ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 179/293/24

провадження № 61-645св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - фізична особа - підприємець ОСОБА_1 ,

відповідачі: Новомосковський відділ державної виконавчої служби

у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 ,

треті особи: Акціонерне товариство «Прозорро.Продажі», Товариство

з обмеженою відповідальністю «Українська енергетична біржа», ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Самарівського відділу державної виконавчої служби у Самарівському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від

29 травня 2024 року у складі судді Кравченко О. Ю. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 грудня 2024 року у складі колегії суддів: Халаджи О. В., Космачевської Т. В., Максюти Ж. І.,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2024 року фізична особа - підприємець (далі - ФОП) ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - Новомосковський ВДВС), ОСОБА_2 , треті особи: Акціонерне товариство «Прозорро.Продажі» (далі - АТ «Прозорро.Продажі»), Товариство

з обмеженою відповідальністю «Українська енергетична біржа» (далі - ТОВ «Українська енергетична біржа»), ОСОБА_3 , про визнання недійсним результатів земельних торгів, скасування рішення про відмову у підписанні протоколу про результати земельних торгів, зобов`язання вчинити дії.

Позов мотивований тим, що ФОП ОСОБА_1 22 січня 2024 року подав до оператора електронного майданчика ТОВ «Укрінвестенергоконсалт» заяву на участь у земельних торгах, у якій висловив бажання взяти участь

у земельних торгах аукціону LAЕ001-UA-282 - продаж арештованої земельної ділянки з цільовим призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:002:0706, площею 7,82 га, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Магдалинівський район, с/рада Топчинська, надав документи, передбачені частиною сьомою статті 137 ЗК України, сплатив реєстраційний та гарантійний внески.

29 січня 2024 року відбувся земельний аукціон з продажу вказаної земельної ділянки, фактичним переможцем якого визначено ФОП ОСОБА_1 , який підтримав визначену в ході торгів найвищу цінову пропозицію лота в розмірі

351 000,00 грн.

Після завершення земельних торгів оператор, через електронний майданчик якого було заведено інформацію про лот, автоматично сформував протокол про результати земельних торів № LAЕ001-UA-282, лот

№ 69999784.

Після формування протоколу про результати земельних торгів головний державний виконавець Новомосковського ВДВС виніс рішення про відмову

у підписанні протоколу № LAЕ001-UA-282 про результати земельних торгів, лот № 69999784, дискваліфікував позивача як учасника торгів. Після дискваліфікації позивача переможцем земельних торгів з числа інших учасників земельних торгів визнано ОСОБА_2 , який надав наступну найвищу цінову пропозицію за придбання лота в сумі 343 456,00 грн.

12 лютого 2024 року між Новомосковським ВДВС і ОСОБА_2 в особі його уповноваженого представника - ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу вказаної земельної ділянки, який посвідчено приватним нотаріусом Новомосковського району Дніпропетровської області Дейнего С. І. Право власності на вказану земельну ділянку на підставі договору купівлі-продажу від 12 лютого 2024 року зареєстровано за ОСОБА_2 .

Позивач вказував, що єдиною підставою для прийняття рішення про відмову

у підписанні протоколу про результати земельних торгів відповідач зазначив ненадання позивачем документів, що підтверджують його громадянство як учасника земельних торгів.

Посилаючись на викладене і те, що позивач при поданні документів для участі у земельних торгах подав усі документи, передбачені частиною сьомою статті 137 ЗК України, і належним чином підтвердив громадянство України, ФОП ОСОБА_1 з урахуванням заяви про зміну предмета позову просив:

- визнати недійсними результати земельних торгів у формі аукціону

LAE001-UA-282, проведених 29 січня 2024 року організатором земельних торгів Новомосковським ВДВС, з продажу земельної ділянки, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:002:0706, площею 7,82 га, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Магдалинівський район, с/рада Топчинська, оформлені протоколом про результати земельних торгів

LAE001-UA-282 від 31 січня 2024 року, згідно з яким переможцем торгів визначено ОСОБА_2 ;

- визнати недійсним та скасувати рішення головного державного виконавця Новомосковського ВДВС про відмову у підписанні протоколу

LAE001-UA-282 про результати земельних торгів, лот № 69999784, яким ФОП ОСОБА_1 відмовлено у підписанні протоколу про результати земельних торгів;

- зобов`язати Новомосковський ВДВС підписати протокол

№ LAЕ001-UA-282 про результати земельних торгів, лот

№ 69999784, з визначенням переможця земельних торгів ФОП ОСОБА_1 ;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею

7,82 га, кадастровий номер :01:002:0706, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Топчинської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, укладений 12 лютого 2024 року між Новомосковським ВДВС і ОСОБА_2 ;

- скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 7,82 га, кадастровий номер :01:002:0706, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Топчинської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, що виникла на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 12 лютого 2024 року між Новомосковським ВДВС

і ОСОБА_2 , зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 21 лютого 2024 року, номер відомостей про речове право 53794605.

