Справа № 454/2369/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2025 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Адамович М. Я. ,

за участю секретаря Калиш В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокаль справу за заявою

ОСОБА_1

за участю заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позиції заявника та заінтересованої особи

Заявник звернулася до суду з даною заявою, яка мотивована тим, що в паспорті громадянина України, дипломі, трудовій книжці її ім`я зазначено по-різному, а саме: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що є перешкодою в оформленні пенсійних виплат.

Такі розбіжності в написанні імені виникли внаслідок того, що в радянський період під час перекладу з російської мови використовувалися різні варіанти написання імені.

Представник заінтересованої особи подала письмові пояснення, в яких зазначила в даному випадку існує спір про право, оскільки встановлення юридичнорго факту необхідне заявниці для звернення до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.

Заяви (клопотання) учасників справи

Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, вимоги підтримала.

Інші процесуальні дії

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

В паспорті громадянина України ім`я заявниці вказано як « ОСОБА_2 ».

В дипломі про закінчення Львівського міського середнього профтехучилища №28 за спеціальністю «швея-мотористка по пошиву жіночого легкого плаття», який складений українською та російською мовами, , а також в трудовій книжці, яка заповнена російською мовою, ім`я заявниці вказано « ОСОБА_3 ».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області №95 від 11.06.2025р. заявниці ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком саме з огляду на те, що її ім`я в дипломі і трудовій книжці зазначено « ОСОБА_3 », що не відповідає паспорту громадянина України та витягу з ДРАЦС, де її ім`я « ОСОБА_2 ».

Оцінка суду

Заявницею ставиться питання про встановлення факту належності їй правовстановлюючих документів.

Відповідно до ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995р., суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, зокрема, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Таким чином, законом прямо віднесено встановлення юридичного факту належності правовстановлюючих документів до справ окремого провадження.

Зазначені обставини створюють їй перешкоди в реалізації своїх прав та слугували підставою судового процесу, що безпідставно поклало на останню обтяження щодо усунення недоліків у документах, які допущені не з її вини.

Предметом заяви є встановлення факту належності правовстановлюючих документів, які необхідні заявниці для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цих фактів, а саме підтвердження трудового стажу.

Зазначені факти є юридичними, оскільки від їх встановлення залежить виникнення особистих прав заявниці, а чинним законодавством прямо передбачений порядок їх встановлення (розділ IV ЦПК України), вони не пов`язані з наступним вирішенням спору про право та встановлення їх іншим шляхом неможливо.

Таким чином, покликання представника заінтересованої особи на наявність спору про право є неспроможними. На інші обставини, як підставу своїх заперечень проти вимог заявниці представник заінтересованої особи не покликалася.

Суд переконується в тому, що диплом та трудова книжка належать заявниці, однак в цих документах її ім`я не збігається з таким, яке вказано в паспорті громадянина України.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що заява є підставною та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 263-265, 315-319 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Заяву задовольнити.

Встановити факт належності правовстановлюючих документів, а саме, що диплом № НОМЕР_1 виданий 19.07.1983р. про закінчення Львівського міського середнього профтехучилища №28 за спеціальністю «швея-мотористка по пошиву жіночого легкого плаття», виданий на ім`я ОСОБА_4 , та трудова книжка серія НОМЕР_2 , заповнена 20.12.1983р. на ім`я, зазначене російською мовою « ОСОБА_5 » з закресленим прізвищем « ОСОБА_6 » - належать ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та відомості зазначені в цих документах стосуються останньої і належать їй.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

У разі, якщо рішення не було вручена в день його проголошення, пропущений строк може бути поновлено, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Відомості, які зазначаються в рішенні суду відповідно до п.4) ч.5 ст.265 ЦПК України та не проголошуються, відповідно до ч.2 ст.268 ЦПК України.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, , місцезнаходження: вул.Митрополита Андрея,10, м.Львів.

Головуючий: М. Я. Адамович