ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/807/2105/25 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Трофимової Д.А.

суддів: Гончар М.С.,

Онищенка Е.А

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою представника приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Антона Юрійовича адвоката Іваниці Олени Олександрівни на ухвалу Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 30 вересня 2025 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко Антон Юрійович, Концерн «Міські теплові мережі», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на дії приватного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною скаргою, в обґрунтування якої зазначала, що приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценком А.Ю. протиправно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 19.05.2025 року ВП № 78123553, зважаючи на те, що про існування відкритого виконавчого провадження вона дізналась після арешту її рахунку 20 травня 2025 року.

Списання коштів відбувалося з рахунку, на який надходять лише соціальні виплати пенсії по інвалідності. А тому вважає, що арешт цих коштів є протиправним. Приймаючи постанову про арешт рахунку, приватний виконавець не довів, що він діяв відповідно до вимог законодавства в межах наданих йому повноважень. Крім того, під час дії воєнного стану і до його припинення припиняється звернення стягнення, зокрема, на пенсію.

Приватний виконавець неправомірно, на думку заявниці, одночасно з відкриттям виконавчого провадження 19 травня 2025 року виніс постанови про стягнення з боржника основної винагороди та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, оскільки на їх підставі стягнув з неї грошові кошти в сумі, що перевищувала заборгованість, визначену рішенням суду, безпідставно наклав арешт не лише у розмірі суми стягнення, а й з урахуванням витрат виконавчого провадження та основної винагороди приватного виконавця.

Заявниця стверджує, що у зв`язку з накладеними арештами вона не має можливості отримувати пенсію та соціальну допомогу на дитину - інваліда дитинства, які є її єдиним джерелом їх існування.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просила суд: визнати дії приватного виконавця Проценка Д.Ю. протиправними та незаконними; скасувати постанову про відкриття провадження № 78123553 від 19.05.2025 року; скасувати постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 19.05.2025 року; скасувати постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 19.05.2025 року; скасувати постанову про арешт кошів боржника від 19.05.2025 року; зобов`язати приватного виконавця Проценка А.Ю. усунути порушені права та повернути незаконно списані з рахунку кошти в сумі 14 615,70 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 30 вересня 2025 року скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко Антон Юрійович, Концерн «Міські теплові мережі», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на дії приватного виконавця задоволено частково.

Визнано неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Антона Юрійовича щодо накладення арешту на грошові кошти на рахунку, відкритому в АТ «Державний ощадний банк України» на ім`я ОСОБА_1 , який призначений для виплати їй пенсії і пенсії її дитини - інваліда дитинства, та списання таких коштів з карткового рахунку, відкритого в Акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України» на ім`я ОСОБА_1 , у виконавчому провадженні №78123553.

Зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Антона Юрійовича усунути порушення (поновити порушене право заявника) шляхом скасування арешту грошових коштів на рахунку, відкритому в АТ «Державний ощадний банк України» на ім`я ОСОБА_1 , які є виплатами її пенсії і її дитини - інваліда дитинства.

В іншій частині скарги відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, представник приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка А.Ю. - адвокат Іваниця О.О. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у судовому рішенні, обставинам справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу суду в частині задоволення вимог ОСОБА_1 скасувати та ухвалите нове судове рішення, яким у задоволенні скарги відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право та зобов`язаний накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах.

19.05.2025 року з метою виконання рішення суду, встановлення рахунків та в подальшому звернення стягнення на кошти боржника, приватним виконавцем направлено запит до Пенсійного фонду України щодо отримання пенсії, також запит до Державної фіскальної служби України щодо наявних рахунків боржника, Державної податкової служби України щодо отримання доходів та джерел отримання доходів, запит до Міністерства внутрішніх справ України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів.

Відповідно до ст.ст. 18, 48, 56 Закону України «Про виконавче провадження» 19.05.2025 року приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника.

Згідно відповіді Пенсійного фонду України від 19.05.20025 року встановлено, що ОСОБА_1 отримує пенсію, згідно відповіді Державної податкової служби України отримання доходів у Департаменті соціального захисту населення Запорізької міської ради, згідно відповіді Міністерства внутрішніх справ України транспортні засоби за боржником не зареєстровані.

При цьому стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт та стягнення грошових коштів заборонено, а саме на рахунки із спеціальним режимом використання.

