Номер провадження: 22-ц/813/3703/25
Головуючий у першій інстанції Куриленко О. М.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Лозко Ю.П.,

суддів: Карташова О.Ю., Назарової М.В.,

за участю секретаря судового засідання Пересипка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Київського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2024 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

встановив:

У листопаді 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним вище позовом, у якому просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 21.05.2024 року у справі №947/36420/23 з 1/4 до 1/6 частини доходу платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням.

Позов обґрунтовано тим, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У 2021 році позивач створив сім`ю, в якій має на утриманні двох неповнолітніх дітей дружини від першого шлюбу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , які проживають разом із позивачем. Після початку військової агресії російської федерації проти України, позивач вимушений був разом із сім`єю виїхати за межі України до Німеччини, де перебуває до теперішнього часу. З моменту народження доньки ОСОБА_3 , позивач постійно, щомісячно перераховував та передавав відповідачці кошти на утримання дитини.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21.05.2024 року по справі №947/36420/23 позов ОСОБА_2 було задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини його доходів, але не менше половини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця починаючи стягнення з 16.11.2023 року до повноліття дитини.

ІНФОРМАЦІЯ_4 у позивача народився син ОСОБА_6 .

Отже, оскільки на повному утриманні позивача перебувають його дружина, яка не працює у зв`язку з доглядом за новонародженою дитиною, двоє дітей дружини від попереднього шлюбу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , які мешкають разом з позивачем, а також малолітній син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , для забезпечення потреб дітей, що перебувають на його утриманні позивач вважає є доцільним зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідачки на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 1/6 частки від усіх видів його заробітку ( доходу).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 10.12.2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що вважає призвело до помилкового висновку суду про відмову в задоволенні його позову з підстав наведених в оскаржуваному рішенні, просить скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Скаржник також зауважує, що посилання суду стосовно ненадання ним доказів на підтвердження обставин щодо зміни його сімейного стану як платника аліментів в порівнянні з його матеріальним становищем на час ухвалення рішення Київського районного суду м. Одеси від 21.05.2024 року про стягнення з нього на користь відповідачки аліментів на утримання малолітньої дитини є формальними, оскільки зміна сімейного стану платника аліментів є самостійною підставою для зменшення розміру аліментів. Також поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що відповідачка визнала обставину щодо добровільного надання ним матеріальної допомоги на утримання малолітньої доньки сторін у тому числі і до ухвалення рішення Київського районного суду м. Одеси від 21.05.2024 року по справі №947/36420/23.

У судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_1 - адвокат Морозов О.В. підтримала вимоги апеляційної скарги, надав пояснення за доводами скарги.

Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, що відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника скаржника за доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає вказаним вимогам.

Ухвалюючи оскаржуване рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження підстав його позову, а саме, належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, а зміна його сімейного стану - народження другої дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду, зважаючи на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони у справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З 2021 року ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 .

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21.05.2024 року по справі №947/36420/23 позов ОСОБА_2 задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини його доходів, але не менше половини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця починаючи стягнення з 16.11.2023 року до повноліття дитини.

ІНФОРМАЦІЯ_4 у позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_7 народився син ОСОБА_6 .

Батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.( ст. 141,ст.180 СК України).

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі( ч.3 ст. 181 СК України).

Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом ( ч.1 ст. 192 СК України).

Згідно з п.23 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 №3 розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

За ст.ст.181, 192 СК, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги стосовно перебування на утриманні скаржника п`яти осіб: безробітної дружини- ОСОБА_7 та синів дружини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , зважаючи на таке.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суд від 02 жовтня 2019 року у справі № 522/16724/16-ц.

З огляду на вказане вище та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України, слід зробити висновок, що позивач посилаючись на вказані обставини, зокрема щодо неможливості сплачувати у визначеному судовим рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21.05.2024 року по справі №947/36420/23 розмірі аліментів на утримання малолітньої дитини у зв`язку з перебуванням на його утриманні інших осіб, мав довести суду ці обставини належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, відповідно до вимог ст. ст. 77-80 ЦПК України, однак таких обставин суду позивачем не доведено.

При цьому, колегія судів відхиляє доводи скаржника щодо утримання ним дружини та її синів, зауважуючи, що обов`язок утримання цих дітей, відповідно до вимог ст. 180 СК України покладено на їх батьків, водночас, в силу наведених вище норм та вимог статті та ст. 200 СК України, зобов`язаний надавати утримання власній дитині.

Щодо доводів скаржника, як на підставу для зменшення стягнутого з нього рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21.05.2024 року по справі №947/36420/23 розміру аліментів на користь відповідачки на утримання малолітньої доньки ОСОБА_8 , у зв`язку з народженням ІНФОРМАЦІЯ_4 сина ОСОБА_9 , колегія суддів, погоджуючись із висновками суду першої інстанції зазначає, що зміна сімейного стану позивача, зокрема народження другої дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Водночас, у порушення вимог ст. 12, 77-81 ЦПК України, належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану.

Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20), від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21).

Не доведено позивачем і факту перебування на його утриманні дружини ОСОБА_7 .

Доводи апеляційної скарги щодо добровільного надання позивачем коштів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у тому числі і до ухвалення рішення Київського районного суду м. Одеси від 21.05.2024 року по справі №947/36420/23, колегія суддів відхиляє, як такі, що не стосуються предмету доказування у цій справі.

Отже, позивачем не надано суду доказів на підтвердження обставин, що передбачені ст. 192 СК України, які б слугували підставами для зменшення розміру аліментів визначених судовим рішенням за позовом платника аліментів.

Ураховуючи викладене, колегія суддів виснує про невідповідність позивачем підстав позову.

Також колегія суддів зауважує, що посилання скаржника на те, що стягуваний з нього за судовим рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21.05.2024 року по справі №947/36420/23 розмір аліментів на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перевищує необхідний розмір потреб дитини, не підтверджені позивачем жодним доказом, і не стосуються підстав позову.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бюрг та інші проти Франції" (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гору проти Греції" №2) [ВП], § 41" (Gorou v. Greece no.2).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, й міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (SeryavinandOthers v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову та зменшення розміру стягнутих з позивача вказаним вище рішенням суду аліментів з 1/4 до 1/6 частин всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення, з мотивів наведених у апеляційній скарзі.

Порушень судом норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, чи стали підставою для обов`язкового скасування оскаржуваного рішення апеляційним судом не встановлено.

Отже доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення судом справи.

За таких обставин колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, з мотивів наведених у скарзі.

У відповідності ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін, оскільки доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Головуючий Ю.П.Лозко

Судді О.Ю. Карташов

М.В. Назарова