Номер провадження: 22-ц/813/6399/25
Головуючий у першій інстанції Петренко В. С.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Кострицький В.В. (суддя - доповідач),

судді Коновалова В.А., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря Булацевської Я.В.

учасники справи:

позивач - Київська окружна прокуратура міста Одеси в особі Одеської міської ради

представник позивача - Бондаренко Дмитро Григорович

відповідач - ОСОБА_1

представник відповідача Самодурова Наталія Валеріївна

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Самодурової Наталії Валеріївни, який діє в інтересах ОСОБА_1 на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2025 року, ухвалену у складі судді Петренка В.С., у приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовною заявою Київської окружної прокуратури м. Одеси в інтересах держави, в особі Одеської міської ради до ОСОБА_1 про усунення перешкод територіальній громаді м. Одеси у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом припинення володіння правом приватної власності на будинок та зобов`язання звільнити земельну ділянку та знести об`єкт самочинного будівництва,-

установив:

Короткий зміст позовних вимог.

В серпні 2024 року Київська окружна прокуратура м. Одеси в інтересах держави, в особі Одеської міської ради звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить суд усунути перешкоди територіальній громаді м. Одеси у користуванні і розпорядженні земельною ділянкою шляхом припинення володіння ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) правом приватної власності на рибальський будинок, загальною площею 78 кв.м, за адресою - АДРЕСА_1 , вздовж берега причал № 133, «Зелений мис», з одночасним закриттям реєстраційного розділу об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером: 100; усунути перешкоди територіальній громаді м. Одеси у користуванні і розпорядженні земельною ділянкою площею 59,6 кв. м шляхом зобов`язання ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 59,6 кв. м та знести рибальський будинок загальною площею 78 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , вздовж берега причал № 133, «Зелений мис» (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 100); стягнути з ОСОБА_1 на користь Одеської обласної прокуратури судовий збір.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач зазначає, що вивченням Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що державним реєстратором Васильківської сільської ради Болградського району Одеської області Каменською Оленою Андріївною (індексний номер рішення 72237070) 20.03.2024 року зареєстровано право приватної власності на рибальський будинок, загальною площею 78 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , вздовж берега причал № НОМЕР_2 , «Зелений мис» за ОСОБА_1 .

Підставою для реєстрації права власності державним реєстратором зазначено наступні документи документ, що підтверджує присвоєння закінченому будівництвом об`єкту адреси, серія та номер 314 від 15.11.2017 року, виданий Громадською організацією «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів»; довідка про членство, серія та номер 01-01/141 від 05.03.2024 року, видана Громадською організацією «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів»; довідка про зведення об`єкту, серія та номер 315 від 15.11.2017 року, видана Громадською організацією «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів»; рішення щодо відведення земельної ділянки, серія та номер 219 від 18.06.1992 року, видане Одеською міською Радою народних депутатів; технічний паспорт (витяг з ЄДЕССБ), серія та номер ТІ01:2856-6764-2756-4262, виданий 25.03.2024 року, видавник ЄДЕССБ.

Так прокурор зазначає, що у технічному паспорті, який став однією із підстав для реєстрації права власності на рибальський будинок, загальною площею 78 кв.м за адресою АДРЕСА_2 , виданому ТОВ «Вікторіанський стиль» від 13.03.2024 року, серія та номер - ТІ01:2856-6764-2756-4262, інвентаризаційна справа № ВС-063-24-ТП зазначено, що роком початку будівництва рибальського будинку є 1991 та роком завершення будівництва 1991, тип об`єкта дачний будинок.

Також, відповідно до відомостей технічного паспорту, загальна площа приміщень рибальського будинку є 78 кв.м, загальна площа земельної ділянки під забудовою 59,6 кв.м, з якої під рибальським будинком 43,3 кв.м., під душовою 1,2 кв.м, під навісом 15,1 в.м.

Проте з відповіді КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради №36414/04-04 від 21.03.2024 року встановлено, що станом на 31.12.2012 року, право власності на рибацький будинок за адресою АДРЕСА_2 , 1-лінія, вздовж берега «Зелений мис» причал №133, не зареєстроване.

Крім того, для державної реєстрації реєстратору подано рішення «Про присвоєння адреси» №314 від 15.11.2017 року, прийняте Громадською організацією «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів», яким затверджено спірному об`єкту нерухомості наступну адресу АДРЕСА_2 , 1-лінія, вздовж берега « ІНФОРМАЦІЯ_1 » причал № НОМЕР_2 .

Проте відповідно до відповіді Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 31.05.2024 року №1048/01-11 адреса об`єкту нерухомого майна по АДРЕСА_2 , причал №133 «Зелений мис» не присвоювалася, ОСОБА_1 з відповідною заявою не зверталась.

Таким чином, вказана адреса АДРЕСА_1 , вздовж берега причал №133, «Зелений мис» самовільно використана та внесена державним реєстратором до Державного реєстру прав з порушенням вимог чинного законодавства, без її присвоєння в установленому порядку та без надання підтверджуючих документів, які вимагаються, відповідно до п.79 Порядку реєстрації, як обов`язків документ для державної реєстрації права власності.

Також, для державної реєстрації на вказаний вище об`єкт нерухомого майна подана довідка про зведення об`єкту №315 від 15.11.2017 року, видана Громадською організацією «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів», в якій зазначено, що нібито, ОСОБА_1 належить трьохповерховий будинок рибалки, 1992 року побудови за адресою: АДРЕСА_2 , 1-лінія, вздовж берега причал № НОМЕР_2 , « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що складається з рибальського будинку літ. «А», загальною площею 80,3 кв.м, житлова площа 30,3 кв.м.

Проте, наведена довідка не є належним доказом року побудови спірного об`єкта нерухомого майна та, тим більше, доказом проведення будівництва конкретним суб`єктом.

За наведених обставин, у державного реєстратора були відсутні підстави для державної реєстрації права власності на спірний об`єкт нерухомого майна як на об`єкт, закінчений будівництвом до 05.08.1992 року.

Позивач вказує, що будинок зведено за погодженням Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів», у межах земельної ділянки, що перебуває у фактичному користуванні Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» на підставі: рішення виконавчого комітету Одеської міської ради народних депутатів від 18.06.1992 за № 219 «Про відвід земельних ділянок у тимчасове довгострокове користування Одеській водомоторній пристані».

Крім того, державному реєстратору подано рішення виконавчого комітету Одеської міської ради народних депутатів від 18.06.1992 за № 219 «Про відвід земельних ділянок у тимчасове довгострокове користування Одеській водномоторній пристані».

Позивач зазначає, що згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності або користування (оренди) на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 , 1-лінія, вздовж берега причал № НОМЕР_2 , «Зелений мис» за жодною особою не зареєстровано, земельна ділянка під вказаним об`єктом - не сформована.

