Справа № 629/7365/25
Номер провадження 2/629/2065/25
26.12.2025 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - судді Ткаченко Н.В. за участю секретаря Андрієнко С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лозова в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої здоров`ю внаслідок кримінального правопорушення, суд
Ухвалою суду від 30.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження без повідомленням (виклику) сторін. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін. Відповідач відзив на позовну заяву не надав, хоча ухвалу про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками йому було направлено своєчасно та належним чином, шляхом направлення пакету документів на його зареєстроване місце проживання, яка відповідно до рекомендаційного повідомлення про вручення поштового відправлення отримано відповідачем 24.11.2025 року, також судом на зареєстроване місце проживання відповідача направлялось повідомлення про розгляд справи, яке було ним отримано 04.12.2025 року.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін про розгляд справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше.
Беручи до уваги, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Частиною 7 цієї ж статті КПК України встановлено, що особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 4515/25 у справі №629/4515/25 ОСОБА_2 визнано винним та засуджено за ч.2 ст.125 КК України.(а.с.5)

Вироком встановлено, що внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_2 , потерпілому ОСОБА_1 , спричинено тілесне ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, забитої рани з субапоневротичною гематомою в лівій скроневій області волосистої частини голови, яке, відповідно до висновку експерта №12-14/137-Л3/25 від 19.06.2025, за ступенем тяжкості є легким тілесним ушкодженням, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

04.08.2025 року вирок набрав законної сили. Цивільний позов у кримінальній справі не заявлявся.

Позивачем надано чеки, квитанції, на підтвердження придбання лікарських засобів на суму 5837,82 грн. та квитанція - авто 978,80 грн.

У відповідності до вимог ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судове рішення у цивільній справі" від 18 грудня 2009 року № 14, при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З абзацу 1 п.13 постанови Пленуму ВСУ №3 від 31.03.1989 "Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна" (з наступними змінами) та абзацу1 п.2 Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі.

Вироком суду доведено вину відповідача ОСОБА_2 у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Разом з тим, позивач не довів належними та допустимими доказами, що заявлені витрати на лікування та проїзд понесені саме ним, оскільки надані фіскальні чеки не містять даних, які дозволяють ідентифікувати покупця та співвіднести їх з позивачем, а саме: у позовній заяві позивач зазначив свій номер телефону НОМЕР_1 , тоді як у квитанціях, та копіях скриншоту про самовивіз медикаментів відображено інший номер телефону НОМЕР_2 ; в наданих операціях розрахунку вказаний клієнт ОСОБА_1 , картка 5167…..9826, натомість в наданих чеках вказаний інший номер картки; з наданих операцій розрахунку не можна встановити, що саме було придбано. Також з квитанції Приватбанку не можливо встановити, які послуги були надані та хто їх оплатив За таких обставин відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували, що ліки були придбані саме ОСОБА_1 , та витрати на проїзд були оплачені позивачем, що унеможливлює перевірку обґрунтованості заявленого розміру матеріальної шкоди.

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає що вимоги позивача щодо стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення не підлягають задоволенню за недоведеністю.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 60000,00 грн., судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч. 3, 4, 5 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ч. 1 ст. 1167 ЦК України, визначає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Так, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Таким чином, до загальних підстав відповідальності, встановлених ст.1167 ЦК України, для покладення відповідальності на заподіювача моральної (немайнової) шкоди, відповідно, необхідна сукупність чотирьох умов, а саме: наявність шкоди; протиправність дій заподіювача; причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою; вина в заподіянні шкоди.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Суд вважає, що внаслідок неправомірних дій відповідача, позивачу завдано моральних страждань. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Вирішуючи вимогу щодо моральної шкоди та її розміру, суд враховує характер вчиненого відповідачем кримінального правопорушення, а саме: викрадення чужого майна.

Внаслідок вчинення протиправних дій відповідача позивачу беззаперечно було завдані душевні страждання, був порушений звичний спосіб життя, були спричинені моральні страждання в результаті вчиненні протиправних дій щодо позивача, зокрема завдання йому тілесних ушкоджень, що призвели до погіршення здоров`я позивача nf потягли за собою необхідність відновлення стану здоров`я позивача, позивач вимушений був звертатись до правоохоронних органів та суду за захистом порушених прав.

Таким чином, визначаючи розмір моральної шкоди, з огляду на встановлені обставини справи, приймаючи до уваги принципи, які повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, враховуючи конкретні обставини справи, глибину заподіяної моральної шкоди, характер та обсяг душевних, психічних страждань, яких зазнав позивач, враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд вважає, що протиправними діями відповідача позивачу була завдана моральна шкода та визначає розмір моральної шкоди в 15000,00 грн., такий розмір шкоди є необхідним і достатнім для покриття завданої моральної шкоди. В решті слід відмовити.

Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень ст.141 ЦПК України. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

За таких обставин, керуючись ст. 258,259,264,265 ЦПК України,ст. 1166 ЦК України суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої здоров`ю внаслідок кримінального правопорушення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану внаслідок злочинних дій відповідача у розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в розмірі 1211,20 грн. (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), р/р UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя Наталія ТКАЧЕНКО