ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

24 грудня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 734/5611/23

Головуючий у першій інстанції Бузунко О. А.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/2020/25

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.,

суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.,

із секретарем Піцан В.М.,

учасники справи:

позивач - Козелецька окружна прокуратура в інтересах держави в особі Чернігівської обласної державної адміністрації,

відповідачі - Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Державне підприємство «Ліси України»,-

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників цивільну справу за апеляційною скаргою Козелецької окружної прокуратури на ухвалу Козелецького районного суду Чернігівської області від 13 жовтня 2025 року (місце ухвалення селище Козелець) про залишення без розгляду позовної заяви Козелецької окружної прокуратури, поданої в інтересах держави в особі Чернігівської обласної державної адміністрації до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про витребування земельної ділянки, скасування рішення про державну реєстрацію права власності, скасування державної реєстрації земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2023 року в.о. керівника Козелецької окружної прокуратури звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області (далі по тексту ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області), ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просив усунути перешкоди власнику державі в особі Чернігівської обласної адміністрації у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою з кадастровим номером :21:309:0013 площею 0,45 га, шляхом:

- зобов`язання ОСОБА_1 повернути земельну ділянку з кадастровим номером :21:309:0013 площею 0,45 га державі в особі Чернігівської обласної державної адміністрації;

- скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :21:309:0013 площею 0,45 га, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 220);

- скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :21:309:0013 площею 0,45 га, та стягнути з відповідача на користь Чернігівської обласної прокуратури понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 8052 грн.

Позов обґрунтовано тим, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області № 25-1175/14-21-сг від 24.05.2021 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку, площею 1,6 га, у тому числі сіножатей - 1,6 га (кадастровий номер :21:309:0006) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану за межами населеного пункту с. Лошакова Гута на території Деснянської селищної ради Козелецького району (на даний час Чернігівського району) Чернігівської області. Між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 04.02.2022 був укладений договір дарування № 159 вказаної земельної ділянки. У подальшому ОСОБА_3 замовив виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки та виділу окремих земельних ділянок площею 0,15 га, 0,25 ra, 0,75 га та 0,45 га. 3а заявою ОСОБА_3 19.01.2023 здійснено поділ земельної ділянки :21:309:0006 на чотири, яким присвоєно кадастрові номери :21:309:0013 (0,45 га), :21:309:0014 (0,15 гa), :21:309:0015 (0,25 га) та :21:309:0016 (0,75 га). Між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 16.03.2023 укладено договір купівлі-пролажу земельної ділянки .21:309:0013 площею 0,45 га, на підставі якого за ОСОБА_1 зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :21:309:0013. Рішення про державну реєстрації прийнято 16.03.2023 державним реєстратором приватним нотаріусом Чуприненко О.В. за №66808859.

Позивач зазначав, що належність земельної ділянки до земель лісового фонду підтверджується інформацією ВО «Укрдержліспроект» від 18.07.2023 № 667 та доданим фрагментом публічної кадастрової карти з нанесеними межами кварталу 30 Косачівського лісництва Філії «Чернігівське лісове господарство» ДП «Ліси України» та межами земельної ділянки :21:309:0013. Відповідно до вказаної інформації земельна ділянка :21:309:0013 розташована у виділах 3, 8 кварталу 30 Косачівського лісництва Філії «Чернігівське лісове господарство» ДП «Ліси України». Згідно інформації Північного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства № 02/700 від 01.08.2023 погодження на зміну цільового призначення земельної ділянки у кварталі 30 Косачівського лісництва Чернігівське обласне управління лісового та мисливського господарства та Північне міжрегіональне управління лісового та мисливського господарства не надавало.

Тому вважає, що спірна земельна ділянка знаходиться в межах земель природно-заповідного фонду регіонального ландшафтного парку «Міжрічинський». Серед вичерпного переліку видів використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду відсутня можливість використання таких земель для ведення особистого селянського господарства.

09.07.2025 через систему «Електронний суд» представник Козелецької окружної прокуратури Сорока С.Г. подав до суду заяву про зміну предмету позову, в якій просив змінити предмет позову та викласти позовні вимоги в такій редакції:

- витребувати у ОСОБА_1 на користь держави в особі Чернігівської обласної державної адміністрації земельну ділянку площею 0,45 га, якій присвоєно кадастровий номер :21:309:0013, що розташована в межах Деснянської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області;

- скасувати рішення приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу Чуприненко О.В. від 16.03.2023 № 66808859 і здійснену на його підставі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_1 (із закриттям розділу) на земельну ділянку з кадастровим номером :21:309:0013 (номер відомостей про речове право: 49586313 від 16.03.2023);

- скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :21:309:0013 у Державному земельному кадастрі, припинивши право приватної власності ОСОБА_1 на цю земельну ділянку.