Крім того, відповідно до листа Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради № 01-19/801 від 04.06.2024 Одеською міською радою не приймалось рішень щодо надання у власність (користування), земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , вздовж берега причал № 133 «Зелений мис», у тому числі ОСОБА_1 .

Окрім зазначеного, позивач вказує, що відповідно до листа Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради № 01-15/162п від 30.05.2024 в архіві та відділі загального листування Департаменту дані щодо надання містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва та/або будівельного паспорту забудови земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , вздовж берега причал № 133, «Зелений мис» не значаться. Також вбачається, що відповідачка не зверталась до Департаменту ні з метою отримання будівельного паспорту забудови земельної ділянки, ні з метою погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за вказаною адресою.

Також листом № 01-6/151 від 26.06.2024 Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради повідомило Київську окружну прокуратуру м. Одеси, що в Реєстрі будівельної діяльності відсутня інформація щодо видачі документів дозвільного/декларативного характеру щодо об`єкту за адресою: АДРЕСА_2 , 1-лінія вздовж берега причал №133 «Зелений мис».

Також до Управління не надходили та Управлінням не реєструвались документи дозвільного/декларативного характеру на виконання будівельних робіт, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів за вищевказаною адресою.

Таким чином, ні Громадська організація «Одеська водно-моторна пристань», ні Громадська організація «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок- любителів» не отримували у відведення земельні ділянки та, як наслідок, ОСОБА_1 , як член вказаної організації, не отримувала речового права на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , вздовж берега причал № 133, «Зелений мис»

Враховуючи вищевикладене, земельна ділянка під самочинно збудованим об`єктом - рибальським будинком за адресою: АДРЕСА_2 , 1-лінія, вздовж берега причал № 133, «Зелений мис» є комунальною власністю, тобто ділянка перебуває у власності територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради та під забудову не передавалась жодній фізичній чи юридичній особі, а також документи дозвільного/декларативного характеру на виконання будівельних робіт, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів за вищевказаною адресою не видавались.

Крім того, листом від 31.05.2024 № 395/01-10 Київська районна адміністрація Одеської міської ради повідомила прокуратуру, що посадовою особою Управління державного архітектурно-будівельного контролю ОМР у складі комісії за участю представників Київської районної адміністрації ОМР, Департаменту земельних ресурсів ОМР 29.05.2024 здійснило комісійне обстеження земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , 1- лінія вздовж берега причал № 133 «Зелений мис». За результатами обстеження за вказаною адресою встановлено розміщення існуючої трьохповерхової капітальної будівлі рибальського будинку з прибудованими навісом та окремо розташованої душової, про що складено акт обстеження від 29.05.2024.

Прокурор вказує, що у 1977 році для наведення належного порядку в розміщенні, технічному обслуговуванні і збереження катерів, човнів та двигунів, що належали громадянам, наказом Мінпобуту України № 181 від 13.06.1977 у складі Облпобутуправління було створено Одеську водомоторну пристань.

На підставі наказу Міністерства побутового обслуговування УРСР № 181 13.06.1977 затверджено статут Одеської водно-моторної пристані, до складу якої увійшли всі причали на узбережжі Чорного моря в районі м. Одеси.

Рішенням Одеського міськвиконкому №279 від 20.09.1991 «Про перелік державного майна, що передається в комунальну власність м. Одеси» госпрозрахункове підприємство - «Одеська водомоторна пристань» передано в комунальну власність міста Одеси.

В рішенні виконавчого комітету Одеської міської ради народних депутатів №219 від 18.06.1992 «Про відвід земельних ділянок в тимчасове довгострокове користування Одеській водо моторній пристані» зазначено, що Одеській водомоторній пристані відведено у тимчасове довгострокове користування земельні ділянки, фактично займані причалами: №137 «Маяк», №133 «Зелений мис», №122 «Отрада», №121 «Сухий лиман», №195 «Ярморочна».

В подальшому, 03.01.1993 наказом по Одеській водно-моторній пристані № 1 внаслідок ліквідації Одеського управління побутового обслуговування населення, рішенням Жовтневого райвиконкому від 20.05.1993 р. № 762 Одеська водно-моторна пристань перереєстрована в Державне комунальне підприємство «Одеська водно-моторна пристань», код ЗКПО 5428381.

Поряд з цим встановлено, що рішенням Загальних зборів засновників від 10.03.1995 року вирішено створити Громадську організацію «Одеська водно-моторна пристань», яку 11.04.1995 зареєстровано виконавчим комітетом Одеської міської ради народних депутатів.

У пункті 1.1 статуту організації зазначено, що Громадська організація «Одеська водно-моторна пристань» є добровільним об`єднанням громадян, створеним в результаті вільного волевиявлення громадян, що об`єдналися на підставі загальності цілей та задач.

Відповідно до п. 1.3 вказаного статуту організація є юридичною особою з моменту її реєстрації органами державної виконавчої влади та користується правами юридичної особи відповідно до законодавства України.

Одеським обласним управлінням статистики Міністерства статистики України видано свідоцтво № 2321 від 18.04.1995 про реєстрацію Громадської організації «Одеська водно-моторна пристань», код ЗКПО 23207519.

Отже, вказана громадська організація не є правонаступником, утвореним в результаті реорганізації Державного комунального підприємства «Одеська водно-моторна пристань».

Громадська організація «Одеська водно-моторна пристань» у 1998 році змінила назву на Громадську організацію «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів».

Прокурор звертає увагу, що наказом по Одеській водно-моторній пристані № 1 від 03.01.1996 року «Про передачу майна та основних засобів» створено комісію з інвентаризації та безоплатної передачі основних засобів, малоцінного інвентарю та інших статей балансу з Водно-моторної пристані у Громадську організацію «Одеська водно-моторна пристань».

Відповідно до акту передачі від 03.03.1996 Причалу «Зелений мис» передано основні засоби станом на 03.03.1996, а саме: службове приміщення, дворовий туалет, водопровід, рятувальний катер (Дніпро-1) та малоцінний інвентар станом на 03.03.1996, а саме: стіл ресторанний, шафу господарську, бінокль, барометр, електролічильник, ліхтар, годинник, скатертину вельветову, скатертину червону та шашки.

Позивач вказує, що у Громадської організації «Одеська водно-моторна пристань» і тим самим у ОСОБА_1 не виникало право користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , вздовж берега причал № 133, «Зелений мис», у тому числі під будівництво об`єктів нерухомості, у тому числі у 1991 році (нібито рік будівництва рибальського будинку).

Таким чином, як встановлено з документів електронної реєстраційної справи № 100 державному реєстратору не подано жодного документу, передбаченого ст. 31 Закону про реєстрацію.

