П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2025 року м. Київ

Справа № 756/1337/25

Провадження №22-ц/824/14530/2025

Резолютивна частина постанови оголошена 24 грудня 2025 року

Повний текст постанови складено 26 грудня 2025 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Желепи В.В.

сторони: позивач ОСОБА_1

відповідач Фізична особа-підприємець ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , поданої адвокатом Шеметом Ігорем Олеговичем, на рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19 червня 2025 року, ухваленого у складі судді Цимбал І.К., -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ФОП ОСОБА_2 , про захист прав споживачів.

Позов обґрунтовано тим, що позивач придбала у відповідача мобільний телефон шляхом укладення договору в інтернет-магазині « Розетка », проте була незадоволена роботою останнього, повернула його відповідачу у передбачений законом строк і просила повернути кошти. Відповідач відмовив позивачу у прийнятті товару, посилаючись на те, що товар має пошкодження. Позивач не згодна з рішенням позивача у зв`язку з чим, звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 25 березня 2025 року відкрито провадження у справі призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 24 квітня 2025 року.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19 червня 2025 року Позовні вимоги ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 , про захист прав споживачів задоволено частково.

Зобов`язано відповідача ФОП ОСОБА_2 прийняти від позивача ОСОБА_1 придбаний 12.12.2024 товар, а саме: мбільний телефон з наступними характеристиками: захищений смартфон «Blackview bl9000 pro» 12/512gb black повний базовий заводський комплект, серійний номер imei НОМЕР_1 загальною вартістю 22 369 грн.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в розмірі 22 369 грн. - вартості телефону та 467 грн. 38 коп. комісії за грошовий переказ.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2 000 грн. моральної шкоди.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову домогу в розмірі 14 000 грн.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 6 056 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив з того, що о позовні вимоги є обґрунтованими, такі відповідачем не надано доказів на підтвердження пошкодження або псування товару, що сталося не з вини позивача, що в свою чергу все одно не позбавляє її права на розірвання договору, а також не надав доказів зменшення вартості продукції внаслідок відкриття упаковки, огляду чи перевірки продукції, що також не позбавляє права споживача на розірвання договору.

Що стосується вимог про відшкодування моральної шкоди, суд вважав, що позивач не надала доказів на підтвердження шкоди у заявленому нею розмірі, проте враховуючи зазначені обставини, строк протягом якого позивач намагалась вирішити питання у позасудовому порядку, необхідність звернення до суду, беззаперечно відповідне негативно відобразилось на повсякденному житті відповідача, що потребує справедливої сатисфакції в частині від заявленої суми.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ФОП ОСОБА_2 адвокат Шемет І.О. подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволені позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, ухваленим при неправильній оцінці доказів, наявних у матеріалах справи і як наслідок неправильних висновків суду, що в сукупності призвело до неправильного застосування норм матеріального права при порушенні норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що під час проведення діагностики мобільного телефону жодних недоліків в його технічних характеристиках встановлено не було, про що відповідач у належний спосіб повідомив позивача шляхом складання та направлення акту діагностики, в результаті чого позивачу було повернуто мобільний телефон.

Відзив на апеляційну скаргу від інших учасників справи до Київського апеляційного суду не надходив.

В судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку представник ФОП ОСОБА_3 адвокат Шемет І.О. підтримав доводи апеляційної скарги.

ОСОБА_1 проти доводів апеляційної скарги заперечувала.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Судом встановлено, що 12.12.2024 позивач придбала в інтернет магазині Beelife мобільний телефон «Blackview bl9000 pro» 12/512gb black повний базовий заводський комплект, серійний номер imei НОМЕР_1 вартість 22369 грн. із гарантією 3 місяці та оплатила комісію за грошовий переказ в розмірі 467 грн. 38 коп.

Згідно листування між сторонами вбачається, що позивач була незадоволена якістю товару, а саме у телефона швидко сідала батарея та останній повільно працював, тому мала намір повернути телефона та отримати сплачені кошти. В свою чергу відповідач відмовився від розірвання договору, оскільки товар був у використанні та втратив товарний вигляд.

23.12.2024 позивач повернула придбаний товар відповідачу.

13.01.2025 позивач направила на адресу відповідача претензію про повернення коштів за товар.

03.01.2025 відповідачем складено акт діагностики товару №10, відповідно до якого встановлено, що товар немає товарного вигляду для повернення не має, стан товару не новий, проблем та несправностей виявлено не було.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення.

Нормою ст.698ЦК України визначено, що за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов`язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов`язується прийняти товарі оплатити його. Договір роздрібної купівлі-продажує публічним. До відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» договір усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном, розрахунковим документом, передбаченим Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», або іншими документами.

За змістом ст.ст.205-208ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних),у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У письмовій формі належить вчиняти: 1)правочини між юридичними особами; 2)правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 3)правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 4) інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.

Положеннями ст.706 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, оголошеною продавцем у момент укладення договору, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті зобов`язання.

За змістом ст.ст. 692, 694, 695ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього ,якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. Договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу. Договором про продаж товару в кредит може бути передбачено оплату товару з розстроченням платежу.