У зв`язку з відсутністю в матеріалах виконавчого провадження відомостей про наявність по-перше: коштів, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, по-друге: коштів на які накладення арешту заборонено законом чи що боржник є військовослужбовцем з інвалідністю або частковою втратою працездатності без встановлення інвалідності, приватним виконавцем відповідно до вимог статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» 19.05.2025 року і було винесено постанову про арешт коштів боржника, згідно якої накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/ електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/ електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення, на які заборонено законом, та належить боржнику, у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 58 178,69 грн.

Зазначає, що наявність рахунку у боржника не свідчить про те, що на нього можуть надходити лише пенсія чи інші кошти з спеціальним режимом їх використання.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини 3 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження на рахунку коштів, накладення арешту на які заборонено, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі N 905/361/19 (провадження N 12-28г20) (пункти 7.14 постанови), а також підтверджений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 квітня 2022 року в справі N 756/8815/20 (провадження N 14- 218цс21).

Також, Верховний Суд у постанові від 14.08.2025 року по справі № 320/14377/23 зазначив, що саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону №1404-VІІІ, повинен визначити статус коштів і рахунку, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження на рахунку коштів, накладення арешту на які заборонено, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону №1404-VІІІ… У разі, якщо банк не повідомив державного виконавця, що рахунок, на якому знаходяться кошти боржника, є рахунком зі спеціальним режимом використання, то дії державного виконавця щодо накладення арешту на кошти на цьому банківському рахунку та їхнє подальше списання не можна вважати протиправними.

Окрім того, згідно відповіді АТ «Ощадбанк» від 25.08.2025 року № 46/12-11/108936/2025/БІ, що на ім`я ОСОБА_1 відкрито рахунок, який використовується в т.ч. і для зарахування соціальних виплат; на позабалансовому рахунку обліковується постанова приватного виконавця про арешт коштів від 19.05.2025 року ВП № 78123553.

Так, АТ «Ощадбанк» списано з рахунку ОСОБА_1 08,86 грн., перераховано приватному виконавцю.

Тобто АТ «Ощадбанк» перерахувавши кошти, не було визначено статус коштів, як таких, щодо яких є заборона на їх стягнення. АТ «Ощадбанк» постанова приватного виконавця про арешт коштів боржника від 19.05.2025 року, якою накладена арешт на кошти ОСОБА_1 в межах суми стягнення, не була повернута без виконання.

Як вірно зазначено судом, «АТ «Ощадбанк», яке обслуговує поточний рахунок заявниці, виконало постанову приватного виконавця про накладення арешту на кошти боржника на рахунку ОСОБА_1 , та списання».

Приватним виконавцем зазначається в оскаржуваній постанові про накладення арешту на кошти боржника, але не на кошти, що мають спеціальних режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Приватним виконавцем не накладався арешт на всі кошти ОСОБА_1 , арешт накладався та накладений на кошти боржника, крім коштів/ електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальних режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Звертає увагу, що від АТ «Ощадбанк» приватному виконавцю не надходили документи, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення. У відповіді АТ «Ощадбанк» від 25.08.2025 року № 46/12-11/108936/2025/БІ до суду зазначено, що на ім`я ОСОБА_1 відкрито рахунок, який використовується в т.ч. і для зарахування соціальних виплат.

Інші учасники справи судове рішення не оскаржили.

Отже, судове рішення оскаржується в частині задоволення вимог скарги, а саме, визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка А.Ю. щодо накладення арешту на грошові кошти на рахунку, відкритому в АТ «Державний ощадний банк України» на ім`я ОСОБА_1 , який призначений, у тому числі, для виплати пенсії їй та її дитині, зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка А.Ю. усунути порушення (поновити порушене право заявника) шляхом скасування арешту грошових коштів на рахунку, відкритому в АТ «Державний ощадний банк України» на ім`я ОСОБА_1 , які є виплатами її пенсії та її дитини, в іншій частині судове рішення не оскаржується, та, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.10.2018 у справі № 186/1743/15-ц.

Таким чином, апеляційний суд переглядає судове рішення у даній справі лише у вищевказаній частині вирішених вимог скарги.