З поданих реєстратору документів вбачається, що державна реєстрація прав на нерухоме майно проведена за відсутності документа, що підтверджує присвоєння адреси об`єкту нерухомого майна.

Крім того, в порушення п. 77 Порядку реєстрації, як обов`язковий документ для державної реєстрації права власності не поданий документ про прийняття в експлуатацію будинку, отриманий державним реєстратором з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва.

Фактично прийняття державним реєстратором рішення про державну реєстрацію прав, індексний номер: 72237070 від 25.03.2024 призвело до безпідставної легалізації від імені держави права власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна - рибальський будинок, який розміщено на земельній ділянці комунальної власності.

Вказаними діями відповідачки ОСОБА_1 порушено право власності територіальної громади міста Одеси на земельну ділянку під об`єктом нерухомості, площею 59,6 кв. м (площа забудови згідно вказаного технічного паспорту 2024 року), оскільки реєстрація права власності проведена на об`єкт самочинного будівництва, що на ній розташований, у тому числі без отримання дозвільних та декларативних документів на будівництво.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2025 року позовні вимоги Київської окружної прокуратури м. Одеси в інтересах держави, в особі Одеської міської ради задоволено.

Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначає, що вказана громадська організація не є правонаступником, утвореним в результаті реорганізації Державного комунального підприємства «Одеська водно-моторна пристань».

Громадська організація «Одеська водно-моторна пристань» у 1998 році змінила назву на Громадську організацію «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів».

Наказом по Одеській водно-моторній пристані № 1 від 03.01.1996 року «Про передачу майна та основних засобів» створено комісію з інвентаризації та безоплатної передачі основних засобів, малоцінного інвентарю та інших статей балансу з Водно-моторної пристані у Громадську організацію «Одеська водно-моторна пристань».

Відповідно до акту передачі від 03.03.1996 Причалу «Зелений мис» передано основні засоби станом на 03.03.1996, а саме: службове приміщення, дворовий туалет, водопровід, електролітну, рятувальний катер (Дніпро-1) та малоцінний інвентар станом на 03.03.1996, а саме: стіл ресторанний, шафу господарську, бінокль, барометр, електролічильник, ліхтар, годинник, скатертину вельветову, скатертину червону та шашки.

Задовольняючи позовні вимоги суд також погоджується, що у Громадської організації «Одеська водно-моторна пристань», а також у відповідачки не виникало право користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_2 , 1-лінія, вздовж берега причал № НОМЕР_2 , «Зелений мис», у тому числі під будівництво об`єктів нерухомості, у тому числі у 1991 році.

Таким чином, державному реєстратору не подано жодного документу, передбаченого ст. 31 Закону про реєстрацію, а також вбачається, що державна реєстрація прав на нерухоме майно проведена за відсутності документа, що підтверджує присвоєння адреси об`єкту нерухомого майна.

Суд першої інстанції зазначає, що враховуючи, що право власності на спірний об`єкт нерухомості зареєстровано за ОСОБА_1 в порушення вимог діючого законодавства, позовна вимога про припинення володіння ОСОБА_1 правом приватної власності на рибальський будинок, загальною площею 78 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , вздовж берега причал № 133, «Зелений мис», з одночасним закриттям реєстраційного розділу об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером: 100 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Вказує, що несформована земельна ділянка під самочинно забудованим об`єктом нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , вздовж берега причал № НОМЕР_2 , «Зелений мис», знаходиться в межах міста Одеси, а тому належить до земель комунальної власності територіальної громади міста Одеси.

Отже, органом, уповноваженим здійснювати відповідні функції щодо розпорядження спірною земельною ділянкою, на якій зведено та зареєстровано рибальський будинок загальною площею 78 кв. м є Одеська міська рада.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позовна вимога про зобов`язання усунути перешкоди територіальній громаді м. Одеси у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом знесення об`єкту самочинного будівництва за адресою: АДРЕСА_2 , 1- лінія, вздовж берега причал № НОМЕР_2 , «Зелений мис» є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги.

Не погодившись із вказаним рішенням суду 25.06.2025 року адвокат Самодурова Н.В. звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 25.02.2025 р. скасувати, та ухвали нове, яким відмовити у задоволенні позову Київської окружної прокуратури м. Одеси, діючої в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_1 про усунення перешкод територіальній громаді м. Одеси в користуванні та розпорядженні земельною ділянкою, шляхом припинення володіння правом власності на будинок та зобов`язання звільнити земельну ділянку та знести об`єкт самочинного будівництва у повному обсязі

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що зважаючи на той факт, що ОСОБА_1 є членом Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів», та той факт, що земельна ділянка, зайнята під експлуатацією причалу № 133 «Зелений мис» була передана у користування Одеській водно-моторній пристані, а в подальшому це право перейшло до її правонаступника ДКП «Одеська водно-моторна пристань», правонаступником якого є ГО «ВМСОТРЛ», то наведене виключає факт неправомірного використання ОСОБА_1 земельної ділянки для зведення та обслуговування рибальського будинку за адресою: АДРЕСА_1 , вздовж берега причал № 133, «Зелений мис».

Все майно та права, які належали або повинні були належати ДКП «Одеська водно-моторна пристань», на теперішній час належать ГО «ВМСОТРЛ». Також, дані обставини є преюдиціними фактами, оскільки, були встановлені Господарським судом Одеської області та Одеським апеляційним господарським судом по справі № 26/46-10-1166, що підтверджується рішенням Господарського суду Одеської області від 14.04.2010 р. по справі № 26/46-10-1166 та постановою Одеського апеляційного господарського суду від 08.06.2010 р. по справі № 26/46-10-1166, які є у відкритому доступі.

Скаржник вказує, що прийняттю в експлуатацію підлягають індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки загальною площею до 300 квадратних метрів збудовані у період з 5 серпня 1992 року до 9 квітня 2015 року. Індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 5 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію.

Відповідно до наведеного зазначає, що рибальський будинок за адресою: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 лінія вздовж берега, причал № 133 «Зелений мис», було зведено у 1991 р. Наведений факт підтверджується, зокрема, технічним паспортом на рибальський будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 лінія вздовж берега, причал № 133 «Зелений мис», з якої слідує, що даний рибальський будинок 1991 року побудови.

Звертає увагу, що у державного реєстратора були відсутні підстави для відмови у державній реєстрації права власності за ОСОБА_1 на рибальський будинок, що знаходиться, за адресою: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 лінія вздовж берега, причал № 133 «Зелений мис». Адже, ОСОБА_1 було подано заяву про державну реєстрацію права власності на рибальський будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 лінія вздовж берега, причал № 133 «Зелений мис».

