У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.12.2025 Справа №607/21956/25 Провадження №2/607/6386/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Дзюбича В.Л., з участю секретаря судового засідання Кочмар С.М., представника позивача ОСОБА_1 , - адвоката Степанової О.В., представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Качура Б.Я., розглянувши у підготовчому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_4 про переведення прав та обов`язків покупця та визнання права власності,

УСТАНОВИВ:

У провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_4 про переведення прав та обов`язків покупця та визнання права власності на 1/2 частку житлового будинку на земельній ділянці з кадастровим номером :12:006:0070 площею 0,0069 га за адресом АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1 вказав, що йому на праві спільної часткової власності належить 1/2 житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , про що свідчить інформація сформована за допомогою додатку "Реєстр нерухомості" Номер витягу: 448 Номер інформаційної довідки: 4 від 26.03.2025 року.

ОСОБА_4 (надалі Третя особа) (станом на 10 годину 00 хв. 08 жовтня 2024 року) на праві спільної часткової власності де факто і де-юре належало 1/2 житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 . В РПВН будинку за адресою АДРЕСА_1 присвоєно номер 34743012. За таких обставин будинок АДРЕСА_1 є об`єктом права спільної часткової власності.

Позивач вказав, що в березні 2025 року він дізнався, що 15 жовтня 2024 року між Третьою особою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки та розташованого на ній житлового будинку. За умовами договору Третя особа продав, а ОСОБА_5 купила земельну ділянку кадастровий номер :12:006:0070 та розташований на ній житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 .

Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (індексний номер 398234780 від 08.10.2024 року) до державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесена інформація про те, що за Третьою особою зареєстровано закінчений будівництвом об`єкт, житловий будинок садибного типу загальна площа 49,5 кв.м. житлова площа 35,2 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 . В цьому ж витягу зазначено номер об`єкта в РПВН, а саме 34743012. Тобто той самий номер що в РПВН належить об`єкту спільної часткової власності будинку АДРЕСА_1 .

Вище зазначена інформація, вказав позивач, внесена на підставі неправомірного рішення державного реєстратора Купчинецької сільської ради Євтух Ірини Володимирівни від 08 жовтня 2024 року індексний номер 75432113. Неправомірність рішення державного реєстратора Купчинецької сільської ради Євтух Ірини Володимирівни підтверджується результатами перевірки, які оформлені Актом від 17.06.2025.

Позивач вказав, що із системного аналізу дій третьої особи ОСОБА_4 щодо реєстрації начебто закінченого будівництвом об`єкту, житлового будинку садибного типу загальною площею 49,5 кв.м. житловою площею 35,2 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 вбачається, що вони направлені не на настання юридичного факту, а на порушення переважного права Позивача на придбання 1/2 частки житлового будинку АДРЕСА_1 . Сам договір купівлі-продажу є таким, що приховує продаж 1/2 частки житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 без згоди іншого співвласника. Розуміючи, той факт, що інший співвласник висловить бажання придбати цю частку, третя особа ОСОБА_4 вчинив наступне.

Належна Третій особі ОСОБА_4 частка в будинку АДРЕСА_1 знаходилась на земельній ділянці з кадастровим номером :12:006:0029 площею 0,0304 га. З метою в майбутньому приховати відчуження частки в спільній частковій власності без згоди співвласника, Третя особа ОСОБА_4 поділив земельну ділянку на дві з наступними кадастровими номерами :12:006:0069 площею 0,0235 га та :12:006:0070 площею 0.0069 га.

13 вересня 2024 року земельну ділянку кадастровий номер :12:006:0069 площею 0,0235 га Третя особа ОСОБА_4 відчужив ОСОБА_5 .

