КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

Іменем України

Справа №133/2192/25

22.12.2025 м. Козятин

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області

у складі: головуючої судді - Дем`янової Ж.М.,

за участі секретаря судового засідання Бірюкової Т.П.,

позивача: ОСОБА_1

представника позивача, адвоката Голуб Н.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Козятині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Махнівської сільської ради про визнання права власності за набувальною давністю,

встановив:

Стислий виклад позицій учасників справи.

До суду 19.06.2025 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Махнівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області про визнання права власності за набувальною давністю.

В обґрунтування поданого позову позивачем зазначено про те, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , однак, після розірвання шлюбу з чоловіком, разом з дітьми фактично з 15.02.2010 року без реєстрації проживає в іншому житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

З 15 лютого 2010 року вона проживає без реєстрації в житловому будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою : АДРЕСА_2 і безперервно володіє цим майном більше 10 років, доглядає за домоволодінням, підтримує його в належному стані, не допускає руйнування та його пошкодження, обробляє земельну ділянку прилеглу до будинку, відкрито, що є очевидним для всіх мешканців мікрорайону, де розташоване вказане домоволодіння.

Також вказує, що оплачує з лютого 2010 року регулярно рахунки за використану електроенергію, воду, спожитий природний газ та його постачання, телекомунікаційні послуги.

У зв`язку із викладеним, просила суд визнати за позивачем право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими будівлями під АДРЕСА_2 .

До суду 14.07.2025 надійшла заява від представника відповідача сільського голови Махнівської сільської ради про визнання позовних вимог в повному обсязі та розгляд позовної заяви без їх участі.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

До суду 19.06.2025 надійшла вищезазначена позовна заява.

Ухвалою суду від 26.06.2025 відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено здійснювати за правилами загального позовного провадження, викликати в судове засідання свідків.

Ухвалою суду від 27.08.2025 закрито підготовче провадження. Визначено призначити справу до судового розгляду та витребувати докази за клопотанням представника позивача, а також про виклик свідків.

До суду 14.07.2025 надійшла заява від представника відповідача сільського голови Махнівської сільської ради Кузьмінського П. про визнання позовних вимог в повному обсязі та розгляд позовної заяви без їх участі.

Інші заяви та клопотання від учасників справи, у тому числі про витребування доказів, до суду не надходили, процесуальні дії не вчинялись.

Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , однак фактично з 15.02.2010 року без реєстрації проживає в житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою Махнівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області від 14.01.2015 59 та від 09.11.2021 №1945, а також показаннями свідків.

Позивач проживає у вказаному володінні з дитиною після розлучення з чоловіком з дозволу Махнівської сільської ради.

Згідно із запису погосподарської книги Махнівської сільської ради за 1991-1995 роки № 23 зазначене вище домоволодіння належало ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (мати, громадянство-росіянка), яка 17.07.1991 вибула у Воркуту, а також ОСОБА_3 (голова сім`ї), ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно із запису погосподарської книги Махнівської сільської ради за 1996-2000 роки № 28 зазначене вище домоволодіння належало ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (мати, громадянство-росіянка), яка ІНФОРМАЦІЯ_3 вибула у Воркуту, а також ОСОБА_3 (голова сім`ї), ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка ІНФОРМАЦІЯ_3 вибула до рф у Воркуту.

Згідно із запису погосподарської книги Махнівської сільської ради за 2001-2005 роки № 28 зазначене вище домоволодіння належало ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (мати, громадянство-росіянка), яка ІНФОРМАЦІЯ_4 померла (актовий запис №22), а також ОСОБА_3 (голова сім`ї), ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка ІНФОРМАЦІЯ_3 вибула до рф у Воркуту.

Згідно із записів погосподарської книги Махнівської сільської ради за 2011-2015 роки № 25, за 2021-2025 роки зазначений вище житловий будинок з господарськими будівлями рахується за ОСОБА_3 , яка (вибула).

Показаннями свідків у судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , приблизно у 1963 році виїхала до російської федерації і місце її перебування невідоме.

Судом встановлено, що в житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 ніхто не зареєстрований, що підтверджується довідкою Махнівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області від 09.11.2021 № 1944, а щодо наявності записів в погосподаоській книзі про ОСОБА_3 позивач дізналась під час збирання доказів для подання позовної заяви.

З 15 лютого 2010 року ОСОБА_1 проживає без реєстрації в житловому будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 і безперервно володіє цим майном більше 10 років, доглядаю за домоволодінням, підтримує його в належному стані, не допускаю руйнування та його пошкодження, обробляє земельну ділянку прилеглу до будинку, відкрито, що є очевидним для всіх мешканців, де розташоване вказане домоволодіння.