Ухвалою Козелецького районного суду від 09.07.2025 прийнято до розгляду заяву керівника Козелецької окружної прокуратури Сороки С.Г. про зміну предмету позову та постановлено в подальшому розглядати справу з урахуванням заяви про зміну предмету позову.

Разом з тим, з огляду на невнесення на депозитний рахунок Козелецького районного суду Чернігівської області прокурором грошових коштів у розмірі вартості спірної земельної ділянки, позовна заява була залишена без руху та надано Козелецькій окружній прокуратурі строк, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання ухвали, для усунення недоліків, а також роз`яснено, що відповідно до вимог п. 8 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у ст. 175 і 177 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

Ухвалою Козелецького районного суду від 13.10.2025 позовну заяву керівника Козелецької окружної прокуратури, подану в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: Чернігівської обласної державної адміністрації до ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ДП «Ліси України», про витребування земельної ділянки, скасування рішення про державну реєстрацію права приватної власності, скасування державної реєстрації земельної ділянки, залишено без розгляду.

Ухвалу обґрунтовано тим, що 09.04.2025 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилання захисту прав добросовісного набувача" (далі Закон №4292-ІХ), а тому, в силу положень ч. 4 ст. 177, ч. 2 ст. 185 ЦПК України прокурор мав усунути недоліки позовної заяви, шляхом внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми у розмірі вартості спірної земельної ділянки.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, Козелецька окружна прокуратура подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу районного суду скасувати, справу направити до Козелецького районного суду для продовження розгляду.

Козелецька окружна прокуратура вважає, що ухвала Козелецького районного суду від 13.10.2025 постановлена з порушенням норм процесуального права (статей 3, 13, 177, 187, 264 ЦПК України) та неправильним застосуванням норм матеріального права (статей 388, 390 ЦК України і розділу І «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача»), тому підлягає скасуванню.

Зазначає, що 09.04.2025 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача», яким доповнено частину четверту статті 177 ЦПК України абзацом другим. В законодавстві України, в тому числі у Законі України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача», відсутні норми, які вказують на те, що абзац другий частини четвертої статті 177 ЦПК України має зворотну дію в часі.

Стверджує, що норми ЦПК України підлягають застосуванню в редакції, чинній на час вчинення окремої процесуальної дії звернення прокурора з позовом до суду (28.11.2023), тому позовна заява відповідає вимогам статті 177 ЦПК України у редакції, чинній на 28.11.2023, підстав для подання прокурором до суду експертно-грошової оцінки спірних земельних ділянок та документів, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів в сумі їх вартості, немає.

Посилається, що ОСОБА_1 набув право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :21:309:0013 за договором купівлі-продажу від 16.03.2023 як землю для ведення особистого селянського господарства вартістю 18059,53 грн, яка була частиною лісового масиву, вкрита лісовими культурами віком 50-60 років, тому в силу зовнішніх, об`єктивних, явних і видимих ознак, характерних для земель лісового фонду знав або, проявивши розумну обачність, мав знати про те, що купує землю лісового фонду та про її знаходження в межах об`єкту природно-заповідного фонду.

Наголошує на тому, що ОСОБА_1 в силу природних ознак земельної ділянки міг і повинен був знати про те, що земля природно-заповідного і лісового фонду, яку він купує, вибула з володіння держави з порушенням вимог закону, а придбання за таких умов ОСОБА_1 зайнятої багаторічними лісовими культурами земельної ділянки як землі сільськогосподарського призначення ставить під обґрунтований сумнів його добросовісність.

Також за доводами скарги, вирішення питання щодо добросовісності/ недобросовісності відповідачів у спірних правовідносинах має здійснюватися судом на стадії ухвалення рішення і він не вправі відхиляти ці твердження позивача ще на стадії розгляду справи і залишати позов без розгляду.

На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи, проте відзив на апеляційну скаргу до суду подано не було.

Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За вимогами п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За матеріалами справи, 16.03.2023 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу, за яким земельна ділянка, що відчужується за цим договором, розташована на території Деснянської селищної ради, за межами населеного пункту села Лошакова Гута, Чернігівського району, Чернігівської області, площею 0,4500 га, з кадастровим номером :21:309:0013, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення, вид використання: для ведення особистого селянського господарства, форма власності: приватна (п. 1.2. договору).

