Справа № 368/1414/25
Рішення

Іменем України

"22" грудня 2025 р. Кагарлицький районного суду Київської області в складі:

головуючого судді Іванюти Т.Є.

при секретарі Вареник О.Л.

під час судового засідання розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Обухівського відділу Державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (м.Обухів, вул. Київська, 5), Кагарлицької міської ради Обухівського району Київської області (м.Кагарлик, вул. Героїв Небесної Сотні, 1) про зняття арешту з нерухомого майна, визначення права власності на майно в порядку спадкування, -

встановив :

Позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне їй майно, до якої увійшла частка квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 є сином померлої ОСОБА_2 та спадкоємцем її майна за законом першої черги.

Інших спадкоємців на майно ОСОБА_2 , крім ОСОБА_1 не залишилося.

Для оформлення спадщини своєї матері ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Руденка A.B.

Згідно з повідомленням про наявність арешту на спадкове майно спадкодавця приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Руденка A.B. від 09.07.2025 року вих №130/02-14, в рамках спадкової справи №32/2021 до майна померлої ОСОБА_2 встановлено, що за даними Державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 10.09.2008 (17:40:19) з ініціативи Відділу державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області було за №7890802 зареєстровано арешт квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 на підставі ухвали (б/н) Кагарлицького районного суду Київської області від 05.09.2008 року.

Оскільки чинним законодавством передбачено, що видача свідоцтв про право на спадщину затримується нотаріусом до зняття арешту зі спадкового майна, то для оформлення спадкових прав після померлої ОСОБА_2 , ОСОБА_1 необхідно вирішити питання про зняття арешту.

З цією метою ОСОБА_1 звернувся до Обухівського відділу Державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Відповідач) про зняття арешту з квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Листом від 13.06.2025 року №104326 відповідач повідомив, що на спірну квартиру зареєстровано ряд обтяжень, а саме:

- номер обтяження: 7890802, підстава обтяження: ухвала б/н, видана 05.09.2008 року Кагарлицьким районним судом Київської області;

- номер обтяження: 9852680, підстава обтяження: постанова про відкриття виконавчого провадження б/н від 21.05.2010 Відділу Державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції;

- номер обтяження: 11713290, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, №19360141 від 09.09.2010 року Відділу Державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції.

Втім, надати детальну інформацію по виконавчих провадженнях не вбачається можливим, оскільки вони були знищені у зв`язку з закінченням строку зберігання завершених виконавчих проваджень.

Враховуючи викладене, вирішити питання про зняття арешту на даний час можливо виключно в судовому порядку.

А тому просить суд, зняти арешт з квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та визнати за ним право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Позивач в судовому засіданні позов підтримав.

Представник відповідача Кагарлицької міської ради в судове засідання не з`явився, просив слухати справу у його відсутність, проти позову не заперечують.

Представник відповідача Обухівського відділу Державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

Відповідно положень до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст. 4 ЦПК України) і що також гарантовано ст.124 Конституції України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).

Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов`язків учасниками справи, у тому числі й в частині подання ними доказів та заяви клопотань з приводу забезпечення доказів

Так в судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне їй майно, до якої увійшла частка квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 є сином померлої ОСОБА_2 та спадкоємцем її майна за законом першої черги.

Інших спадкоємців на майно ОСОБА_2 , крім ОСОБА_1 не залишилося.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), що передбачено ст. 1216 Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст.1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст.1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування, мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно зі ст.1297 Цивільного кодексу України право власності на спадкове майно набувається шляхом отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Для оформлення спадщини своєї матері ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Руденка A.B.

Згідно з повідомленням про наявність арешту на спадкове майно спадкодавця приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Руденка A.B. від 09.07.2025 року вих №130/02-14, в рамках спадкової справи №32/2021 до майна померлої ОСОБА_2 встановлено, що за даними Державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 10.09.2008 (17:40:19) з ініціативи Відділу державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області було за №7890802 зареєстровано арешт квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 на підставі ухвали (б/н) Кагарлицького районного суду Київської області від 05.09.2008 року.

Оскільки чинним законодавством передбачено, що видача свідоцтв про право на спадщину затримується нотаріусом до зняття арешту зі спадкового майна, то для оформлення спадкових прав після померлої ОСОБА_2 , ОСОБА_1 необхідно вирішити питання про зняття арешту.

З цією метою ОСОБА_1 звернувся до Обухівського відділу Державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Відповідач) про зняття арешту з квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Листом від 13.06.2025 року №104326 відповідач повідомив, що на спірну квартиру зареєстровано ряд обтяжень, а саме:

-номер обтяження: 7890802, підстава обтяження: ухвала б/н, видана 05.09.2008 року Кагарлицьким районним судом Київської області;

-номер обтяження: 9852680, підстава обтяження: постанова про відкриття виконавчого провадження б/н від 21.05.2010 Відділу Державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції;

-номер обтяження: 11713290, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, №19360141 від 09.09.2010 року Відділу Державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції.