Від ОСОБА_1 на адресу апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона зазначає про неправомірність дій приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка А.Ю. з підстав, що викладені в її скарзі, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову про задоволення вимог скарги, відмовити приватному виконавцю Проценку А.Ю. в поновленні пропущеного процесуального строку, притягнути приватного виконавця Проценка А.Ю. до кримінальної відповідальності.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Постановляючи ухвалу про часткове задоволення вимог скарги, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості скарги в частині визнання неправомірними дій приватного виконавця щодо накладення арешту на грошові кошти на рахунку, відкритому в АТ «Державний ощадний банк України» на ім`я ОСОБА_1 , який призначений для виплати пенсії їй та її дитині, та щодо списання таких коштів з карткового рахунку, відкритому в АТ «Державний ощадний банк України» на ім`я ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №78123553. Вважав, що з метою поновлення порушених прав ОСОБА_1 скаргу слід задовольнити в частині зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка А.Ю. усунути порушення (поновити порушене право заявниці) шляхом скасування арешту грошових коштів на рахунку, відкритому в АТ «Державний ощадний банк України» на ім`я ОСОБА_1 , які є виплатами її пенсії і її дитини - інваліда дитинства.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 листопада 2022 року у справі № 335/13054/21 позов Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води) задоволено в повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 солідарно на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води) в сумі 51 895,85 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Концерну «Міські теплові мережі» судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, - по 567,50 грн. з кожного.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 05.12.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 листопада 2022 року залишено без змін.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 листопада 2022 року набрало законної сили 05.12.2023.

На виконання вказаного рішення суду 09.05.2025 року Дніпровським районним судом міста Запоріжжя видано виконавчі листи.

19.05.2025 до приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка А.Ю. надійшла заява Концерну «Міські теплові мережі» про примусове виконання рішення суду та виконавчий лист № 335/13054/21, виданий Дніпровським районним судом міста Запоріжжя 09.05.2025 року, про солідарне стягнення на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованості у розмірі 51 895,85 грн. та 567,50 грн. судового збору щодо боржника ОСОБА_1 .

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка А.Ю. від 19.05.2025 відкрито виконавче провадження № 78123553 з виконання виконавчого листа, виданого 09.05.2025 Дніпровським районним судом м. Запоріжжя у справі № 335/13054/21. Дана постанова була направлена ОСОБА_1 рекомендованим листом 20.05.2025, що підтверджується списком АТ «Укрпошта» №3122 від 20.05.2025.

Також в межах зазначеного виконавчого провадження приватним виконавцем Проценком А.Ю. 19.05.2025 винесено постанову про розмір витрат виконавчого провадження, якою встановлено розмір мінімальних витрат виконавчого провадження для боржника ОСОБА_1 в сумі 469,00 грн. та постанову про стягнення з боржника основної винагороди в сумі 5 246,34 грн.

З метою виконання рішення суду, встановлення рахунків та в подальшому звернення стягнення на кошти боржника, приватним виконавцем направлено запит до Пенсійного фонду України щодо отримання пенсії, також запит до Державної фіскальної служби України щодо наявних рахунків боржника, Державної податкової служби України щодо отримання доходів та джерел отримання доходів, запит до Міністерства внутрішніх справ України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів.

Згідно з повідомленням Міністерства внутрішніх справ України на запит № 269604640 від 19.05.2025, дані про зареєстровані за ОСОБА_1 транспортні засоби відсутні.

Відповідно до відповіді ДПС України на запит № 269604642 від 19.05.2025, ОСОБА_1 отримує дохід від Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради.

Відповідно до відповіді ДФС України на запит № 269604643 від 19.05.2025 ОСОБА_1 на обліку в органах ДФС не перебуває.

Відповідно до відповіді Пенсійного фонду України на запит № 269604596 від 19.05.2025, ОСОБА_1 отримує пенсію в розмірі 3323,00 грн. в Правобережному об`єднаному управлінні ПФУ м. Запоріжжя.

Також приватним виконавцем Проценком А.Ю. 19.05.2025 були зроблені запити до банківських установ на отримання інформації, що становить банківську таємницю, стосовно наявності та/або стану рахунків/електронних гаманців ОСОБА_1 .

Відповіді на цей запит надані суду першої інстанції матеріали виконавчого провадження не містять.

Постановою приватного виконавця Проценка А.Ю. від 19 травня 2025 року накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/ електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 58178,69 грн.

Згідно з Пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 , яке видано на ім`я ОСОБА_1 01 вересня 2021 року з терміном дії «Довічно», вона отримує пенсію по інвалідності 2 групи, загальне захворювання.

Крім того, ОСОБА_1 є отримувачем Державної соціальної допомоги на дитину інваліда дитинства ОСОБА_5 , що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 .

На підтвердження доводів того, що кошти на арештованому рахунку є коштами, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, ОСОБА_1 надала виписки по картковому рахунку, відкритому в АТ «Ощадбанк», з яких вбачається, що з травня 2025 року на її рахунок надходили лише грошові кошти для виплати пенсії та соціальних виплат.