Документи для проведення державної реєстрації було подано належними особами, а саме: власником об`єкта нерухомого майна ОСОБА_2

ОСОБА_1 було надано необхідні документи, для проведення державної реєстрації права власності, які давали змогу встановити набуття права власності нею на рибальський будинок, за адресою: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 лінія вздовж берега, причал № 133 «Зелений мис».

Акцентує увагу суду апеляційної інстанції, що матеріали даної справи не містять жодного належного, допустимого та достовірного доказу, який би підтверджував здійснення Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської раді перевірки, в межах повноважень, за адресою: м. Одеса, вул. Набережна, буд. 308/1, 1-а лінія вздовж берега, причал№ 133 «Зелений мис», за результатами якої було би складено: акт, припис про усунення порушень, протоколу, виключно якими повинен підтверджуватися факт самочинного будівництва. З огляду на викладене, вважаємо, що висновки суду першої інстанції про, нібито, здійснення відповідачем самочинного будівництва, суперечать вищевикладеним нормам законодавства та не ґрунтуються на жодному доказі.

Позиція учасників справи.

Не погоджуючись з доводами апеляційної скарги Київська окружна прокуратура міста Одеси надала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення без змін.

Щодо явки сторін.

Сторони зявились до суду та надали свої пояснення.

Позиція апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, оцінивши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить наступного.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ст. 2 ЦПК України).

Колегією суддів встановлено та матеріалами справ підтверджено, що 20.03.2024 року державним реєстратором Васильківської сільської ради Болградського району Одеської області Каменською Оленою Андріївною за №72237070 прийнято рішення про проведення державної реєстрації за ОСОБА_1 права приватної власності на рибальський будинок загальною площею 78 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 , 1-лінія, вздовж берега причал №133, «Зелений мис».

Підставою для державної реєстрації стали: документ, що підтверджує присвоєння закінченому будівництвом об`єкту адреси, серія та номер 314 від 15.11.2017 року, виданий Громадською організацією «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів»; довідка про членство, серія та номер 01-01/141 від 05.03.2024 року, видана Громадською організацією «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів»; довідка про зведення об`єкту, серія та номер 315 від 15.11.2017 року, видана Громадською організацією «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів»; рішення щодо відведення земельної ділянки, серія та номер 219 від 18.06.1992 року, видане Одеською міською Радою народних депутатів; технічний паспорт (витяг з ЄДЕССБ), серія та номер ТІ01:2856-6764-2756-4262, виданий 25.03.2024 року, видавник ЄДЕССБ.

У технічному паспорті, який став однією з підстав для реєстрації права власності на рибальський будинок загальною площею 78 кв. м за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100), виданому ТОВ «Вікторіанський стиль» від 13.03.2024, серія та номер: ТІ01:2856-6764-2756-4262, інвентаризаційна справа № ВС-063- 24-ТП зазначено, що роком початку будівництва рибальського будинку є 1991 та роком завершення будівництва - 1991. Тип об`єкта-дачний будинок.

Відповідно до відомостей технічного паспорту, загальна площа приміщень рибальського будинку є 78 кв. м, загальна площа земельної ділянки під забудовою - 59,6 кв. м, з якої під рибальським будинком 43,3 кв. м, під душовою -1,2 кв. м, під навісом - 15,1 кв. м. (а.с.68).

Відповідно до відповіді КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради № 36414/04-04 від 21.03.2024 року встановлено, що станом на 31.12.2012 року, право власності на рибацький будинок за адресою: АДРЕСА_1 -лінія, вздовж берега «Зелений мис» причал № НОМЕР_2 , не зареєстроване (а.с.47).

Для державної реєстрації реєстратору було подано рішення «Про присвоєння адреси» № 314 від 15.11.2017, прийняте ГО «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів», яким затверджено спірному об`єкту нерухомості наступну адресу: АДРЕСА_2 , 1-лінія, вздовж берега «Зелений мис» причал № НОМЕР_2 (а.с.65).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що право власності на спірний об`єкт нерухомості зареєстровано за ОСОБА_1 в порушення вимог діючого законодавства, позовна вимога про припинення володіння ОСОБА_1 правом приватної власності на рибальський будинок, загальною площею 78 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , вздовж берега причал № 133, «Зелений мис», з одночасним закриттям реєстраційного розділу об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером: 100 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Вказує, що несформована земельна ділянка під самочинно забудованим об`єктом нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , вздовж берега причал № 133, «Зелений мис», знаходиться в межах міста Одеси, а тому належить до земель комунальної власності територіальної громади міста Одеси.

Отже, органом, уповноваженим здійснювати відповідні функції щодо розпорядження спірною земельною ділянкою, на якій зведено та зареєстровано рибальський будинок загальною площею 78 кв. м є Одеська міська рада.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позовна вимога про зобов`язання усунути перешкоди територіальній громаді м. Одеси у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом знесення об`єкту самочинного будівництва за адресою: АДРЕСА_2 , 1- лінія, вздовж берега причал № НОМЕР_2 , «Зелений мис» є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками з огляду на наступне.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції чинній на час здійснення спірної реєстраційної дії, надалі Закон), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону про реєстрацію, перелік документів, необхідних для здійснення державної реєстрації прав, визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону про реєстрацію, державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Згідно зі статтею 13 Закону про реєстрацію, у Державному реєстрі прав на кожний об`єкт нерухомого майна, право власності на який заявлено вперше, за рішенням державного реєстратора відкривається новий розділ та формується реєстраційна справа, присвоюється реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна.

Відповідно до ст. 10 вищевказаного Закону, державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень.

Таким чином, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.

Згідно із п. п. 6, 7, 8 ч. 1 ст. 27 Закону про реєстрацію, державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року.

Особливості процедури державної реєстрації прав власності на нерухоме майно визначені Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 (далі - Порядок).

Відповідно до п. 40 Порядку, державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», іншими законами України та цим Порядком.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Наказом Міністерства юстиції № 7/5 від 07.02.2002 затверджено Тимчасове положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно (далі - Положення), яким установлено, що до 1 січня 2012 року державна реєстрація права власності та права користування (сервітут) на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках; права користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; права власності на об`єкти незавершеного будівництва, а також облік безхазяйного нерухомого майна, довірче управління нерухомим майном проводиться реєстраторами бюро технічної інвентаризації (далі - БТІ), створеними до набрання чинності Законом України від 11.02.2010 № 1878-VI (1878-17) "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" та інших законодавчих актів України" та підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Відповідно до п. 1.12 Положення прямий доступ до Реєстру прав мають БТІ, створені до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" та інших законодавчих актів України" (1878-17) та підключені до Реєстру прав у межах визначених територій адміністративно- територіальних одиниць на підставі укладених договорів з Адміністратором Реєстру прав.