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень

Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від

29 травня 2024 року позов задоволено.

Визнано недійсними результати земельних торгів у формі аукціону LAE001-UA-282, проведених 29 січня 2024 року організатором земельних торгів - Новомосковським ВДВС, з продажу земельної ділянки, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:002:0706, площею 7,82 га, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Магдалинівський район, с/рада Топчинська, що оформлені протоколом про результати земельних торгів

LAE001-UA-282 від 31 січня 2024 року, згідно з яким переможцем торгів визначено ОСОБА_2 .

Визнано недійсним та скасовано рішення головного державного виконавця Новомосковського ВДВС про відмову у підписанні протоколу

LAE001-UA-282 про результати земельних торгів лот № 69999784, яким ФОП ОСОБА_1 відмовлено у підписанні протоколу про результати земельних торгів.

Зобов`язано Новомосковський ВДВС підписати протокол

№ LAЕ001-UA-282 про результати земельних торгів лот

№ 69999784, з визначенням переможця земельних торгів ФОП ОСОБА_1 .

Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 7,82 га, кадастровий номер :01:002:0706, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Топчинської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, укладений 12 лютого 2024 року між Новомосковським ВДВС і ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Дейнего С. І.

Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 7,82 га, кадастровий номер :01:002:0706, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Топчинської сільської ради Магдалинівського району дніпропетровської області, що виникла на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 12 лютого 2024 року між Новомосковським ВДВС

і ОСОБА_2 , зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 21 лютого 2024 року, номер відомостей про речове право 53794605.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду мотивоване тим, що вимоги організатора торгів щодо подання учасником торгів додаткових документів щодо підтвердження громадянства України, зокрема, довідки з Державної міграційної служби, не узгоджуються

з частинами сьомою, дев`ятою статті 137 ЗК України і пунктом 29 Вимог

щодо підготовки до проведення та проведення земельних торгів для продажу земельних ділянок та набуття прав користування ними (оренди, суборенди, суперфіцію, емфітевзису), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2021 року № 1013 (далі - Вимоги № 1013), оскільки вказані норми не містять норм щодо необхідності надання учасником земельних торгів такої довідки.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 12 грудня 2024 року апеляційну скаргу Новомосковського ВДВС залишено без задоволення.

Рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від

29 травня 2024 року залишено без змін.

Залишаючи апеляційну скаргу без задоволення, апеляційний суд погодився

з висновками суду першої інстанції.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

15 січня 2025 року представник Самарівського ВДВС, яке є правонаступником Новомосковського ВДВС, - Гриценок Д. І. подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 грудня 2024 року

й ухвалити у справі нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Касаційна скарга мотивована тим, що в оголошенні про продаж арештованої земельної ділянки, організатор, крім іншого, визначив про необхідність надання довідки з міграційної служби як додаткового підтвердження громадянства учасника торгів. Така довідка вимагалася організатором

з метою додержання норм пункту «а» частини першої статті 130 ЗК України, згідно з яким набувати право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення можуть лише громадяни України. Заявник також указує, що відповідачами у цій категорії справ є державна виконавча служба, організатор торгів і переможець торгів. Організатором торгів є ТОВ «Українська енергетична біржа», яке не залучене до участі

у справі як співвідповідач, що є самостійною підставою для відмови в позові.

Інші аргументи учасників справи

11 лютого 2025 року ТОВ «Українська енергетична біржа» подало до Верховного Суду пояснення, у яких просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Пояснення мотивовані тим, що виконавча служба безпідставно прийняла рішення про відмову підписати протокол № LAE001-UA-282 про результати земельних торгів з визначенням ФОП « ОСОБА_1 переможцем.

12 лютого 2025 року представник ФОП ОСОБА_1 - ОСОБА_6 подав до Верховного Суду відзив, у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Відзив мотивовано тим, що суди попередніх інстанцій правильно надали оцінку протиправним діям відповідача, якими фактично умисно спотворено результати електронних торгів. Вказує, що позивач правильно визначив коло відповідачів у справі.

Рух касаційної скарги та матеріалів справи

Ухвалою Верховного Суду від 27 січня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області.