Вказані обставини підтверджується довідкою Махнівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області від 09.11.2021 №1945, а також рахунками за використану електроенергію, воду, спожитий природний газ та його постачання, телекомунікаційні послуги з лютого 2010 року (копії розрахункової книжки по оплаті за квартиру, комунальні та інші послуги та електроенергію №44; розрахункової книжки на сплату за електроенергію 2010-2014 р.р.; розрахункової книжки з оплати за природний газ особовий рахунок № НОМЕР_1 ; договір про надання населенню послуг з газопостачання №11783 від 01.12.2009.

Крім того, вказані обставини підтверджуються показами свідка, ОСОБА_4 , яка є сусідкою позивача та проживає у будинку поруч останні 56 років.

Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_2 , складеного 02 грудня 2021 року домоволодіння складається в цілому з житлового будинку літера А (рік побудови 1950 ), господарські будівлі: прибудова літера «а2» (рік побудови 1950 ), альтанка літера «Б» (рік побудови 1991). Загальна площа житлового будинку літера «А» складає 57,5 кв.м, з яких: житлова площа становить 43,0 кв.м., допоміжна площа становить 11,0 кв.м. і літні, неопалювальні приміщення площею 3,5 кв.м.

Згідно з висновком оцінювача про вартість індивідуального житлового будинку встановлено, що об`єкта оцінки житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою : АДРЕСА_2 становить 158 125 грн. 00 коп.

Даний житловий будинок з господарськими будівлями, ще станом на 1992 рік готовий до експлуатації, придатний для проживання, перебуває в задовільному технічному стані, електропостачання, газопостачання та автономне опалення, в ньому виконані внутрішні ремонтні роботи, проведено комунікації та укладено договори з обслуговуючими організаціями і на день звернення до суду з даним позовом у ньому проживає позивач зі своїм сином, що підтверджується висновком оцінювача від 02.12.2021 року.

Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Розглянувши позовну заяву, взявши до уваги аргументи сторін, дослідивши наявні письмові докази на предмет їх належності, допустимості та достовірності, як кожного доказу окремо, та і у сукупності та взаємозв`язку, суд встановив фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, які склалися між сторонами, та дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За положеннями частин першої та четвертої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Аналізуючи зазначені норми права та встановлені в судовому засіданні обставини підтверджені належними та допустимими доказами в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 добросовісно заволоділа чужим майном, а саме: житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , власника якого фактично немає, і продовжує відкрито та безперервно ним володіти більше десяти років.

Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією висловленою в п.п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», що особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановленоЦК України. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч. 3ст. 344 ЦК України).

У постанові Великої Палати Верховного від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 вказано, що правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 Цивільного кодексу України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

У подальшому ця правова позиція була неодноразово підтверджена та розвинута Верховним Судом. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.05.2019 у справі № 910/17274/17 зазначила, зокрема: правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 Цивільного кодексу України, а саме: -наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; -законність об`єкта володіння; -добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; -сплив установлених строків володіння; -відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю; -для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація) (п. 43); -аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до ст. 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків; -при вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом; -володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном; -крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього (п. 46); -звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю; -підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність; -наявність у володільця певного юридичного титулу, володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник; -володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності (п.п. 47, 55); -якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності добросовісність заволодіння майном (п. 48); -відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння; -при цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння; -володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник (п. 50); -давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим; тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений уЦК України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи; для нерухомого майна такий строк складає десять років (п. 52); -набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх вказаних умов у сукупності (п. 54).

Аналогічні правові позиції Верховний Суд висловив і в ряді інших своїх судових рішень, а в постанові від 28.04.2020 у справі № 552/1354/18 вказав також на те, що:

-за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено;

- позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником.

Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 Цивільного кодексу України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.

Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.

Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування; не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі.

Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у Цивільному кодексіУкраїни строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років.

Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду.

Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

Під час розгляду справи позивачем зазначено, а відповідачем не спростовано, що з 2010 року позивач проживає у вказаному будинку, добросовісно володіє ним, відкрито та безперервно і користується більше десяти років. З вимогами про те, що вона незаконно ним володіє і користується ніхто до неї не звертався, в тому числі і представники громади.

Враховуючи що позивачем доведено наявність сукупності обставин необхідних для набуття права власності за набувальною давністю, а саме її добросовісне, відкрите та безперервне володіння нерухомим майном, відповідачем не надано належних доказів на спростування зазначених обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ЦК України, постановою Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.95, ст.ст. 4, 76-89, 141, 258, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 до Махнівська сільська рада Хмільницького району Вінницької області, , про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на на житловий будинок з господарськими будівлями під АДРЕСА_2 за набувальною давністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Реквізити учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_2 ) адреса реєстрації проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Махнівська сільська рада Хмільницького району Вінницької області код ЄДРПОУ 133, с.Махнівка, вул.Нікольського, 15, Хмільницький район, Вінницька область.

Суддя Жанна ДЕМ`ЯНОВА