Згідно п. 2.2. вказаного Положення заява про державну реєстрацію прав подається реєстратору того БТІ, яке здійснює свою діяльність відповідно до договору з Адміністратором Реєстру прав на території адміністративно територіальної одиниці, на якій розташований об`єкт, права щодо якого підлягають державній реєстрації.

Відповідно до відповіді КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради № 36414/04-04 від 21.03.2024 року встановлено, що станом на 31.12.2012 року, право власності на рибацький будинок за адресою: АДРЕСА_1 -лінія, вздовж берега «Зелений мис» причал № НОМЕР_2 , не зареєстроване (а.с.47).

Для державної реєстрації реєстратору було подано рішення «Про присвоєння адреси» № 314 від 15.11.2017, прийняте ГО «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів», яким затверджено спірному об`єкту нерухомості наступну адресу: АДРЕСА_2 , 1-лінія, вздовж берега «Зелений мис» причал № НОМЕР_2 (а.с.65).

Відповідно до ч. 5 ст. 26-3 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» адреса (крім реквізиту, визначеного пунктом 10 частини четвертої цієї статті) присвоюється, змінюється, коригується, анулюється: виконавчим органом сільської, селищної, міської ради - у разі, якщо об`єкт знаходиться у межах території, на яку поширюються повноваження сільської, селищної, міської ради.

Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 28.07.2009 № 809 затверджено Положення про Адресний реєстр міста Одеси, яким встановлено порядок резервування, визначення, відповідності, підтвердження та присвоєння адрес об`єктам нерухомості, розташованим на території міста Одеси.

Відповідно до п. 1.1 вказаного Положення, адресний реєстр міста Одеси - це електронна база даних, яка містить відомості про адреси об`єктів нерухомого майна, розташованих на території міста Одеси.

Довідка з Адресного реєстру міста Одеси - це документ, який свідчить про внесення запису до Адресного реєстру. У Адресному реєстрі формуються наступні види довідок: про резервування адреси об`єкта нерухомого майна; про відповідність адреси об`єкта нерухомого майна; про підтвердження адреси об`єкта нерухомого майна (п. 1.6 Положення про адресний реєстр міста Одеси).

Відповідно до п. 3.2. Положення про адресний реєстр м. Одеси, надання та зміна адрес без їх попереднього резервування забороняється. Згідно з п. 1.3. Положення про адресний реєстр міста Одеси, адміністратором Адресного реєстру є комунальне підприємство «Право», що має повний доступ до електронної бази даних і відповідає за її технічне та технологічне створення та ведення, матеріально-технічне та технологічне забезпечення, за збереження і захист даних, що містяться в Адресному реєстрі, видає довідки з Адресного реєстру.

Згідно з п. 4.4. Положення про адресний реєстр м. Одеси, на підставі довідки про резервування адреси районні адміністрації за заявою власника (наймача, балансоутримувача) об`єкта видають розпорядження про надання або заміну адреси протягом десяти робочих днів після отримання заяви, довідки, документів, що відповідно до законодавства посвідчують майнові права на об`єкт, та документів, які підтверджують особу заявника.

Згідно відповіді Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 31.05.2024 року №1048/01-11 адреса об`єкту нерухомого майна по АДРЕСА_2 , причал № 133 «Зелений мис» не присвоювалась, гр. ОСОБА_1 з відповідною заявою не зверталась (а.с.54).

Отже, судом встановлено, що вказана адреса, а саме: АДРЕСА_2 , 1- лінія, вздовж берега причал № НОМЕР_2 , «Зелений мис» самовільно використана заявником та внесена державним реєстратором до Державного реєстру прав з порушеннями вимог чинного законодавства, без її присвоєння в установленому порядку та без надання підтверджуючих документів, які вимагаються п. 79 Порядку реєстрації, як обов`язковий документ для державної реєстрації права власності.

Колегія суддів звертає увагу, що скаржник посилається на постанову Вищого адміністративного суду України від 18.02.2016 по справі № 826/5/15, згідно якої документом, який підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, може бути, окрім іншого, і інший документ, зокрема, довідка видана уповноваженою особою кооперативу.

Проте, відповідно до Постанови Верховного Суду від 13 серпня 2020 року у справі № 344/9283/16 Верховний Суд дійшов висновку, що вирішення питання про присвоєння об`єкту нерухомого майна поштової адреси належить до повноважень виконавчого органу сільської, селищної, міської ради. При цьому чинне законодавство України чітко не регламентує процедуру присвоєння такої адреси, незважаючи на те, що жодного правочину з нерухомим майном неможливо здійснити, якщо йому не присвоєно поштову адресу. Водночас органи місцевого самоврядування не позбавлені можливості затверджувати такі процедури на місцях. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 441/1625/15-а.

Також, для державної реєстрації на вищевказаний об`єкт нерухомого майна подана довідка про зведення об`єкту № 315 від 15.11.2017 року, видана ГО «ВМСОТРЛ» відповідно до якої ОСОБА_1 належить триповерховий будинок рибалки 1992 року побудови за адресою: АДРЕСА_2 , 1-лінія, вздовж берега причал № 133 «Зелений мис», що складається з рибальського будинку літ. «А», загальною площею 80,3 кв.м, житлова площа - 30,3 кв. м. (а.с.66).

Однак наведена довідка не є належним доказом року побудови спірного об`єкта нерухомого майна та, тим більше, доказом проведення будівництва конкретним суб`єктом. За наведених обставин, у державного реєстратора були відсутні підстави для державної реєстрації права власності на спірний об`єкт нерухомого майна як на об`єкт, закінчений будівництвом до 05.08.1992 року.

Судом встановлено, що будинок рибалки за адресою: АДРЕСА_2 , 1-лінія, вздовж берега причал № 133 «Зелений мис» зведено за погодженням Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів», у межах земельної ділянки, що перебуває у фактичному користуванні ГО «ВМСОТРЛ» на підставі: рішення виконавчого комітету Одеської міської ради народних депутатів від 18.06.1992 за № 219 «Про відвід земельних ділянок у тимчасове довгострокове користування Одеській водомоторній пристані».

Державному реєстратору подано рішення виконавчого комітету Одеської міської ради народних депутатів від 18.06.1992 за № 219 «Про відвід земельних ділянок у тимчасове довгострокове користування Одеській водномоторній пристані».

Пунктом 77 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 року, в редакції, що діяла на момент вчинення реєстраційної дії передбачено, що державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт проводиться за наявності відомостей про його технічну інвентаризацію, про прийняття його в експлуатацію та про присвоєння такому об`єкту адреси (крім випадку проведення реконструкції об`єкта, що не має наслідком його поділ, виділ частки або об`єднання), отриманих державним реєстратором з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва.

