Справа № 344/5260/25
Провадження № 22-ц/4808/1547/25
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів: Василишин Л.В., Баркова В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Зачепіло Зоряна Ярославівна, на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 серпня 2025 року, ухвалене суддею Пастернак І.А. в м. Івано-Франківськ, повний текст якого складено 13 серпня 2025 року, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2025 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю Споживчий центр звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 20 409,96 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 13.09.2023 р. укладено Кредитний договір (оферти) № 13.09.2023-100000304.

Відповідно до умов Договору позичальнику - відповідачу надано кредит у розмірі 13 000 грн, що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 13.09.2023, строком на 42 дні. Заявка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) з якою Позичальник ознайомився під час укладення кредитного договору. Відповідно до умов кредитного договору № 13.09.2023-100000304 від 13.09.2023 р (надалі «Договір») Позичальнику надається Кредит на наступних умовах: Дата надання/видачі кредиту - 13/09/2023; Сума Кредиту: 13 000 грн. 00 коп. Строк, на який надається Кредит - 42 дні з дати його надання. Дата повернення (виплати) кредиту - 24.10.2023; Період користування кредитом кожні наступні 14 днів з дня надання кредиту (надалі "черговий період"). Продовження строку, на який надається кредит, не передбачене. У Позичальника та Кредитодавця відсутнє право продовжувати строк кредитування або строк виплати кредиту.

Відповідно до Договору від 13.09.2023 та квитанції про перерахунок коштів Кредитором надано Позичальнику кредит у розмірі 13 000 грн. строком на 42 дні, відповідачем 13.09.2023 отримано кредитні кошти у розмірі 13 000 грн. Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконано в повному обсязі.

В свою чергу ОСОБА_1 свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим на 24.10.2023 утворилась заборгованість у розмірі 20 409,96 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 13 000 грн., по процентах в розмірі 5459,96 грн., по комісії в розмірі 1 950 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр».

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 серпня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 20 409,96 грн. задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 13.09.2023-100000304 від 13.09.2023 року в сумі 20 409 (двадцять тисяч чотириста дев`ять) грн. 96 коп., з яких 13 000 грн. - основний борг, 5 459,96 грн. - проценти; 1 950 - комісія.

Рішення суду мотивовано тим, що позовні вимоги є доведеними та обґрунтованими.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги

Не погодившись із рішенням суду ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Зачепіло З.Я., подав апеляційну скаргу, оскільки вважає рішення незаконним та необґрунтованим.

Зокрема, зазначає, що відповідач є особою, яка бере участь у бойових діях, що підтверджується Посвідченням № НОМЕР_1 , Довідкою про безпосередню участь особи у заходах необхідних для забезпечення оборони України від 03.08.2023 року, також Довідкою від 26.10.2024 року підтверджується те, що ОСОБА_1 дійсно в період з 02.06.2024 року по 28.10.2024 року в складі зведеного загону Головного управління Національної поліції у Волинській області під умовним найменуванням «Скеля», з метою організації взаємодії Національної Поліції України з Державною прикордонною службою України під час виконання бойових (спеціальних) завдань із забезпечення дотримання режиму державного кордону України, участі згідно із законодавством України органів та підрозділів поліції в захисті державного суверенітету України та її територіальної цілісності, а також для відсічі збройної агресії російської федерації проти України, виконання завдань територіальної оборони, забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану. На підставі викладеного та керуючись ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», положеннями Постанови Правління Національного Банку України від 06.08.2009 року № 461 «Про заходи щодо забезпечення погашення кредитів» просить надати можливість ОСОБА_1 здійснити оплату за Кредитними договорами, шляхом виплати суми основного боргу (тіло кредиту) та списати нараховані проценти.

Вказує, що позивачем не надано пояснення щодо суми заборгованості за процентами у розмірі 5 459,96 грн. У кредитному договорі № 13.09.2023-100000304 від 13.09.2023 року сторони погодили суму договору у розмірі 13 000 грн (тринадцять тисяч) гривень, строк дії Договору - 42 днів, тобто, до 24.10.2023 року, ОСОБА_1 повинен сплатити орієнтовну загальну вартість позики 19008,86 грн разом із процентною ставкою за користування кредитом. Крім того, з наданих розрахунків не вбачається, як саме нараховувались проценти за користування кредитними коштами, так як серед наданих позивачем матеріалів справи, не було в наявності таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, де б зазначалися: дата видачі кредиту, дата повернення позики, чиста сума кредиту та нараховані проценти за користування кредитом.

