать про те, що потреба у застосуванні заходів забезпечення позову відпала, апеляційний суд вважає, що заява ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

У зв`язку з відмовою від позову ОСОБА_6 та закриттям провадження у справі, підстави для забезпечення позову відпали, тому апеляційний суд вважає можливим скасувати заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 30 вересня 2021 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 373, 374,377, 389, 390 ЦПК України, суд-

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про відмову від позову задовольнити.

Прийняти відмову позивача ОСОБА_1 від позову.

Визнати нечинним рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2024 року.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

Заяву ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову - задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 30 вересня 2021 року.

Повернути з Державного бюджету України ОСОБА_2 ( НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 8512 (вісім тисяч п`ятсот дванадцять) грн 50 коп відповідно до квитанції ID: 9363-3053-0019-9322 від 04.11.2024.

Повернути з Державного бюджету України ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір за подання позовної заяви в сумі 5675 (п`ять тисяч шістсот сімдесят п`ять) грн 00 коп відповідно до квитанції № 71122121 від 01.09.2021.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О. Ю. Тичкова

Судді Н.П.Пилипчук

В.Б. Яцина