Згідно з п. 78 Порядку реєстрації документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не вимагається в разі державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року.

Відповідно до п. 80 Порядку реєстрації державна реєстрація права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р. та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, може проводитися на підставі документів, передбачених статтею 31 Закону про реєстрацію.

Відповідно до ст. 31 Закону про реєстрацію для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав.

Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про планування і забудову територій» (у редакції, чинній на момент здійснення будівництва), фізичні та юридичні особи, які мають намір здійснити будівництво об`єктів містобудування на земельних ділянках, що належать їм на праві власності чи користування, зобов`язані отримати від виконавчих органів відповідних рад, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, у разі делегування їм таких повноважень відповідними радами, дозвіл на будівництво об`єкта містобудування.

За змістом ч. ч. 4, 5 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (у редакції, чинній на момент реєстрації права власності на майно), право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування.

Таким чином, до початку реалізації права на забудову конкретної земельної ділянки особа зобов`язана у встановленому порядку набути право власності або користування на цю земельну ділянку.

Відповідно до ст. 83 Земельного кодексу України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності.

Згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності або користування (оренди) на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , вздовж берега причал № НОМЕР_2 , «Зелений мис» за жодною особою не зареєстровано, земельна ділянка під вказаним об`єктом - не сформована.

Згідно листа Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради № 01-19/801 від 04.06.2024 року Одеською міською радою не приймалось рішень щодо надання у власність (користування), земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , вздовж берега причал № 133 «Зелений мис», у тому числі ОСОБА_1 (а.с.52).

Відповідно до листа Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради № 01-15/162п від 30.05.2024 року в архіві та відділі загального листування Департаменту дані щодо надання містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва та/або будівельного паспорту забудови земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , 1-лінія, вздовж берега причал № НОМЕР_2 , «Зелений мис» не значаться (а.с.48).

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 не зверталась до Департаменту ні з метою отримання будівельного паспорту забудови земельної ділянки, ні з метою погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за вказаною адресою.

Згідно листа № 01-6/151 від 26.06.2024 року Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради повідомило Київську окружну прокуратуру м. Одеси, що в Реєстрі будівельної діяльності відсутня інформація щодо видачі документів дозвільного/декларативного характеру щодо об`єкту за адресою: АДРЕСА_2 , 1-лінія вздовж берега причал №133 «Зелений мис».

Також до Управління не надходили та Управлінням не реєструвались документи дозвільного/декларативного характеру на виконання будівельних робіт, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів за вищевказаною адресою.

Враховуючи вказане, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що земельна ділянка під самочинно збудованим об`єктом - рибальським будинком за адресою: АДРЕСА_1 , вздовж берега причал № 133, «Зелений мис» є комунальною власністю, тобто ділянка перебуває у власності територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради та під забудову не передавалась жодній фізичній чи юридичній особі, а також документи дозвільного/декларативного характеру на виконання будівельних робіт, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів за вказаною вище адресою не видавались.

Згідно листа від 31.05.2024 року № 395/01-10 Київська районна адміністрація Одеської міської ради повідомила прокуратуру, що посадовою особою Управління державного архітектурно-будівельного контролю ОМР у складі комісії за участю представників Київської районної адміністрації ОМР, Департаменту земельних ресурсів ОМР 29.05.2024 здійснено комісійне обстеження земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , 1- лінія вздовж берега причал № 133 «Зелений мис».

За результатами обстеження за вказаною адресою встановлено розміщення існуючої триповерхової капітальної будівлі рибальського будинку з прибудованими навісом та окремо розташованої душової, про що складено акт обстеження від 29.05.2024 року (а.с.55-58).

Доводи апеляційної інстанції, в частині того, що зважаючи на той факт, що ОСОБА_1 є членом Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів», та той факт, що земельна ділянка, зайнята під експлуатацією причалу № 133 «Зелений мис» була передана у користування Одеській водно-моторній пристані, а в подальшому це право перейшло до її правонаступника - ДКП «Одеська водно-моторна пристань», правонаступником якого є ГО «ВМСОТРЛ», то наведене виключає факт неправомірного використання ОСОБА_1 земельної ділянки для зведення та обслуговування рибальського будинку за адресою: АДРЕСА_2 , 1-лінія, вздовж берега причал № 133, «Зелений мис», суд апеляційної інстанції не вважає обґрунтованими зважаючи на наступне.

У 1977 році для наведення належного порядку в розміщенні, технічному обслуговуванні і збереження катерів, човнів та двигунів, що належали громадянам, наказом Мінпобуту України № 181 від 13.06.1977 у складі Облпобутуправління було створено Одеську водомоторну пристань.

На підставі наказу Міністерства побутового обслуговування УPCP № 181 13.06.1977 затверджено статут Одеської водно-моторної пристані, до складу якої увійшли всі причали на узбережжі Чорного моря в районі м. Одеси. Рішенням Одеського міськвиконкому №279 від 20.09.1991 «Про перелік державного майна, що передається в комунальну власність м. Одеси» госпрозрахункове підприємство - «Одеська водомоторна пристань» передано в комунальну власність міста Одеси.

В рішенні виконавчого комітету Одеської міської ради народних депутатів №219 від 18.06.1992 «Про відвід земельних ділянок в тимчасове довгострокове користування Одеській водомоторній пристані» зазначено, що Одеській водомоторній пристані відведено у тимчасове довгострокове користування земельні ділянки, фактично займані причалами: №137 «Маяк», №133 «Зелений мис», №122 «Отрада», №121 «Сухий лиман», №195 «Ярморочна».

В подальшому, 03.01.1993 наказом по Одеській водно-моторній пристані № 1 внаслідок ліквідації Одеського управління побутового обслуговування населення, рішенням Жовтневого райвиконкому від 20.05.1993 р. № 762 Одеська водно-моторна пристань перереєстрована в Державне комунальне підприємство «Одеська водно-моторна пристань», код ЗКПО 5428381.

Відповідно до ст. 37 Цивільний кодекс Української РСР (в редакції, що діяла на той час) юридична особа припиняється шляхом ліквідації або реорганізації (злиття, поділу або приєднання). При злитті і поділі юридичних осіб майно (права і обов`язки) переходить до нововиниклих юридичних осіб. При приєднанні юридичної особи до іншої юридичної особи її майно (права і обов`язки) переходить до останньої. Майно переходить в день підписання передаточного балансу, якщо інше не передбачене законом або постановою про реорганізацію.

Порядок ліквідації і реорганізації юридичних осіб визначається законодавством Союзу РСР і постановами Ради Міністрів Української РСР.

Порядок ліквідації і реорганізації кооперативних та інших громадських організацій може бути визначений їх статутами (положеннями).