Втім, надати детальну інформацію по виконавчих провадженнях не вбачається можливим, оскільки вони були знищені у зв`язку з закінченням строку зберігання завершених виконавчих проваджень.

Враховуючи викладене, вирішити питання про зняття арешту на даний час можливо виключно в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 Цивільного кодексу України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Оскільки ОСОБА_1 не є стороною у виконавчому провадженні, в рамках якого було накладено арешт на спадкову квартиру, то він не може звернутися до суду зі скаргою на бездіяльність посадової особи органу Державної виконавчої служби в порядку, передбаченому Розділом VII Цивільного процесуального кодексу України. Крім того, державний виконавець відділу виконавчої служби позбавлений можливості вчиняти виконавчі дії поза межами виконавчого провадження або відновлювати виконавче провадження, яке була закрито і знищено за строком зберігання.

Отже, порушене право ОСОБА_1 підлягає захисту у позовному провадженні одночасно з вирішенням питання про визнання за позивачем права власності на спірне майно.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень тау спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державній реєстрації прав підлягають, зокрема, заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, а інші обтяження.

При цьому необхідно зазначити, що обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Обтяження речових прав на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. З цього слідує, що обтяження, які підлягають державній реєстрації, вважаються припиненими з моменту державної реєстрації їх припинення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Законом до обтяжень віднесені: заборона відчуження, арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, а також інші обтяження.

Відповідно до ч.І, 2 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження", особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Статтею 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме# майно та їх обтяжень" визначено, що державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі: 1) рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, іцо набрало законної сили; 2) рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; 3) визначеного законодавством документа, на якому нотаріусом вчинено напис про накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна; 4) рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об`єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; 5) договору, укладеного в порядку, визначеному законом, яким встановлюється обтяження речових прав на нерухоме майно, чи його дубліката; 6) закону, яким встановлено заборону користування та/або розпорядження нерухомим майном; 7) інших актів органів державної влади та посадових осіб згідно із законом.

Отже, обтяження припиняються на підставі відповідних документів, які свідчать про припинення причини/обставини/підстави існування такого обтяження. Відповідно, документом, що є підставою для державної реєстрації припинення обтяження нерухомого майна може бути рішення суду, що набрало законної сили.

З огляду на викладене, наявність незнятого арешту на спадкове майно, який накладеного багато років тому, поза всяким сумнівом, порушує законні права позивача. Крім того, подальше існування арешту не є виправданим та необхідним, а тому наявні усі підстави для його зняття.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності надувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має з`ясовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

У випадку, коли нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що застосовується, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Передумовою для подачі позову до суду про визнання за ОСОБА_1 права власності на спадкове майно, є відсутність іншого, крім судового, шляху для визнання його права.

Таким чином, за наявності перешкод у оформленні спадкових прав через нотаріуса, спадкоємець може звернутися з позовом про визнання права власності до суду.

Отже, у випадку, коли нотаріусом обгрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні.

В постанові Великої палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі №643/3614/17 висловлено правовий висновок про те, що вимоги про звільнення майна з- під арешту, що грунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції.

Дане встановлено на підставі: копії паспорту, копії свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , копії свідоцтва про народження позивача, копії свідоцтва про право власності на житло, копії листа КП КОР «Південне БТІ», копії висновку про технічний стан нерухомого майна, копії повідомлення про наявність арешту на спадкове майно спадкодавця приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Руденка A.B., копії листа Обухівського ВДВС про відмову у знятті арешту.

Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини та враховуючи наявність накладеного арешту на спадкове майно позивача, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в іншій спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту захистити своє порушене право не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його права шляхом скасування такого арешту, а відтак і про задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. ст. 10, 89, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, 316, 317, 319, 386, 391 ЦК України, ст. ст. 11, 59, 71 ЗУ «Про виконавче провадження», суд,-

в и р і ш и в :

Позов задоволити

Зняти арешт з квартири за адресою: АДРЕСА_1 , номер обтяження: 7890802, підстава обтяження: ухвала б/н, видана 05.09.2008 року Кагарлицьким районним судом Київської області; номер обтяження: 9852680, підстава обтяження: постанова про відкриття виконавчого провадження б/н від 21.05.2010 Відділу Державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції; номер обтяження: 11713290, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, №19360141 від 09.09.2010 року Відділу Державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 15 днів.

Повний текст рішення виготовлено 22.12.2025 року.

Суддя : Т.Є. Іванюта.