04 березня 2025 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 28 листопада 2025 року справу призначено до судового розгляду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,

є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У частині першій статті 400 ЦПК України встановлено, що, переглядаючи

у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, урахувавши аргументи, наведені

у відзиві на касаційну скаргу і поясненнях, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Фактичні обставини справи

На виконанні у Новомосковському ВДВС (зараз Самарівський ВДВС) перебуває виконавче провадження № 6999784 з примусового виконання виконавчого листа № 179/1119/21 від 13 травня 2022 року, виданого Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області про стягнення

з ОСОБА_3 на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованості у розмірі

20 854,16 грн.

Державний виконавець Новомосковського ВДВС, здійснюючи виконавчі дії, арештував і описав земельну ділянку, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:002:0706, площею 7,82 га, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Магдалинівький район, с/рада Топчинська.

29 грудня 2023 року Новомосковський ВДВС оголосив про продаж арештованої земельної ділянки на «англійському аукціоні» у формі аукціону на авторизованому електронному майданчику https://tenderhab.in.ua/ (ідентифікатор аукціону № LAE001-UA-282).

22 січня 2024 року ФОП ОСОБА_1 подав до оператору електронного майданчика ТОВ «Українська енергетична біржа» заяву, якою висловив бажання взяти участь у земельних торгах аукціону LAE001-UA-282 з продажу вказаної земельної ділянки, і сплатив реєстраційний та гарантійний внески.

29 січня 2024 року відбулися земельні торги в електронній торговій системі Prozoro з продажу земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0706, в яких ФОП ОСОБА_1 прийняв участь та запропонував найвищу цінову пропозицію лота в розмірі 351 000,00 грн.

Після завершення земельних торгів 31 січня 2024 року оператор автоматично сформував протокол про результати земельних торгів

№ LAE001-UA-282, лот № 69999784. За результатами проведеного аукціону ФОП ОСОБА_1 запропонував найвищу цінову пропозицію

в розмірі 351 000,00 грн.

Після формування вказаного протоколу про результати земельних торгів головний державний виконавець Новомосковського ВДВС виніс

і опублікував рішення про відмову у підписанні протоколу LAE001-UA-282 про результати земельних торгів, лот № 6999784, у зв`язку

з тим, що ФОП ОСОБА_1 не подав документів, які підтверджують громадянство учасників (акціонерів, членів) та бенефіціарного власника (якщо потенційним покупцем є юридична особа), подання яких передбачено Вимогами № 1013 і абзацом дев`ятим частини сьомої статті 137 ЗК України.

У зв`язку з дискваліфікацією ФОП ОСОБА_1 переможцем земельних торгів визнано ОСОБА_2 .

За результатами проведених земельних торгів щодо лота № 69999784 від

29 січня 2024 року та на підставі протоколу про результати земельних торгів № LAE001-UA-282 12 лютого 2024 року між головним державним виконавцем Новомосковського ВДВС і ОСОБА_2. укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0706, загальною площею 7,82 га, що розташована на території Топчинської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, посвідчений приватним нотаріусом Дейнего С. І.

21 лютого 2024 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 12 лютого 2024 року за ОСОБА_7 зареєстровано право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:002:0706, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер відомостей про речове право 53794605.

Позивач не погоджується з результатами проведених 29 січня 2024 року земельних торгів № LAE001-UA-282 (у формі аукціону), які оформлені протоколом від 31 січня 2024 року, стверджуючи, що рішення про його дискваліфікацію як переможця цих торгів є незаконним, а результати проведених торгів є недійсними. Також позивач вважає, що укладений між відповідачами договір купівлі-продажу земельної ділянки від 12 лютого

2024 року є недійсним.

Мотиви, якими керується Верховний Суд

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувані судові рішення зазначеним вимогам закону не відповідають.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд

і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право

в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

У частинах першій і другій статті 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

За змістом частин першої та третьої статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором

є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем

у майбутньому.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем

і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

У статті 50 ЦПК України передбачено, що позов може бути пред'явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов'язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права та обов'язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору

є однорідні права і обов'язки.

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що поняття «сторона у спорі» може не бути тотожним за змістом поняттю «сторона у процесі»: сторонами в процесі є такі її учасники, як позивач і відповідач; тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернена чи має бути звернена відповідна матеріально-правова вимога позивача. Такі висновки сформульовані у постановах від 14 листопада 2018 року у справі

№ 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18, пункт 70), від 29 травня

2019 року у справі № 367/2022/15-ц (провадження № 14-376цс18, пункт 66), від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448цс19, пункт 27), від 09 лютого 2021 року у справі № 635/4741/17 (провадження

№ 14-46цс20, пункт 33.2). Отже, належним відповідачем є особа, яка

є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача (див.: пункт 8.10. постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 910/15792/20 (провадження № 12-31гс22)).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 травня 2023 року у справі № 201/2760/20 (провадження № 61-2790св23) вказано, що «процесуальне становище третьої особи є відмінним від процесуального становища відповідача. При цьому суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, розглядаючи спір між сторонами, оскільки відповідно до частини першої статті 53 ЦПК України така особа вступає у справу або залучається до участі у справі на стороні позивача або відповідача у разі, коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Наведений правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 766/8113/17 та від 29 червня 2022 року у справі № 753/7478/18».