Поряд з цим встановлено, що рішенням Загальних зборів засновників від 10.03.1995 вирішено створити Громадську організацію «Одеська водно-моторна пристань», яку 11.04.1995 зареєстровано виконавчим комітетом Одеської міської ради народних депутатів.

У пункті 1.1 статуту організації зазначено, що Громадська організація «Одеська водно-моторна пристань» є добровільним об`єднанням громадян, створеним в результаті вільного волевиявлення громадян, що об`єдналися на підставі загальності цілей та задач. Відповідно до п. 1.3 вказаного статуту організація є юридичною особою з моменту її реєстрації органами державної виконавчої влади та користується правами юридичної особи відповідно до законодавства України. Одеським обласним управлінням статистики Міністерства статистики України видано свідоцтво № 2321 від 18.04.1995 про реєстрацію Громадської організації «Одеська водно-моторна пристань», код ЗКПО 23207519.

Громадська організація «Одеська водно-моторна пристань» у 1998 році змінила назву на Громадську організацію «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів».

Крім того, п. 1.3 Статуту ГО «ВМСОТРЛ» передбачено, що організація є правонаступником ГО «Одеська водно-моторна пристань», зареєстрованої Виконкомом Одеської міської ради народних депутатів 11.04.1995.

Отже, колегія суддів доходить висновку, що вказана громадська організація не є правонаступником, утвореним в результаті реорганізації Державного комунального підприємства «Одеська водно-моторна пристань», перереєстрованого рішенням Жовтневого райвиконкому від 20.05.1993 р. № 762.

З вищевикладеного встановлено, що у Громадської організації «Одеська водно-моторна пристань» і тим самим у ОСОБА_1 не виникало право користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , вздовж берега причал № 133, «Зелений мис», у тому числі під будівництво об`єктів нерухомості, у тому числі у 1991 році (нібито рік будівництва рибальського будинку).

Колегія суддів також зазначає, що посилання скаржника на рішення Господарського суду Одеської області від 14.04.2010 та постанови Одеського апеляційного Господарського суду від 08.06.2010 у справі № 26/46-10-1166 є нерелевантним в даній справі, оскільки стосувались виключно двохповерхової нежилої будівлі літ. «А» загальною площею 33,6 кв.м., у тому числі по першому поверху площею 17,1 кв.м., по другом поверху площею 16,5 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_4 та нежилої будівлі літ. «д» загальною площею 25,0 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_4 .

Таким чином, державному реєстратору не подано жодного документу, передбаченого ст. 31 Закону про реєстрацію, а також вбачається, що державна реєстрація прав на нерухоме майно проведена за відсутності документа, що підтверджує присвоєння адреси об`єкту нерухомого майна.

Судом встановлено, що фактично прийняття державним реєстратором рішення про державну реєстрацію прав, індексний номер: 72237070 від 25.03.2024 призвело до безпідставної легалізації від імені держави права власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна - рибальський будинок, який розміщено на земельній ділянці комунальної власності.

Посилання скаржника на те, що рибальський будинок за адресою: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 лінія вздовж берега, причал № 133 «Зелений мис», було зведено у 1991 р, тому фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації, необґрунтовано достовірними доказами. Твердження скаржника про те, що рибальський будинок був зведений у 1991 році не підтверджуються жодним належним документом.

Крім того в матеріалах справи міститься суперечлива інформації щодо року зведення рибальського будинку, а саме в технічному паспорті виготовленому ТОВ «Вікторіанський стиль» від 14.03.2024, зазначено рік спорудження 1991, а в довідці про зведення об`єктів від 15.11.2017 № 315, виданої ГО «ВМСОТРЛ» вказано 1992 рік побудови, клопотання про проведення експертизи на підтвердження року зведення рибальського будинку в суді першої інстанції не заявлялось.

Вказаними діями відповідачки ОСОБА_1 порушено право власності територіальної громади міста Одеси на земельну ділянку під об`єктом нерухомості, площею 59,6 кв. м (площа забудови згідно вказаного технічного паспорту 2024 року), оскільки реєстрація права власності проведена на об`єкт самочинного будівництва, що на ній розташований, у тому числі без отримання дозвільних та декларативних документів на будівництво.

Функцією державної реєстрації права є оголошення належності нерухомого майна певній особі (особам). Подібні висновки неодноразово були сформованні Великою Палатою Верховного Суду, зокрема в постановах від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц (пункт 96), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 146), від 06.07.2022 у справі № 914/2618/16 (пункт 48).

Відсутність або наявність в особи володіння нерухомим майном визначається, виходячи з принципу реєстраційного підтвердження володіння (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2023 у справі № 488/2807/17 (пункт 100)).

Разом з тим, у відповідності до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17, сама собою державна реєстрація права власності за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права власності, але створює спростовувану презумпцію права власності такої особи.

Отже, фактичне володіння нерухомим майном здійснюється шляхом оголошення в реєстрі права на нерухоме майно. Володіння, оголошення (як і будь-який факт) не можуть бути скасовані. Тому вимога скасувати державну реєстрацію права власності не відповідає належному способу захисту. Також не відповідає належному способу захисту вимога про припинення права власності відповідача на спірний об`єкт нерухомого майна, оскільки право власності останнього не виникало взагалі, відповідно до частини другої статті 376 ЦК України (як і сам спірний об`єкт не виник як об`єкт права власності).

Відповідно до правової природи реєстрації прав на нерухоме майно як способу володіння ним та беручи до уваги загальні засади цивільного законодавства (аналогія права), колегія дійшла такого висновку: якщо заінтересована особа - позивач (власник земельної ділянки, інший правоволоділець) вважає, що зареєстроване за відповідачем право власності чи інше речове право на певний об`єкт насправді не існує і нікому не належить, то належному способу захисту відповідає вимога про припинення володіння відповідача відповідним правом.

Судове рішення про задоволення таких позовних вимог є підставою для внесення до Державного реєстру запису про відсутність права. Якщо на відповідний об`єкт, право на який не може бути зареєстроване за жодним суб`єктом, був відкритий розділ Державного реєстру прав, таке судове рішення є також підставою для закриття розділу Державного реєстру прав на цей об`єкт.

Отже, для ефективного захисту прав територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради, належною вимогою, окрім усунення перешкод у здійсненні Одеською міською радою як власником права користування та розпоряджання земельною ділянкою шляхом звільнення земельної ділянки та знесення об`єкту самочинного будівництва, є вимога про припинення володіння відповідачем правом приватної власності на нерухоме майно, враховуючи, що спірний об`єкт нерухомого майна самочинно збудований на земельній ділянці комунальної власності, а право власності на нього зареєстровано незаконно, зокрема, без надання документів, передбачених Законом про реєстрацію та Порядоком.