Оціночна вартість земельної ділянки згідно Довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості, що сформована 27.02.2023, становить 18 059,53 грн (п. 2.3. договору) (а.с. 37-39, том 1).

09.07.2025 через систему «Електронний суд» представник Козелецької окружної прокуратури Сорока С.Г. подав до суду заяву про зміну предмету позову, в якій просив змінити предмет позову та викласти позовні вимоги в такій редакції:

- витребувати у ОСОБА_1 на користь держави в особі Чернігівської обласної державної адміністрації земельну ділянку площею 0,45 га, якій присвоєно кадастровий номер :21:309:0013, що розташована в межах Деснянської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області;

- скасувати рішення приватного нотаріусу Чернігівського районного нотаріального округу Чуприненко О.В. від 16.03.2023 № 66808859 і здійснену на його підставі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_1 (із закриттям розділу) на земельну ділянку з кадастровим номером :21:309:0013 (номер відомостей про речове право: 49586313 від 16.03.2023);

- скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :21:309:0013 у Державному земельному кадастрі, припинивши право приватної власності ОСОБА_1 на цю земельну ділянку (а.с. 213-215, том 2).

Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 09.07.2025 прийнято до розгляду заяву керівника Козелецької окружної прокуратури Сороки С.Г. про зміну предмету позову та постановлено в подальшому розглядати справу з урахуванням заяви про зміну предмету позову.

Разом з тим, з огляду на невнесення на депозитний рахунок Козелецького районного суду Чернігівської області прокурором грошових коштів у розмірі вартості спірної земельної ділянки, позовна заява була залишена без руху та надано Козелецькій окружній прокуратурі строк, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання ухвали, для усунення недоліків, а також роз`яснено, що відповідно до вимог п. 8 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у ст. 175 і 177 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк (а.с. 238-241, том 2).

Постановляючи оскаржувану ухвалу про залишення без розгляду позов, суд першої інстанції виходив з того, що 09.04.2025 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилання захисту прав добросовісного набувача" (далі Закон №4292-ІХ), а тому, в силу положень ч. 4 ст. 177, ч. 2 ст. 185 ЦПК України прокурор мав усунути недоліки позовної заяви, шляхом внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми у розмірі вартості спірної земельної ділянки.

Проте колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки до такого висновку суд першої інстанції дійшов з порушенням норм процесуального права, враховуючи наступне.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Форма та зміст позовної заяви, яка подається до суду, визначені у статтях 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до абзацу першого частини 4 статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

09.04.2025 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача" № 4292-IX від 12.03.2025, згідно з яким статтю 390 ЦК України доповнено частиною 5 наступного змісту: "Суд одночасно із задоволенням позову органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади вирішує питання про здійснення органом державної влади або органом місцевого самоврядування компенсації вартості такого майна добросовісному набувачеві.

Суд постановляє рішення про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади, за умови попереднього внесення органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором вартості такого майна на депозитний рахунок суду. Перерахування грошових коштів як компенсації вартості нерухомого майна з депозитного рахунку суду здійснюється без пред`явлення добросовісним набувачем окремого позову до держави чи територіальної громади.

Держава чи територіальна громада, яка на підставі рішення суду компенсувала добросовісному набувачеві вартість майна, набуває право вимоги про стягнення виплачених грошових коштів як компенсації вартості майна до особи, з вини якої таке майно незаконно вибуло з володіння власника. Порядок компенсації, передбачений цією частиною, не застосовується щодо об`єктів приватизації, визначених Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду".

Для цілей цієї статті під вартістю майна розуміється вартість майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви".

Частину 4 статті 177 ЦПК України доповнено абзацом 2 такого змісту: "У разі подання органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором позовної заяви про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади до позову додаються документи, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви".

Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави невнесення у визначених законом випадках на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, суд у такій ухвалі зазначає про обов`язок позивача внести відповідну грошову суму (абзац третій частини другої статті 185 ЦПК України, у редакції Закону України № 4292-IX від 12 березня 2025 року).

У пункті 2 Розділу ІІ Закону України № 4292-IX від 12 березня 2025 року зазначено, що положення цього Закону мають зворотну дію в часі в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, у справах, в яких судом першої інстанції не ухвалено рішення про витребування майна у добросовісного набувача на день набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частин першої та третьої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали (частина 11 статті 187 ЦПК України).