Якщо позивач не заявляє клопотання про залучення інших співвідповідачів у справах, в яких наявна обов`язкова співучасть, тобто коли неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі як співвідповідача, суд відмовляє у задоволенні позову (див.: постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 січня 2022 року у справі № 457/726/17).

Пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2019 року у справі

№ 555/1289/14-ц, від 18 жовтня 2023 року в справі № 300/808/19, Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 липня 2020 року у справі № 200/5153/15-ц, Верховного Суду

у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 липня 2021 року у справі №264/632/19, Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26 вересня 2023 року у cправі

№ 910/2392/22).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 вересня 2019 року у справі № 203/3682/17, провадження № 14-318цс19, зазначила, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті чи для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача.

Отже, встановлення належності відповідачів є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (ex officio), навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає. Тому пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною та безумовною підставою для відмови в позові незалежно від доводів учасників справи, стадії її розгляду або залучення такої особи (осіб) до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (див.: постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 червня 2024 року у справі № 932/163/21).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 червня 2018 року у справі № 910/856/17 (провадження № 12-128гс18) зробила висновки про те, що набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна

є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна, є державна виконавча служба та організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є переможець електронних торгів; - відповідно до абзацу другого частини першої статті 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. У разі прийняття судового рішення про скасування (визнання недійсними) електронних торгів за позовом учасника електронних торгів у сторін договору купівлі-продажу, оформленого за результатами електронних торгів, відповідно, виникнуть права та обов`язки щодо повернення всього, що вони одержали на виконання договору.

Тобто, ухвалюючи судове рішення у справі про визнання недійсним правочину, порушеної за позовом учасника цього правочину, в якості відповідачів мають залучатись всі сторони такого правочину.

Зазначене також узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 23 листопада 2021 року

у справі № 641/5523/19, провадження № 14-178цс20.

У справі, яка переглядається, позивач пред`явив позов лише до Новомосковського ВДВС і ОСОБА_2.

ТОВ «Українська енергетична біржа», яке є організатором електронних торгів, є третьою особою у справі, що суперечить закону та сталій судовій практиці Верховного Суду.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що стороною оспорюваного правочину також є ТОВ «Українська енергетична біржа», а тому його залучення до участі у справі як співвідповідача є обов`язковим, однак його залучено як третю особу. Водночас процесуальне становище третьої особи

є відмінним від процесуального становища відповідача. Залучення певної особи як співвідповідача здійснюється у порядку, визначеному положеннями ЦПК України. Отже, суд першої інстанції повинен був відмовити у позові саме з цих підстав.

Апеляційний суд зазначені порушення процесу, допущені судом першої інстанції, не усунув.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору

є правом позивача. Водночас, встановлення належності відповідачів

й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.».

Тобто пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.

Згідно з частиною третьою статті 412 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але суди допустили порушення норм процесуального права, рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 грудня

2024 рокуслід скасувати й ухвалити у справі нове судове рішення про відмову

в задоволенні позовних вимог.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК Українипостанова суду касаційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про задоволення касаційної скарги, скасування оскаржуваних судових рішень з ухваленням у справі нового судового рішення про відмову в позові, судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 22 710,00 грн і касаційної скарги в розмірі 30 280,00 грн, а всього 52 990,00 грн, слід стягнути із ФОП ОСОБА_1 на користь Самарівського ВДВС.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд

у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Самарівського відділу державної виконавчої служби

у Самарівському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) задовольнити.

Рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від

29 травня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від

12 грудня 2024 року скасувати й ухвалити у справі нове судове рішення.

В задоволенні позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Новомосковського відділу державної виконавчої служби

у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 , треті особи: Акціонерне товариство «Прозорро.Продажі», Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська енергетична біржа», ОСОБА_3 , про визнання недійсним результатів земельних торгів, скасування рішення про відмову у підписанні протоколу про результати земельних торгів, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на користь Самарівського відділу державної виконавчої служби

у Самарівському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 52 990,00 грн судових витрат зі сплати судового збору.

З моменту ухвалення постанови судом касаційної інстанції скасовані рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2024 року та постанова Дніпровського апеляційного суду від 12 грудня

2024 року втрачають законну силу та подальшому виконанню не підлягають.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко
В. М. Коротун
М. Ю. Тітов