Таким чином, враховуючи, що право власності на спірний об`єкт нерухомості зареєстровано за ОСОБА_1 в порушення вимог діючого законодавства, позовна вимога про припинення володіння ОСОБА_1 правом приватної власності на рибальський будинок, загальною площею 78 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , вздовж берега причал № 133, «Зелений мис», з одночасним закриттям реєстраційного розділу об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером: 100 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Статтею 13 Конституції України визначено, що від імені Українського народу права власника землі здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 83 ЗК України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам є комунальною власністю.

У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування; в) землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону.

Частиною 1 ст.321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.345 ЦК України, фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Частиною 1 ст.122 Земельного кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності

У постанові Верховного Суду від 05.08.2022 у справі № 922/2060/20 сформовано наступний правовий висновок: «за загальним правилом, правом власності на земельну ділянку, розташовану в межах відповідного населеного пункту, орган місцевого самоврядування наділений в силу закону, зокрема з уведенням 01.01.2002 у дію нового Земельного кодексу України. При цьому відсутність державної реєстрації речового права на земельну ділянку після 01.01.2013 не впливає на наявність права комунальної власності на відповідну земельну ділянку».

Враховуючи вищевикладене, несформована земельна ділянка під самочинно забудованим об`єктом нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , вздовж берега причал № НОМЕР_2 , «Зелений мис», знаходиться в межах міста Одеси, а тому належить до земель комунальної власності територіальної громади міста Одеси.

Отже, органом, уповноваженим здійснювати відповідні функції щодо розпорядження спірною земельною ділянкою, на якій зведено та зареєстровано рибальський будинок загальною площею 78 кв. м є Одеська міська рада.

Даним органом місцевого самоврядування рішень щодо передачі у власність або користування земельних ділянок за вказаною адресою не приймалось.

Згідно положень ст. 377 Цивільного кодексу України та ст. 120 Земельного кодексу України, до особи, яка набула право власності, на підставі вчиненого правочину або у порядку спадкування права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувана (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувану (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку.

Відповідно до частини 2 статті 152 ЗК України, власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав (пункт «б» частини 3 статті 152 ЗК України).

Крім того, згідно постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.10.2022 у справі №369/3261/17 в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, в тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у розпоряджанні власністю (негаторний позов).

Негаторний позов (ст. 391 ЦК України) - це вимога власника, який володіє річчю, про усунення перешкод у здійсненні користування і розпорядження нею.

Заявлені позовні вимоги щодо усунення перешкод територіальній громаді м. Одеси у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою є негаторним позовом.

Позовна давність не може поширюватися на вимоги про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України), оскільки в такому разі йдеться про так зване триваюче правопорушення. Отже, власник може пред`явити такий позов у будь-який час незалежно від того, коли почалося порушення його прав. Обов`язковою умовою негаторного позову є існування порушення прав власника на час пред`явлення такого позову.

Згідно п.п. 4.29, 4.31 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 09.08.2023 у справі №922/1832/19 негаторний позов - це позов власника, який є володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном. Власник земельної ділянки може вимагати, зокрема, усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою (частина 2 статті 152 ЗК України). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України). З наведеного слідує, що звернутися з негаторним позовом може власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ, щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження.

Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у п.п. 39, 40 постанови від 27.10.2020 у справі № 911/3454/17 визначено, що за змістом частини 4 статті 376 ЦК України збудований об`єкт нерухомості може бути знесений як особою, яка здійснила самочинне будівництво, так і особою яка здійснює самочинне будівництво. У разі, якщо право власності чи право користування земельною ділянкою не оформлене, забудова цієї земельної ділянки порушує права третіх осіб.

Згідно постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.01.2021 у справі №442/302/17 задоволення вимоги про усунення перешкод в користуванні земельної ділянки шляхом знесення самочинно побудованого нежитлового приміщення за рахунок особи, яка здійснила таке самочинне будівництво є належним та ефективним способом захисту прав власника (користувача). Застосування вимог про знесення самочинного будівництва виключає застосування інших вимог власника (користувача) земельної ділянки про усунення перешкод у користуванні належною йому земельною ділянкою.

Крім вказаного, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 24.03.2021 у справі №200/2192/18 зробив висновок про те, що ефективним способом захисту порушених прав міської ради як власника земельної ділянки, на якій здійснено самочинне будівництво, щодо користування і розпорядження цією земельною ділянкою є вимога про знесення такого будівництва відповідно до частини четвертої статті 376 ЦК України. При цьому обставина щодо державної реєстрації права власності на цей об`єкт не спростовує факт самочинності зведення цього нерухомого майна, та наявності підстав для застосування статті 376 ЦК України.

Обґрунтованість позовної вимоги про знесення об`єкта самочинного будівництва узгоджується з відповідною судовою практикою, зокрема, у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 у справі № 822/2149/18 викладено правовий висновок, якщо нерухоме майно збудоване або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, стаття 376 Цивільного кодексу України не ставить можливість знесення об`єкта самочинного будівництва в залежність від можливостей його перебудови.

Власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодуванням завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, крім іншого, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 202/7377/16-ц.

У постанові Верховного Суду від 21 вересня 2022 року у справі № 461/3490/18 (провадження № 61-5180св21) у подібних правовідносинах зазначено, що належним способом захисту прав власності міської ради як власника земельної ділянки, на якій здійснено самочинне будівництво, щодо користування і розпорядження цією земельною ділянкою є вимога про знесення такої забудови, яку позивач вважає самочинною, відповідно до частини четвертої статті 376 ЦК України. Належним відповідачем за такою вимогою є власник відповідної забудови.

Ураховуючи вищезазначене, задоволення судом першої інстанції позовної вимоги про зобов`язання усунути перешкоди територіальній громаді м. Одеси у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом знесення об`єкту самочинного будівництва за адресою: АДРЕСА_2 , 1- лінія, вздовж берега причал № НОМЕР_2 , «Зелений мис» є обґрунтованою.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги Київської окружної прокуратури м. Одеси в інтересах держави, в особі Одеської міської ради до ОСОБА_1 про усунення перешкод територіальній громаді м. Одеси у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом припинення володіння правом приватної власності на будинок та зобов`язання звільнити земельну ділянку та знести об`єкт самочинного будівництва, підлягають задоволенню.

Дослідивши матеріали справи та наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, взявши до уваги позицію учасників судового розгляду справи викладену у процесуальних документах, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вирішуючи позов у межах заявлених вимог, з урахуванням принципів розумності, справедливості та виваженості, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, судова колегія приходить до висновку про відсутність обґрунтованих підстав для задоволення вимог апеляційної скарги.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищезазначеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Самодурової Наталії Валеріївни, який діє в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.В. Кострицький

Судді В.А. Коновалова

Ю.П. Лозко