Надалі, вказав позивач, вступивши в змову з державним реєстратором Купчинецької сільської ради Євтух Іриною Володимирівною, Третя особа ОСОБА_4 умисне подає заяву про реєстрацію речового права із завідомо неправдивим змістом, а державний реєстратор Купчинецької сільської ради Євтух Ірина Володимирівна, в порушення норм чинного законодавства, реєструє право власності на 1/2 житлового будинку, як окремо виділений об`єкт права власності, який в подальшому Третьою особою ОСОБА_4 був відчужений ОСОБА_5 .

Отже, вказав позивач, до договору купівлі-продажу земельної ділянки та розташованого на ній житлового будинку від 15 жовтня 2024 року слід застосувати норми, що регулюють купівлю-продаж частки в спільній частковій власності.

В подальшому, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить зокрема придбана нею частка у спірному майні. ЇЇ спадкоємцями є сини Відповідач ОСОБА_3 та Відповідач ОСОБА_2 .

Із вказаних підстав позивач просить перевести на нього права та обов`язки покупця та визнати за ним право власності на 1/2 частку житлового будинку на земельній ділянці з кадастровим номером :12:006:0070 площею 0.0069 га за адресом АДРЕСА_1 .

В підготовчому засіданні відповідач ОСОБА_2 подав зустрічний позов до третьої особи за первісним позовом ОСОБА_4 , вказавши третіми особами: позивача за первісним позовом ОСОБА_1 та відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, стягнення коштів та збитків.

В обґрунтування позовних вимог відповідач ОСОБА_2 вказав, що ОСОБА_4 мав право продавати спірне нерухоме майно як окремий об`єкт, лише у випадку набуття його у порядку встановленому законом (шляхом виділу чи поділу із спільної часткової власності ст.ст.364, 367 ЦК України). А оскільки він не набув права власності на відчужуване майно, як окремий об`єкт, а тому він не мав права вчиняти правочини щодо нього, так як воно не набуло статусу об`єкта цивільних прав, а відповідно і не було оборотноздатним об`єктом.

Враховуючи, що житловий будинок, котрий знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею - 49,5 кв. м., житлова площа - 35,2 кв.м., який до 04.10.2024 належав ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності в розмірі 1/2 частки від цілого будинку, і який був незаконно виведений із спільної часткової власності, без законних підстав самочинно утворено самостійний об`єкт нерухомості, він не набув статусу об`єкту цивільних прав як окремий об`єкт, а відповідно й оборотоздатності, а тому не міг бути предметом договору купівлі-продажу і в силу положень частини 1 статті 203, частини 1 статті 215 ЦК України є підстави для визнання такого правочину недійсним. Так як таке майно не є об`єктом права власності, а тому не може бути відчуженим.

Відповідач ОСОБА_2 вказав, що ОСОБА_4 приховав від покупця і її представника факт незаконності утворення відчужуваного об`єкта нерухомості. Адже при повідомленні про такий дефект, позивач за зустрічним позовом як представник покупця, звісно відмовився від такої угоди, адже крім незаконності сплати коштів ОСОБА_4 , позивач за зустрічним позовом отримує збитки у вигляді витрачених коштів на проведення невід`ємних покращень, і ризик позовів про переведення прав і обов`язків покупця, із відшкодуванням лише договірної ціни, без урахування витрат на покращення.

Відповідач ОСОБА_2 вказав, що позивач за первісним позовом вирішив скористатися вказаною ситуацією і бажає нажитися на біді людей, які вже вклали великі кошти в покращення спірного об`єкту, і отримати собі у власність спірний об`єкт за ціною, що зазначена у договорі.