Крім того, вказує, що незрозуміло як саме нараховувалися проценти, так як у Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором № 13.09.2023-100000304 від 13.09.2023 про споживчий кредит, укладений між сторонами, зазначено: чиста сума кредиту у розмірі - 13 000,00 грн., проценти за користуванням кредиту у розмірі 4058, 86 грн., та загальна вартість кредиту - 19008, 86 грн, в той момент, як позивач просив стягнути з ОСОБА_1 загальну суму заборгованості 20409, 96 грн., з яких сума заборгованості за відсотками - 5 459, 96 грн. Таким чином, різниця в 1401,10 грн, яка заявлена у позові понад погоджену суму процентів, є незрозумілою та жодним чином не підтверджена належними доказами.

Також зазначає, що кредитним договором передбачено комісію, пов`язану з наданням Кредиту, у розмірі 1950,00 грн, що є незаконним, тому умова про сплату комісії є нікчемною.

Стверджує, що у матеріалах справи відсутні будь-які належні, допустимі і достатні докази перерахування кредитних коштів за кредитним договором № 13.09.2023-100000304 від 13.09.2023 року позичальнику відповідно до вимог ст.ст. 526, 1054, 1088 ЦК України.

Отже, скаржник погоджується із позовними вимогами частково, а саме не заперечує щодо повернення тіла кредиту у розмірі 13 000, 00 грн. та процентів у розмірі 4058, 86 грн., а іншій частині позовних вимог просить відмовити. З урахуванням цього просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково щодо стягнення тіла кредиту у розмірі 13 000 грн та процентів у розмірі 4058, 86 грн, а іншій частині позовних вимог відмовити

Позиція інших учасників справи

Позивач ТОВ «Споживчий центр» з доводами апеляційної скарги не погодився, подав відзив, у якому, зокрема, зазначає, що кредитний договір №13.09.2023-100000304 від 13.09.2023 р. укладено в електронній формі, яка законодавчо прирівнюється до письмової. Сторона позивача подала до суду у порядку, передбаченому ст. 100 ЦПК України копію електронного кредитного договору №13.09.2023-100000304 разом з позовною заявою. Позивачем було перераховано кошти на картковий рахунок відповідача, номер якого зазначено ним у кредитному договорі (заявці), за допомогою інтернет-еквайрингу Liqpay. Відтак, квитанція і є первинним платіжним документом. Відповідачем при оформленні заявки було зазначено повний номер картки (електронного платіжного засобу відповідача), але відповідно до Постанов Правління Національного банку України позивач не може зазначати та зберігати у договорах, інших документах повний номер особистого електронного платіжного засобу відповідача. Загальні витрати за договором є співмірними, враховуючи строк кредитування. Жодних нарахувань поза межами строку кредитування, зокрема, у порядку, передбаченому ст. 625 ЦК України, позивачем не здійснювалось, а позовні вимоги не заявлялись. Щодо комісії за кредитним договором вказує, що у п. 9 Заявки кредитного договору №13.09.2023-100000304 (кредитної лінії) зазначено: «Комісія, пов`язана з наданням Кредиту (надалі "Комісія") 15% від суми Кредиту та дорівнює 1950 грн. 00 коп. Розраховується шляхом множення суми Кредиту (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні. Нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту». Відтак, комісія пов`язана із наданням послуги, а саме: перерахування Кредитодавцем коштів на рахунок, вказаний Позичальником, з використанням стороннього сервісу інтернет-еквайрингу. З огляду на те, ТОВ «Споживчий центр» надає кошти у кредит без відкриття рахунків у власній установі, на відміну від банківського кредиту, то плата за надання кредиту, на картку, зазначену позичальником, є виправданим. Відповідач не був позбавлений права отримати кредит у відділенні ТОВ «Споживчий центр» (ТМ «ШвидкоГроші»), уникнувши додаткових витрат.

Просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Позиція Івано-Франківського апеляційного суду

Відповідно до частини першої, третьої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, судове засідання не проводиться.