За змістом ст.ст. 4, 6, 7Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 673, 675, 676ЦК України, п.п. 3,5,10 Порядку споживач, окрім іншого, має право на належну якість продукції, чому відповідає обов`язок продавця(виробника, виконавця)передати споживачеві продукцію належної якості, що відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк). Виробник (виконавець) забезпечує належну роботу (застосування, використання) продукції, в тому числі комплектуючих виробів, протягом гарантійного строку, встановленого нормативно-правовими актами чи договором. Гарантійний строк зазначається в паспорті на продукцію або будь-якому іншому документі, що додається до продукції. Гарантійний строк починається з моменту передання товару покупцеві, якщо інше не встановлено договором купівлі-продажу.

Положеннями ст.679ЦК України, ч.14 ст.8Закону України «Про захист прав споживачів», п.18 Порядку встановлено, що продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту. Якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.

За змістом ч.1ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», ч.1ст.678, ст.ст. 680,708 ЦК України, п.16 Порядку у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1)пропорційного зменшення ціни; 2)безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

При цьому відповідно до ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» недолік будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів, умовам договорів або вимогам, що пред`являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем).

Відповідно до п.26 Порядку гарантійний ремонт полягає у виконанні робіт, пов`язаних з усуненням недоліків товару для забезпечення використання його за призначенням протягом гарантійного терміну експлуатації. Усунення недоліків здійснюється шляхом заміни чи ремонту комплектуючого виробу або окремої складової частини, а також виконання регулювальних робіт відповідно до вимог нормативних документів.

Згідно ч.9 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.709 ЦК України, п.28 Порядку при пред`явленні споживачем вимоги про безоплатне усунення недоліків товару вони повинні бути усунуті протягом чотирнадцяти днів з дати його пред`явлення або за згодою сторін в інший строк. За кожний день затримки усунення недоліків понад установлений строк (чотирнадцять днів) споживачеві виплачується неустойка відповідно в розмірі одного відсотка вартості товару.

За змістом норм ст.ст. 651,653ЦК України розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та він ших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

В свою чергу, за змістом положень абз. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.708 ЦК України, п.16 Порядку у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця),або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1)розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Положеннями ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що істотний недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник звини виробника(продавця, виконавця),після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причині при цьому наділений хоча б однією з нижче наведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Частинами 3,5,14 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що вимогиспоживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред`являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача. Споживач має право пред`явити одну з вимог, передбачених частиною першою цієї статті, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною першою цієї статті. Продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов`язані прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги. Вимоги споживача, передбачені цією статтею, не підлягають задоволенню, якщо продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) доведуть, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання. Споживач має право брати участь у перевірці якості товару особисто або через свого представника.

Згідно ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів» права споживача вважаються в будь-якому випадку порушеними, якщо споживачу реалізовано продукцію неналежної якості.

За змістом ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не можу ґрунтуватись на припущеннях.

Як убачається з матеріалів справи, позивач повернула мобільний телефон у зв`язку з тим, що він не відповідав заявленим продавцем технічним характеристикам. Водночас відповідач відмовив у прийнятті вказаного товару, посилаючись на наявність слідів використання та відсутність будь-яких недоліків, про які зазначала позивач. На підтвердження таких доводів відповідачем було складено акт діагностики товару № 10, згідно з яким установлено, що товар не має товарного вигляду, перебуває у стані, відмінному від нового, а також що під час перевірки проблем та несправностей не виявлено.

На вказані обставини апелянт посилався в апеляційній скарзі, зазначаючи, що під час проведення діагностики мобільного телефону жодних недоліків його технічних характеристик встановлено не було, про що позивача було повідомлено у належний спосіб шляхом складання та направлення відповідного акту, після чого мобільний телефон було повернуто позивачу.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції враховує, що висновок щодо технічного стану мобільного телефону, а також наявності чи відсутності в ньому недоліків може бути зроблений виключно спеціалістом, який володіє відповідними спеціальними технічними знаннями у цій галузі. Водночас матеріали справи не містять доказів того, що відповідач ФОП ОСОБА_2 має відповідну кваліфікацію або спеціальні знання для проведення таких досліджень та встановлення можливих дефектів і несправностей смартфона. За таких обставин складений відповідачем акт діагностики не може бути визнаний належним та допустимим доказом відсутності недоліків товару.

Також, оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що мобільний телефон надійшов із слідами використання, апеляційний суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували, у якому саме вигляді та технічному стані смартфон був переданий позивачу, а також чи не перебував він у такому стані на момент отримання. За відсутності таких доказів твердження апелянта про наявність слідів використання є необґрунтованими, не підтверджуються матеріалами справи та підлягають відхиленню.

Аналіз наведених правових норм та встановлених обставин дає колегії суддів підстави для висновку, що розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, дослідив наявні у справі докази і дав їм належну правову оцінку, дійшов обґрунтованого висновку.

Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129).

Доводи апеляційної скарги в їх сукупності не можуть бути підставою для скасування законного і обґрунтованого судового рішення, оскільки по своїй суті зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції щодо установлення обставин справи, які були предметом дослідження й оцінки судом. Аргументи, зазначені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, були перевірені судом першої інстанції, їм судом надана мотивована оцінка.

Згідно з підпунктом б), в) пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18) зроблено висновок, що: «у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».

Тому, з урахуванням висновку щодо суті апеляційної скарги, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Оскільки Київський апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення а рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 червня 2025 року - без змін, розподіл судових витрат Київським апеляційним судом не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Шеметом Ігорем Олеговичем - залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 червня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач А. М. Стрижеус

Судді: Л. Д. Поливач

О. І. Шкоріна