Відповідно до вимог пункту 8 частини 1 статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

Відповідно до висновків викладених у постанові Верховного Суду від 19.11.2025 у справі № 523/14914/24 обов`язок попереднього внесення вартості майна на депозитний рахунок суду передбачений у нормі матеріального права. Положення частини п`ятої статті 390 ЦК України поширюється на випадки подання позову про витребування майна у добросовісного набувача. При цьому у випадку подання та розгляду судом позову про витребування майна у недобросовісного набувача вимоги частини п`ятої статті 390 ЦК України не підлягають застосуванню.

У випадку, якщо позивач обґрунтовує позов про витребування нерухомого майна недобросовісністю набувача, то положення частини п`ятої статті 390 ЦК України не застосовуються.

У постанові Верховного Суду від 01.12.2025 у справі № 354/419/25 висловлено правову позицію про те, що питання про добросовісність/недобросовісність набувача судом може бути вирішене лише після дослідження доказів на стадії ухвалення судового рішення. У випадку встановлення недобросовісності набувача суд задовольняє позов без застосування частини п`ятої статті 390 ЦК України. Натомість у разі встановлення, що набувач добросовісний, суд відмовляє у задоволенні позову на підставі частини п`ятої статті 390 ЦК України, якщо позивачем попередньо не внесено вартість майна на депозитний рахунок суду.

З позовної заяви вбачається, що прокурор пред`явив позов до відповідача як до недобросовісного набувача.

Залишаючи позовну заяву без руху з підстав недотримання прокурором вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України, а саме ненадання доказів внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, суд першої інстанції залишив поза увагою, що обов`язок попереднього внесення вартості майна на депозитний рахунок суду встановлений у нормах матеріального права, зокрема у частині п`ятій статті 390 ЦК України. Положення частини п`ятої статті 390 ЦК України поширюється на випадки подання позову про витребування майна у добросовісного набувача. При цьому у випадку подання та розгляду судом позову про витребування майна у недобросовісного набувача вимоги частини п`ятої статті 390 ЦК України не підлягають застосуванню.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 21.09.2022 у справі №908/976/19 виснувала, зокрема, що перевірка добросовісності набувача цього майна здійснюється саме при вирішенні питання про витребування/повернення майна.

Добросовісність чи недобросовісність особи - це правовий висновок, який робиться судом на підставі встановлених обставин справи, які можуть про це свідчити. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 05.04.2023 у справі №910/20528/21.

Аналізуючи аргументи, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів наголошує, що обставини добросовісності/недобросовісності набувачів мають досліджуватись та встановлюватись судом безпосередньо під час розгляду справи по суті, а не на стадії відкриття провадження. При цьому, факт недобросовісності набувача встановлюється судом на основі наданих сторонами та досліджених в ході судового розгляду доказів, а не виключно через вказівку опонента про його недобросовісність у поданому позові.

Оскільки прокурор обґрунтовує позов недобросовісністю набувача, то положення частини п`ятої статті 390 ЦК України до спірних відносин не застосовуються. Питання про добросовісність/недобросовісність набувача судом може бути вирішене лише після дослідження доказів на стадії ухвалення судового рішення.

Колегія суддів зазначає, що встановивши під час розгляду справи по суті необґрунтованість доводів прокурора та добросовісність відповідача як набувача спірної земельної ділянки, відсутність внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна (ч. 4 ст. 177 ЦПК України) матиме наслідком відмову в задоволенні позову, незалежно від його обґрунтованості по суті.

Так, у справі "Delcourt v. Belgium" Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світі розуміння Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало меті та призначенню цього положення.

Водночас у справі "Bellet v. France" Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу до суду наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективний, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що залишення позовної заяви без розгляду з підстав, наведених судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, є необґрунтованим та таким, що суперечить вимогам ст. 177 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про недобросовісність відповідача під час набуття спірної земельної ділянки у власність та доводи відзиву про те, що відповідач є добросовісним набувачем не підлягають оцінці з огляду на те, що це питання може бути вирішене лише після дослідження доказів на стадії ухвалення судового рішення.

Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції зробив помилковий висновок про залишення позовної заяви без розгляду.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що ухвала Козелецького районного суду від 13.10.2025 підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Козелецької окружної прокуратури задовольнити.

Ухвалу Козелецького районного суду Чернігівської області від 13 жовтня 2025 року скасувати, а справу направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.

Повне судове рішення складено 25.12.2025.

Головуючий Судді :