Враховуючи категорію справи та ціну позову, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Фактичні обставини справи

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 13.09.2023 року відповідач ОСОБА_1 погодив пропозицію ТОВ «Споживчий центр» про укладення кредитного договору (оферти), відповідно до пункту 1.1 якої, дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта) є пропозицією Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (в подальшому Кредитодавець) укласти електронний кредитний договір (оферту) у порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію", і не є ні договором приєднання/його частиною у розумінні ст.634 Цивільного кодексу України, ні публічним договором у розумінні ст.633 Цивільного кодексу України .

Згідно пункту 1.12. вид фінансових послуг, що надаються Кредитодавцем Позичальнику: надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту.

Пункт 1.13. порядок дій фінансової установи в разі невиконання позичальником обов`язків згідно з договором про споживчий кредит Товариство діятиме у порядку, передбаченому чинним законодавством, зокрема, Товариство має право звернутись до суду за захистом своїх порушених прав.

Відповідно до пункту 3.1. за цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати Кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити Проценти, Комісію.

Згідно пунктів 3.3. Кредитодавець надає Позичальнику Кредит на наступних умовах: дата надання/видачі кредиту, сума Кредиту, строк, на який надається Кредит, дата повернення (виплати) кредиту, проценти за користування Кредитом (Проценти), графік платежів встановлюються у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; тип кредиту: фінансовий кредит (а.с.18-зворот -21).

Відповідно до заявки та відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №13.09.2023-100000304 (кредитної лінії) та умов кредитного договору № 13.09.2023-100000304 від 13.09.2023 позичальнику надається кредит на наступних умовах: дата надання/видачі кредиту 13.09.2023; сума кредиту: 13 000 грн.; строк, на який надається кредит - 42 дні з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту 24.10.2023;. Продовження строку, на який надається кредит, не передбачене. У Позичальника та Кредитодавця відсутнє право продовжувати строк кредитування або строк виплати кредиту

Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит (надалі - "процентна ставка"). Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку

Комісія, пов`язана з наданням Кредиту (надалі "Комісія") 15% від суми Кредиту та дорівнює 1950 грн. 00 коп. Розраховується шляхом множення суми Кредиту (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні. Нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту.

Неустойка: 130 грн. 00 коп. за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Зазначені документи підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором.(а.с.22-23).

Вказані вище умови також підтверджені паспортом споживчого кредиту, який також підписаний позичальником одноразовим ідентифікатором (а.с.24-25).

Згідно квитанції від 13.09.2023 року ТОВ «Споживчий кредит» надано ОСОБА_1 кредит у сумі 13 000 грн. шляхом зарахування коштів на його банківську картку (а.с.14).

Відповідно до довідки розрахунку за кредитним договором № 13.09.2023-100000304 від 13.09.2023 року заборгованість ОСОБА_1 становить 20 409,96 грн., з яких 13 000 грн. - основний борг, 5 459,96 грн. - проценти; 1 950 - комісія (а.с.13).

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII (надалі - Закон № 675-VIII) від 03.09.2015, який набрав чинності 30.09.2015, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У ст. 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону № 675-VIII).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 ст. 11 Закону № 675-VIII).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону № 675-VIII).

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України).

Судом першої інстанції правильно встановлено, що на підставі кредитного договору №13.09.2023-100000304, укладеного 13.09.2023 року в електронному вигляді, відповідач отримав кредит у розмірі 13000 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що у матеріалах справи відсутні будь-які належні, допустимі і достатні докази перерахування кредитних коштів за кредитним договором № 13.09.2023-100000304 від 13.09.2023 року позичальнику відповідно до вимог ст.ст. 526, 1054, 1088 ЦК України, колегія суддів відхиляє, оскільки такі повністю спростовуються матеріалами справи, а саме квитанцією від 13.09.2023 року, якою підтверджується, що ТОВ «Споживчий кредит» надано ОСОБА_1 кредит у сумі 13 000 грн. шляхом зарахування коштів на його банківську картку.

Позивач вказував, що за кредитним договором № 13.09.2023-100000304 від 13.09.2023 року заборгованість ОСОБА_1 становить 20 409,96 грн., з яких 13 000 грн. - основний борг, 5 459,96 грн. - проценти; 1 950 - комісія (а.с.13).

