ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/6564/25 Головуючий суддя І інстанції Музиченко В. О.
Провадження № 22-ц/818/5255/25 Суддя доповідач Яцина В.Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.,

суддів колегії Мальованого Ю.М., Пилипчук Н.П.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Харківської міської ради на ухвалу Слобідського районного суду м. Харкова від 18 вересня 2025 року, у справі за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою,-

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача Харківської міської ради Дар`я Руденко за звернулась до Слобідського районного суду міста Харкова з позовом про стягнення заборгованості зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою.

Ухвалою суду від 05 вересня 2025 року позовну заяву залишено без руху, оскільки вона не відповідала вимогам зазначеним ст.177 ЦПК України.

15.09.2025 року представником позивача Харківської міської ради Бенденжуком Л.О. подано заяву про усунення недоліків. Так до вказаної заяви представником позивача додано докази направлення позовної заяви з додатками на адресу відповідачів та платіжну інструкцію № 1037 від 09.09.2025 року про сплату судового збору у загальному розмірі 10329,56 грн.

Ухвалою суду від 18 вересня 2025 року позовну заяву ХМР повернуто позивачу.

В апеляційній скарзі ХМР посилаючись на порушення судом норм процесуального права просить зазначену ухвалу суду скасувати та справу направити для продовження розгляду.

Скарга мотивовано тим, що 03 вересня 2025 року Харківська міська рада звернулась до Слобідського районного суду міста Харкова з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою.

Пред`явлена позовна заява в силу ч.ч.1,2 ст. 185 ЦПК України ухвалою суду від 05 вересня 2025 року була залишена без руху на строк не більше десяти днів з дня її отримання, а саме для сплатити судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та надати суду докази такої сплати (оригінал квитанції), а також надсилання відповідачам листом з описом вкладення копій поданих до суду документів.

09 вересня 2025 року у системі дистанційного обслуговування «Клієнт Казначейства - Казначейство» Харківською міською радою було сплачено судовий збір за подання до Слобідського районного суду м. Харкова позовної заяви до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у сумі 3028 грн (без врахування вимог ч. 3ст. 4 Закону України «Про судовий збір»), про що свідчить платіжна інструкція № 1012 від 09.09.2025.

Також 15 вересня 2025 року Харківською міською радою на виконання вимог ухвали Слобідського районного суду м. Харкова від 05 вересня 2025 року направлено на адресу відповідачів копію позовної заяви з додатками до неї.

Разом з тим, при підготовки заяви про усунення недоліків представник Харківської міської ради помилково послався на платіжну інструкцію № 1037 від 09.09.2025 та додав останню. 18 вересня 2025 року представниками Харківської міської ради було самостійно виявлено помилковість направлення платіжної інструкції № 1037 від 09.09.2025 та в цей же день, направлено до Слобідського районного суду м. Харкова заяву про усунення недоліків з долученням платіжної інструкції № 1012 від 09.09.2025 та клопотанням про визнання поважними причини пропуску строку.

Харківська міська рада просить врахувати, що у програмі ДП «Інформаційні судові системи» є реєстр підтвердження оплати із Державної казначейської служби України, відповідно до якого можна відслідкувати надходження платіжних документів про сплату судового збору на рахунок відповідного суду. З приводу вимог суду щодо надання оригіналу квитанції про сплату судового збору Харківська міська рада просить врахувати, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі №800/473/17 (провадження №11-56заі18) зроблено правовий висновок щодо відсутності у заявника обов`язку надавати суду оригінал квитанції про сплату судового збору, оскільки суд самостійно повинен перевіряти зарахування відповідної суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, в тому числі на підставі дубліката платіжного документа.

Таким чином, обов`язок перевірити факт зарахування судового збору у конкретній справі покладається на суд.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, які передбачені у ч. 2 ст. 369 ЦПК України, з огляду на те, що позивачем подано апеляційну скаргу на ухвалу про повернення заяви заявникові, оскарження якої передбачено п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України, без повідомленням учасників справи.

Згідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до вказаних норм ЦПК України, вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам ухвала суду відповідає.

Повертаючи заяву суд зазначив, недоліки вказані в ухвалі суду від 05.09.2025 року позивачем в повному обсязі не виконані, а саме не надано квитанцію про сплату судового збору за подання позовної заяви до Слобідського районного суду м.Харкова.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою суду від 05 вересня 2025 року позовну заяву залишено без руху, оскільки вона не відповідала вимогам зазначеним ст.177 ЦПК України.

15.09.2025 року представником позивача Харківської міської ради Бенденжуком Л.О. подано заяву про усунення недоліків.

Як вбачається з наданої платіжної інструкції № 1037 від 09.09.2025 року судовий збір сплачений у розмірі 10329,56 грн на реквізити Господарського суду Харківської області та за подання позовної заяви ХМР до ФО-П ОСОБА_3 до Господарського суду Харківської області.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 вересня 2020 року у справі № 760/8363/16-ц (провадження № 61-8061св19) зазначено, що: «частинами першою, другою статті 9 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. Оскільки законодавством не встановлено певного порядку здійснення на розрахункових документах на переказ коштів відмітки про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, то суди, виконуючи наведені вище вимоги закону, повинні перевірити таке зарахування, використовуючи засоби, передбачені законом, зокрема в разі необхідності отримати таку інформацію з Державної казначейської служби України, що забезпечує казначейське обслуговування вказаного фонду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі № 800/473/17 (провадження № 11-56заі18) зроблено правовий висновок щодо відсутності у заявника обов`язку надавати суду оригінал квитанції про сплату судового збору, оскільки суд самостійно повинен перевіряти зарахування відповідної суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, в тому числі на підставі дубліката платіжного документа.

Отже, обов`язок з перевірки факту зарахування судового збору покладається на суд, а неподання стороною оригіналу платіжного документа не може бути підставою для повернення позовної заяви.

Проте, перевірка зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України здійснюється на підставі поданих заявником доказів на підтвердження доказів сплати суми судового збору (див. пункт 27 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 13 квітня 2023 року в справі № 640/18777/21 (адміністративне провадження № К/990/26010/22).

Окрім цього, з матеріалів справи вбачається, що ХМР було надано квитанцію про сплату судового збору у розмірі ,визначеному ухвалою без руху, вже після постановлення ухвали про повернення позову.

Тобто стороною позивача не доведено, що на виконання вимог ухвали від 05 вересня 2025 року , у визначений судом строк, стороною позивача було сплачено судовий збір у визначеному судом розмір та надано суду докази про сплату судового збору.

Тому повертаючи позов у суду першої інстанції були наявні підстави для повернення.

Всупереч зазначеному, та на виконання вимог ухвали суду першої інстанції 05.08.2025 року заявником таких доказів надано не було, тому судом першої інстанції не мав можливості перевірити зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, тому обґрунтовано було визнано позов неподаним та повернуто, що не перешкоджає заявнику звернутись до суду з заявою повторно.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381,382,384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Харківської міської ради залишити без задоволення.

Ухвалу Слобідського районного суду м. Харкова від 18 вересня 2025 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду лише у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення виготовлений 24 грудня 2025 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді Ю.М. Мальований.

Н.П. Пилипчук.