Провадження №2/523/1699/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2025 р. м.Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Кисельова В.К.

за участю секретаря Дзюби Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунальне підприємство «Теплопостачання м. Одеси» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги ,-

ВСТАНОВИВ

В липні 2023р. Комунальне підприємство «Теплопостачання м. Одеси» (надалі КП «Теплопостачання міста Одеси») звернулось до суду ОСОБА_2 з позовом в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за опалення та гаряче водопостачання в розмірі 26076,78грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач забезпечує тепловою енергією квартиру АДРЕСА_1 в якій проживає відповідач та є споживачем послуг. Отримуючи послуги з постачання теплової енергії відповідач несвоєчасно сплачує вартість спожитих послуг, в результаті чого у нього виникла заборгованість в загальному розмірі 26076,78 грн. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду.

Заочним рішенням Суворовського районного м. Одеси суду від 06 грудня 2023 року у справі №523/11888/23 позовну заяву Комунального підприємства «Теплопостачання м. Одеси» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за опалення та гаряче водопостачання задоволено у повному обсязі, стягнуто з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Теплопостачання м. Одеси» заборгованість за опалення та гаряче водопостачання в розмірі 26076 гривень 78 копійок та судовий збір в розмірі 2684,00грн.

До Суворовського районного суду м. Одеси через систему «Електронний суд» 03.07.2024р. надійшла заява адвоката Глушко Ганни Миколаївни, подана від імені та в інтересах ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення у справі за позовом Комунального підприємства «Теплопостачання м. Одеси» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за опалення та гаряче водопостачання, оскільки з 18.12.2015р. ОСОБА_2 не має ніякого відношення до квартири АДРЕСА_1 , так як право власності на неї передано ОСОБА_1 згідно з договором дарування від 18.12.2015.

Ухвалою суду від 18.07.2024р. хаочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2023 року за позовом Комунального підприємства «Теплопостачання м. Одеси» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги скасовано справу та справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні на 07.11.2024р

07.11.2024р. надійшло клопотання від Комунального підприємства «Теплопостачання м. Одеси» в якому воно просить замінити неналежного відповідача ОСОБА_2 на належного ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 07.11.2024р. клопотання представника Комунального підприємства «Теплопостачання м. Одеси» було задоволено та було замінено неналежного відповідача ОСОБА_2 на належного ОСОБА_1 .

В судове засідання представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Савицький Я.І. подав до суду заяву, відповідно до якої просив справу розглянути у його відсутність, а також застосувати до виниклих правовідносин строки позовної давності. Так у заяві він посилається на те, що відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та ст. 231 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), строк позовної давності становить 3 (три) роки з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. Позовна заява позивача подана 14 липня 2023 року. Заборгованість нарахована за період з вересня 2016 року по березень 2023 року. Таким чином: частина заборгованості за період з вересня 2016 р. по липень 2020 р. (приблизно 47 місяців) виходить за межі строку позовної давності (3 роки до дати подання позову з 14 липня 2020 р.). загальний період заборгованості охоплює 79 місяців, з яких значна частина (понад 59%) є застарілою. Таким чином, вимоги Позивача про стягнення заборгованості за період

З вересня 2016 року по липень 2020 року пред`явлені з пропуском строку позовної давності. З липня 2020 року по березень 2023 року пред`явлені в межах строку позовної давності. Згідно з розрахунками Позивача, сума заборгованості за останні три роки (з липня 2020 по березень 2023 р.) становить 11 935 грн 51 коп. Відповідно, сума, щодо якої сплив строк позовної давності, становить: 26 076.78 грн.- 11 935,51 грн.=14 141,27грн.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні правовідносини.

Судом встановлено, що КП «Теплопостачання м. Одеси» постачає теплову енергію до квартири АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, з 18 грудня 2025р. власником квартири АДРЕСА_1 є відповідач ОСОБА_1 , який фактично є споживачем послуг з опалення та гарячого водопостачання (особовий рахунок НОМЕР_1 ).

Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та врегульовані положеннями ЦК України та ЖК України.

Згідно Статуту підприємства, метою його створення є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією.

Рішенням Одеської міської ради № 1173-V від 05.04.2007 року «Про визнання виконавців житлово-комунальних послуг у м. Одеса» КП «Теплопостачання м. Одеси» визначено виконавцем послуг з постачання теплової енергії на опалення та гарячої води у житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Одеси.

Згідно представленого розрахунку по вказану вище особовому рахунку КП «Теплопостачання м. Одеси» було визначено заборгованість ОСОБА_1 за спожиту теплову енергію станом на 01.03.2023р. в загальному розмірі 26076,78грн.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням. Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення, житлово-комунальні послуги поділяються на комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Опалення - це підтримка в закритому приміщенні температури, що нормується й необхідне для нормальної життєдіяльності людини, ведення технологічних процесів і інших цілей й має важливе значення для запобігання відволоженню, промерзанню, викривлення будівельних конструкцій.

Центральне опалення - послуга, яка передбачає подачу теплової енергії до кожної квартири для забезпечення опалення приміщень.

Відповідно до частини другої статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Частиною третьою статті 24 Закону України «Про теплопостачання» передбачено основні обов`язки споживача теплової енергії, зокрема своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Згідно зі статтями 19, 25 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісяця здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача сплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Зі змісту норм ст. ст. 20, 21 зазначеного Закону, споживач повинен укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, а також оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів.

Статтею 68 ЖК УРСР, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відповідачі зобов`язані регулярно, щомісяця оплачувати житлово-комунальні послуги.

В силу ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено законом.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).

Статтею 525 ЦК України вбачається, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 901 ЦК України).

Судом встановлено, що відповідач, отримавши послуги з опалення та гарячого водопостачання від позивача допустив прострочення оплати таких послуг на загальну суму 26076,78 грн. При цьому відповідачем не спростовано належними та допустимим доказами розрахунки заборгованості за отримані послуги з опалення та гарячого водопостачання.

Відповідач у відзиві на позов просив застосувати строки позовної давності, посилаючись на те, що позивач пропустив строк для подання позову.

З цього приводу суд приходить до наступного висновку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України карантин, який тривав до 30 червня 2023 року.

Законом України від 30 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Крім того на підставі п. 19 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України (в редакції з 17 березня 2022 року) вбачається, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Так у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України згідно із Указом Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 5-30 год. 24 лютого 2022 року, який діє до теперішнього часу.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 5 ст. 267 ЦК України встановлено, що якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Судом встановлено, що позовна заява подана до суду у липні 2023р., з наданого розрахунку заборгованості убачається, що заборгованість нарахована за період з вересня 2016р., оплати не здійснювались.

В той же час, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 до 22 травня 2020 року на всій території України карантин, який тривав до 30 червня 2023 року.

Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Позивач нараховував заборгованість з 26076,78 грн. за період з вересня 2016р. по березень 2023р..

Суд, вважає можливим застосувати строк позовної давності, починаючи з березня 2020р., а тому платежі які були нараховані до березня 2017р., у розмірі 3539 гривень 65 копійок є такими, що перебувають поза межами строку позовної давності.

Отже необхідно стягнути заборгованість за період з березня 2017р. по березень 2023р., що складає суму у розмірі 26076 гривень 78 копійок - 3539 гривень 65 копійок=22 537 гривень 13 копійок.

Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2684,00 грн.

Керуючись ст.ст.12,13,76,259, 263-265, 268,279 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Комунального підприємства «Теплопостачання м. Одеси» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за опалення та гаряче водопостачання - задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) на користь Комунального підприємства «Теплопостачання м. Одеси» () заборгованість за опалення та гаряче водопостачання в розмірі 22 537 гривень 13 копійок.

3. Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) на користь Комунального підприємства «Теплопостачання м. Одеси» () судовий збір в розмірі 2684,00грн.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.К. Кисельов

Повний текст рішення складено та підписано 29.12.2025 року.