Так, з виписок по картковому рахунку ОСОБА_1 вбачається, що 06.05.2025 зараховано соціальну матеріальну допомогу у сумі 734,15 грн., 08.05.2025 зараховано соціальну матеріальну допомогу у сумі 3250,70 грн., 14.05.2025 зарахована пенсія у сумі 3323,00 грн. Видача готівки востаннє мала місце 16.05.2025 у сумі 7300,00 грн.

20.05.2025 встановлено арешт суми на рахунку 58178,69 грн., блоковані на рахунку кошти у сумі 8,86 грн. списані з арештованого рахунку, стягнення за ВП №78123553, залишок до сплати 58169,83 грн.

У червні 2025 року на рахунок було зараховано соціальну матеріальну допомогу у сумі 3250,70 грн., соціальну матеріальну допомогу у сумі 734,15 грн та пенсію у сумі 3323,00 грн. Всі кошти блоковані для забезпечення виконання документу про арешт.

У липні 2025 року на рахунок було зараховано соціальну матеріальну допомогу у сумі 3250,70 грн., соціальну матеріальну допомогу у сумі 734,15 грн та пенсію у сумі 3323,00 грн. Всі кошти блоковані для забезпечення виконання документу про арешт.

У серпні 2025 року на рахунок було зараховано соціальну матеріальну допомогу у сумі 3250,70 грн., соціальну матеріальну допомогу у сумі 734,15 грн та пенсію у сумі 3323,00 грн. Всі кошти блоковані для забезпечення виконання документу про арешт.

У вересні 2025 року на рахунок було зараховано соціальну матеріальну допомогу у сумі 3250,70 грн., соціальну матеріальну допомогу у сумі 734,15 грн та пенсію у сумі 3323,00 грн. Всі кошти блоковані для забезпечення виконання документу про арешт.

Згідно інформації АТ «Ощадбанк», наданої на виконання ухвали Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 11.08.2025, на ім`я ОСОБА_1 відкрито банківський рахунок № НОМЕР_3 , який обслуговується за допомогою банківської платіжної картки № НОМЕР_4 . Банківський рахунок використовується в т.ч. і для зарахування соціальних виплат, що підтверджується випискою за поточним рахунком клієнта за період з 19.05.2025 по 11.09.2025. Також повідомлено, що на позабалансовому рахунку обліковується постанова про арешт коштів, яка винесена приватним виконавцем Проценком А.Ю. за ВП 78123553 від 19.05.2025.

Отже, АТ «Ощадбанк», яке обслуговує поточний рахунок заявниці, виконало постанову державного виконавця про накладення арешту на кошти боржника на рахунку ОСОБА_1 та їх списання, що підтверджується наданою інформацією та виписками по особовому рахунку.

Для приватного права апріорі є притаманною така засада як розумність. Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року в справі № 554/4741/19, постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 520/1185/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 209/3085/20).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частина перша та друга статті 2 ЦПК України).

Відповідно до пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (стаття 129-1 Конституції України).

Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (частина перша статті 74 Закону України «Про виконавче провадження»).

На підставі частини першої статті 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 451 ЦПК України уразі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця). Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

У статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчогозбору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно зі статтею 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів/електронних грошей, що знаходяться на рахунках у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Зазначене правило визначає ті кошти, що складають, зокрема, пенсію як особливий об`єкт, на який може бути звернуто стягнення на виконання виконавчого документа, та обмежує таке стягнення відсутністю інших коштів та/або об`єктів для стягнення, видами боргових зобов`язань (періодичні платежі) та сумою стягнення.

Згідно з частиною першою статті 69 Закону України «Про виконавче провадження» підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Відповідно до частини першої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

26 березня 2022 року набрав чинності Закон України від 15 березня 2022 року № 2129-ІХ, яким розділ XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» доповнено пунктом 10-2, у якому зокрема зазначено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації).

На підставі Закону України від 11 квітня 2023 року № 3048-ІХ, який набрав чинності 06 травня 2023 року, пункт 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» викладено у новій редакції, зокрема зазначено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, припиняється звернення стягнення на пенсію, стипендію (крім рішень про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю внаслідок кримінального правопорушення, та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації).

Отже, на цей час тимчасове обмеження щодо звернення стягнення стосується виключно пенсії та стипендії, тоді як в попередній редакції Закону обмеження стосувалося також заробітної плати та інших доходів боржника.