Що стосується заборгованості за процентами у розмірі 5459,96 грн, то така відповідає умовам кредитного договору, згідно якого сума основного боргу становить 13000 грн., період нарахування процентів 42 дні, процентна ставка 1% на день (13000х1%х42=5460). Арифметичний розрахунок процентів правильний.

З цих підстав доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано пояснення щодо суми заборгованості за процентами у розмірі 5 459,96 грн. не заслуговують на увагу.

Даючи оцінку доводам апеляційної скарги про те, що кредитним договором передбачено комісію, пов`язану з наданням Кредиту, у розмірі 1950,00 грн, що є незаконним, тому умова про сплату комісії є нікчемною, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

У п. 9 Заявки до кредитного договору №13.09.2023-100000304 передбачено, що комісія, пов`язана з наданням Кредиту (надалі "Комісія") 15% від суми Кредиту та дорівнює 1950 грн. 00 коп. Розраховується шляхом множення суми Кредиту (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні. Нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту.

Згідно із п. 4 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» №1734-VIII загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Виходячи з аналізу вимог п.4 ч.1 ст. 1,ч.2 ст.8, ч.1 ст.1, ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», роз`яснень Великої Палати Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року по справі №496/3134/19 щодо застосування ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.

Спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також стягувати суму несплаченої вищевказаної комісії з відповідача (в т.ч. і в судовому порядку).

Отже, нарахування на підставі Кредитного договору комісії у розмірі 15 % від суми кредиту, що становить 1950 грн, та її стягнення кредитором не суперечить закону.

Що стосується доводів апеляційної карги про те, що відповідач є особою, яка бере участь у бойових діях і прохання надати можливість відповідачу здійснити оплату за Кредитним договором шляхом виплати суми основного боргу (тіло кредиту) та списати нараховані проценти, колегія суддів, враховує таке.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» сфера дії цього Закону поширюються на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, державних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями, Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, розвідувального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (далі - військових формувань, правоохоронних та розвідувальних органів), які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань, правоохоронних та розвідувальних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, у тому числі на території держави-агресора, під час їх безпосередньої участі у здійсненні та/або забезпеченні здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією проти України, а також на членів їх сімей.

З наведеної норми вбачається, що сфера дії Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» поширюється на військовослужбовців правоохоронних органів спеціального призначення.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач у період часу з 17.11.2022 по 31.12.2022 брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в районах та в період здійснення зазначених заходів (а.с.51); з 02.06.2024 по 28.10.2024 в складі зведеного загону ГУНП в Івано-Франківській області відряджений до Зведеної бригади поліції при ГУНП у Волинській області під умовним найменуванням Скеля, з метою організації взаємодії Національної поліції України з ДПС України під час виконання бойових завдань, із забезпечення дотримання режиму державного кордону України, участі згідно із законодавством України органів та підрозділів поліції в захисті державного суверенітету України та її територіальної цілісності, а також для відсічі збройної агресії російської федерації проти України, виконання завдань територіальної оборони, забезпечення та здійснення правового режиму воєнного стану (а.с.52).

Водночас, місцевий суд дійшов правильного висновку про відсутність у матеріалах справи доказів того, що відповідач ОСОБА_1 брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України у період як укладення кредитного договору (13.09.2023 року) так і нарахування процентів за кредитним договором з 13.09.2023 року по 24.10.2023 року.

Отже, оскільки позивачем доведено підстави для стягнення заборгованості за кредитним договором № 13.09.2023-100000304 від 13.09.2023 року в сумі 20 409 грн. 96 коп., з яких 13 000 грн. - основний борг, 5 459,96 грн. - проценти; 1 950 комісія, а відповідач не спростував вказаних позовних вимог, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оцінивши усі надані докази у справі, місцевий суд дійшов правильного висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Вирішуючи цей спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини у справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому задоволенню не підлягає.

Щодо оскарження постанови суду апеляційної інстанції

Згідно вимог пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Отже, зазначена справа є малозначною в силу вимог закону, тому судове рішення у цій справі в касаційному порядку оскарженню не підлягає, проте у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, воно може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Зачепіло Зоряна Ярославівна, залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 серпня 2025 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, а у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий І.О. Максюта

Судді: Л.В. Василишин

В.М. Барков