1Справа № 335/7875/25 6/335/222/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді - Сиротенко В.К., за участю секретаря судового засідання Кумер А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі клопотання ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 20.11.2025 у справі №335/7875/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

17.12.2025 заявник ОСОБА_1 звернулася до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя із клопотанням про розстрочення виконання рішення Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 20.11.2025 у справі №335/7875/25 до одного року (12 місяців) з моменту набрання рішенням законної сили.

В обґрунтування клопотання заявник посилається на те, що є безробітною та нерухомого майна у власності не має, відтак не має змоги виконати рішення суду одразу в повному обсязі, щоб це не ускладнило її майновий стан.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 17.12.2025, клопотання ОСОБА_1 передано для розгляду судді Сиротенко В.К.

22.12.2025 через систему «Електронний суд» від позивача надійшли заперечення на клопотання про розстрочення виконання судового рішення. В обґрунтування заперечень позивач посилається на те, що під час примусового виконання рішення виконавець може стягувати кошти на погашення заборгованості у розмірі 20 % від доходів Боржника, а не всю суму по рішенню одразу. Крім цього, з боку ОСОБА_1 не надано жодних доказів що вона зможе виконувати рішення суду протягом року (тобто зможе вносити щомісячні платежі), а не просто відтягне виконання рішення суду на один рік, що спричинить наші стороні збитків. Звертає увагу, що надання розстрочення виконання рішення суду боржнику значно ускладнює сам процес виконання рішення, оскільки законодавство України не чітко регламентує дії стягувача у разі не виконання відповідачем (боржником) умов розстрочення/відстрочення виконання рішення суду. Розстрочення виконання судового рішення не повинно сприяти ухиленню від його виконання та впливати на фінансовий стан позивача. Необхідно умовою задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, а тому повинні досліджуватися та оцінюватися доводи і заперечення як відповідача, так і позивача. Таким чином, позивач (стягувач) заперечує проти розстрочення виконання рішення суду, оскільки це значно ускладнить сам процес виконання рішення. Розгляд клопотання про розстрочення виконання рішення просить проводити без участі представника позивача.

Учасники справи у судове засідання, призначене на 23.12.2025, не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Суд вважає можливим розглядати заяву у відсутності учасників справи, їх неявка у відповідності до ст. 435 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Суд, дослідивши заяву, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 20.11.2025 у справі №335/7875/25 позов ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором № 12293-10/2024 від 11.10.2024 у сумі 14 922 (чотирнадцять тисяч дев`ятсот двадцять дві) грн 00 коп., яка складається з: 7500,00 грн - заборгованості за кредитом; 7422,00 грн заборгованості за нарахованими відсотками. Крім того, стягнуто з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у 2 021 (дві тисячі двадцять одна) грн 92 коп.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Аналогічні положення закріплені в статті 18 ЦПК України, відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Згідно ч. 1,3,4 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу, як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка - спосіб виконання зобов`язання, при якому виконання проводиться не одночасно і в повному обсязі, а частинами і в строки, встановлені наперед.

Закон пов`язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з об`єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб.

Таким чином, розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

В той же час, згідно з ч.5ст.435ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п.10 постанови від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 року № 8 встановлено, що судам при вирішенні питання про розстрочку виконання рішення суду слід враховувати те, що розстрочкою виконання рішення є встановлення періоду, протягом якого рішення суду виконується частинами з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частини мають визначатись судом. Це стосується виконанням рішення суду щодо предметів, які діляться (грошей, майна тощо). Суди, задовольняючи заяви про розстрочку та відстрочку виконання рішень, не враховують що матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для невиконання судових рішень, які набрали законної сили, та не є обставиною, що утруднює виконання рішень суду.

Водночас відстрочення виконання судового рішення не є правоперетворюючим судовим рішенням. Саме розстрочення впливає лише на порядок примусового виконання рішення, а природа зобов`язань залишається незмінною. Натомість таке розстрочення або відстрочення унеможливлює примусове виконання судового рішення до спливу строків, визначених судом.

Така правова позиція сформована Великою Палатою ВС у постанові від 04 06.2019 року у справі №916/190/18.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так, заявником відповідачем у справі на підтвердження того, що вона є безробітною, надано Форму ОК-5 Індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_1 за період 2018-2025 року. Із зазначеної форми вбачається, що ОСОБА_1 не отримувала доход (не була працевлаштована) лише у листопаді 2025 року (грудень місяць 2025 року не враховується, оскільки довідку сформавано 09.12.2025, тобто до закінчення звітного місяця). Весь інший період з 2018 року по жовтень 2025 року ОСОБА_1 отримувала доходи.

При цьому, як свідчать матеріали справи №335/7875/25, ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 11.10.2024 не сплачувала, хоча і була обізнана про свій обов`язок повернути кредитні кошти.

Доказів відсутності нерухомого чи іншого майна, як про те зазначає відповідач у заяві, суду не надано.

Вирішуючи заявлену вимогу про розстрочку виконання рішення, з огляду на доводи заявниці, викладені у заяві, а також її бажання виконати рішення, а також те, що розстрочення виконання рішення суду не буде створювати занадто привілейовані умови для ОСОБА_1 , оскільки такі дії заявника спрямовані саме на забезпечення виконання рішення суду і на відновлення порушених прав ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», суд доходить висновку, що виконання вказаного рішення суду в частині стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 14922,00 грн слід розстрочити на 4 місяці із сплатою щомісячного платежу рівними частинами по 3 730,50 грн щомісячно.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.258 - 261,353,354,435 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 20.11.2025 у цивільній справі №335/7875/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Розстрочити відповідачу ОСОБА_1 виконання рішення Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 20.11.2025 у цивільній справі №335/7875/25 в частині стягнення суми заборгованості за кредитним договором № 12293-10/2024 від 11.10.2024 у сумі 14 922,00 грн строком на 4 місяці, шляхом сплати заборгованості рівними частинами по 3 730 (три тисячі сімсот тридцять) грн 50 коп. щомісячно, починаючи з дня набрання цією ухвалою законної сили,

В задоволенні іншої частини клопотання ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 23.12.2025 року.

Суддя В.К. Сиротенко