У пункті 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У пунктах 7.14-7.15 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20) зазначено, що «виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження». Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»)».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 квітня 2022 року у справі № 756/8815/20 (провадження № 14-218цс21) вказано, що «виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження на рахунку коштів, накладення арешту на які заборонено, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження». Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»). […] Враховуючи вищевикладене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що у випадку, коли на стадії накладення арешту на грошові кошти боржника-фізичної особи, що знаходяться на рахунку боржника та є заробітною платою боржника, виконавцю не вдалось виявити правову природу (статус) цих грошових коштів, як коштів на які накладення арешту заборонено законом, то арешт на такі грошові кошти підлягає зняттю на підставі відповідного повідомлення банку або заяви боржника з наданням ним відповідних документів на підтвердження цього та/або за результатами перевірки зазначених звітів».

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша та третя статті 13 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Колегія суддів враховує, що постанова приватного виконавця Проценка А.Ю. про арешт коштів боржника від 19 травня 2025 року у виконавчому провадженні № 78123553 містить застереження стосовно накладення арешту на кошти ОСОБА_1 , - крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Крім того, наявна в матеріалах справи інформації АТ «Ощадбанк», надана на виконання ухвали суду першої інстанції, свідчить, що на ім`я ОСОБА_1 відкрито банківський рахунок № НОМЕР_3 , який використовується в т.ч. і для зарахування соціальних виплат.

Отже, саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх обліковування на рахунку, на кошти на які заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження». У разі, якщо банк не повідомив виконавця, що рахунок, на якому знаходяться кошти боржника, є рахунком зі спеціальним режимом використання, то дії виконавця щодо накладення арешту на кошти на цьому банківському рахунку та їх подальше списання не можна вважати протиправними.

Таким чином, під час винесення постанови про накладення арешту коштів на рахунках боржника приватний виконавець діяв в межах своїх повноважень, у нього на час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження не було інформації, що відповідний рахунок, відкритий на ім`я ОСОБА_1 , призначений лише для отримання пенсії та/або на нього зараховується виключно пенсія (грошове забезпечення).

За таких обставин суд першої інстанції зробив помилковий висновок про задоволення вимог скарги ОСОБА_1 в частині визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка А.Ю. щодо накладення арешту на грошові кошти на рахунку, відкритому в АТ «Державний ощадний банк України» на ім`я ОСОБА_1 , та списання таких коштів з карткового рахунку, відкритому в АТ «Державний ощадний банк України» на ім`я ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №78123553, та зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка А.Ю. усунути порушення (поновити порушене право заявниці) шляхом скасування арешту грошових коштів на рахунку, відкритому в АТ «Державний ощадний банк України» на ім`я ОСОБА_1 .

З огляду на зазначене, доводи апеляційної скарги представника приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка А.Ю. - адвоката Іваниці О.О. знайшли свої підтвердження, а тому ухвала суду першої інстанції в оскарженій частині підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 .

Щодо відмови приватному виконавцю Проценку А.Ю. в поновленні пропущеного процесуального строку, про що зазначає ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу, то ухвалою Запорізького апеляційного суду від 03 листопада 2025 року клопотання представника приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка А.Ю. адвоката Іваниці О.О. про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 30 вересня 2025 року у цій справі було задоволено. Поновлено приватному виконавцю виконавчого округу Запорізької області Проценку А.Ю. строк на апеляційне оскарження ухвали Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 30 вересня 2025 року у цій справі.

Стосовно клопотання ОСОБА_1 про притягнення приватного виконавця Проценка А.Ю. до кримінальної відповідальності, колегія суддів зазначає, що вказане питання відповідно до ст. 374 ЦПК України не відноситься до повноважень суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

При цьому колегія суддів враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

В контексті вказаної практики колегія суддів вважає обґрунтування цієї постанови достатнім.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Антона Юрійовича адвоката Іваниці Олени Олександрівни задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 30 вересня 2025 року у цій справі в частині визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Антона Юрійовича щодо накладення арешту на грошові кошти на рахунку, відкритому в АТ «Державний ощадний банк України» на ім`я ОСОБА_1 , який призначений, у тому числі, для виплати їй пенсії та пенсії її дитині, та в частині зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Антона Юрійовича усунути порушення шляхом скасування арешту грошових коштів на рахунку, відкритому в АТ «Державний ощадний банк України» на ім`я ОСОБА_1 , - скасувати та ухвалити в цій частині нову постанову, якою у задоволенні вказаних вимог скарги відмовити.

В іншій частині ухвала суду першої інстанції не оскаржувалась та апеляційним судом не переглядалась.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 26 грудня 2025 року.

Головуючий Д.А. Трофимова

Судді: М.С. Гончар

Е.А. Онищенко