Із вказаних підстав відповідач ОСОБА_2 у зустрічному позові до третьої особи за первісним позовом ОСОБА_4 просить визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки та розташованого на ній житлового будинку укладеного між продавцем ОСОБА_4 та покупцем ОСОБА_5 від імені якої діяв представник ОСОБА_2 , і який посвідчений 15.10.2024 приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Серкізовською Тетяною Леонідівною та зареєстрованого в реєстрі за №1163; застосувати наслідки недійсності правочину та: повернути у власність відповідача земельну ділянку з кадастровим номером :12:006:0070, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), площею 0,0069 га та розташований на ній житловий будинок, котрий знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 49,5 кв. м., житлової площі - 35,2 кв.м.; стягнути із ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 887 272 грн. в повернення коштів сплачених згідно недійсного правочину; збитків в розмірі 4 411 490 грн.; витрат по сплаті судового збору в розмірі 13 080,96 грн.; витрат пов`язаних з правничою допомогою адвоката в суді першої інстанції в розмірі 100 000 грн.; витрат по сплаті за експертизу в розмірі 20 000 грн.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Степанова О.В. заперечила щодо прийняття зустрічного позову до спільного розгляду із первісним позовом та їх об`єднання в одне провадження. Вказала, що згідно положень ст. 193 ЦПК України зустрічний позов може бути пред`явлений відповідачем до позивача за первісним позовом. Однак, вказала представник позивача, у нашому випадку зустрічний позов пред`являється відповідачем за первісним позовом ОСОБА_2 до третьої особи за первісним позовом ОСОБА_4 , що суперечить положенням ст. 193 ЦПК України, оскільки тлумачення положень ст. 193 ЦПК України дають підстави дійти лише одного висновку, що зустрічний позов відповідачем ОСОБА_2 може бути пред`явлений лише до позивача за первісним позовом ОСОБА_1 .

Крім цього, представник позивача адвокат Степанова О.В. вказала, що первісний позов не є взаємопов`язаним із зустрічним позовом оскільки вони виникають із різних правовідносин і зустрічний позов стосується окремого, самостійного спору.

Представник позивача наголосила, що зустрічний позов за своєю правовою природою є формою реалізації права відповідача на захист проти первісного позову та може бути пред`явлений виключно до первісного позивача.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Качур С.В. в підготовчому засіданні клопотання про прийняття зустрічного позову підтримав, просить його задовольнити у повному обсязі. Вказав, що положення ст. 193 ЦПК України не містять жодних обмежень чи застережень до кого із учасників може бути пред`явлений зустрічний позов.

Інші учасники справи в підготовче засідання не з`явились з невідомих на те суду причин, про день та час розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку.

Суд, проаналізувавши заявлене клопотання та його підстави, заслухавши думку представників учасників справи вважає, що клопотання про прийняття зустрічного позову в даній цивільній справі до задоволення не підлягає виходячи із наступного.

Відповідно до положень ст. 193 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Проаналізувавши положення ст. 193 ЦПК України, суд вважає, що тлумачення положень вказаної статті дають підстави зробити висновок про те, що зустрічний позов є формою реалізації прав відповідача на захист проти первісного позову, а тому може бути пред`явлений лише відповідачем до позивача за первісним позовом.

Проаналізувавши зміст, як первісного позову, який поданий у даній справі, так і зустрічного позову судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_2 зустрічний позов пред`являється до третьої особи за первісним позовом ОСОБА_4 , а не до позивача ОСОБА_1 , що суперечить положенням ст. 193 ЦПК України.

Суд зазначає, що спір за первісним позовом виник із правовідносин спільної часткової власності осіб на нерухоме майно та переважне право одного із співвласників на придбання частки іншого співвласника, яка відчужується, в той час, як спір за зустрічним позовом виник із договірних правовідносизн, зокрема дотримання вимог закону при укладенні договору купівлі-продажу нерухомого майна.

Отже, спори за первісним та зустрічним позовом виникають з різних правовідносин.

За вказаних підстав суд вважає, що відсутні законні підстави для прийняття зустрічного позову до спільного розгляду із первісним позовом у даній справі та їх об`єднання в одне провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. 193 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Качура Семена Васильовича про прийняття зустрічного ОСОБА_2 до спільного розгляду із первісним позовом ОСОБА_1 у цивільній справі №607/21956/25 відмовити.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Учасники справи мають право подати апеляційну скаргу на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення(виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддя В. Л. Дзюбич