Романівський районний суд Житомирської області
У Х В А Л А

24 грудня 2025 року селище Романів

Романівський районний суд Житомирської області в складі судді Кірічука М.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, в якому просить:

-визнати майно - автомобіль марки VOLKSWAGEN LT35 D 2461, 2001 року випуску державний номер НОМЕР_1 , автомобіль марки MERSEDES BENZ SPRINTER 316 CDI, 2011 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , автомобіль марки FORD ESCAPE, 2018 року випуску, державний номер НОМЕР_3 - спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;

-визнати за ОСОБА_2 право власності на автомобіль марки VOLKSWAGEN LT35 D 2461, 2001 року випуску державний номер НОМЕР_1 , автомобіль марки MERSEDES BENZ SPRINTER 316 CDI, 2011 року випуску, державний номер НОМЕР_4 , автомобіль марки FORD ESCAPE, 2018 року випуску, державний номер НОМЕР_5 ;

-стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , в якості грошової компенсації вартості 1/2 частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль марки VOLKSWAGEN LT35 D 2461, 2001 року випуску державний номер НОМЕР_1 у порядку поділу майна подружжя 152869,00 грн, а право власності ОСОБА_1 на цей автомобіль припинити;

-стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , вякості грошової компенсації вартості 1/2 частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль марки MERSEDES BENZ SPRINTER 316 CDI, 2011 року випуску, державний номер НОМЕР_4 у порядку поділу майна подружжя 308533,00 грн, а право власності ОСОБА_1 на цей автомобіль припинити;

-стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , в якості грошової компенсації вартості 1/2 частки у праві спільної сумісної власності ; на автомобіль марки FORD ESCAPE, 2018 року випуску, державний номер НОМЕР_5 у порядку поділу майна подружжя - 294 159,00 грн, а право власності ОСОБА_1 на цей автомобіль припинити.

Одночасно з пред`явленням позову, позивач подала заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобілі марки: VOLKSWAGEN LT35 D 2461, 2001 року випуску державний номер НОМЕР_1 , автомобіль марки MERSEDES BENZ SPRINTER 316 CDI, 2011 року випуску, державний номер НОМЕР_4 , автомобіль марки FORD ESCAPE, 2018 року випуску, державний номер НОМЕР_5 .

Відповідно до статті 153 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), заява про забезпечення позову розглядається судом непізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Частинами першою та другою статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Статтею 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За змістом статті 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову повинна містить, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 лютого 2021 року у справі № 755/5333/20 (провадження № 61-17180св20) Верховний Суд дійшов висновку, що «у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Аналогічна позиція Верховного Суду України викладена у постанові від 02 червня 2021 року у справі № 752/5281/20.

Тобто, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Із матеріалів справи вбачається, що спір виник щодо розподілу спільно-нажитого майна подружжя, а саме автомобілів марки: VOLKSWAGEN LT35 D 2461, 2001 року випуску державний номер НОМЕР_1 , автомобіль марки MERSEDES BENZ SPRINTER 316 CDI, 2011 року випуску, державний номер НОМЕР_4 , автомобіль марки FORD ESCAPE, 2018 року випуску, державний номер НОМЕР_5 .

Вищевказані автомобілі зареєстровані за відповідачем в період з 2011 року по теперішній час. Шлюб між позивачем та відповідачем укладений 1 лютого 2011 року.

За наведених обставин, суд вважає за необхідне вжити захід забезпечення позову, який є співмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки заява про забезпечення позову обґрунтована необхідністю забезпечення рішення, та існує ризик реалізації зазначених автомобілей, тому слід накласти арешт на вказані автомобілі.

У зв`язку з наведеним, суд дійшов висновку про задоволення заяви позивача про забезпечення позову в зазначений нею спосіб.

На підставі викладеного, керуючись статтями 149,150,152, 153,260, 353 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на транспортні засоби: автомобіль марки VOLKSWAGEN LT35 D 2461, 2001 року випуску державний номер НОМЕР_1 , автомобіль марки MERSEDES BENZ SPRINTER 316 CDI, 2011 року випуску, державний номер НОМЕР_4 , автомобіль марки FORD ESCAPE, 2018 року випуску, державний номер НОМЕР_5 , які зареєстровані за ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Копію ухвали направити для виконання до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Рівненській, Волинській, Житомирській області (вулиця Вербова, 39 м. Рівне, 33024).

Ухвала з питань забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому копія ухвали не була вручена в день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Кірічук