КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року місто Київ.

Справа № 361/1183/22

Апеляційне провадження № 22-ц/824/15555/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Желепи О.В. (суддя-доповідач), Поліщук Н.В., Соколової В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Фомін Михайло В`ячеславович на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2025 року про повернення подання без розгляду (ухвалену у складі судді Гізатуліної Н.М., інформація щодо дати складення повного тексту ухвали - відсутня)

за поданням Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку,-

ВСТАНОВИВ

У липні 2025 року Броварський відділ державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) засобами поштового зв`язку звернулося до суду із зазначеним поданням (заявою).

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2025 року подання Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку повернуто без розгляду.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Фомін М.В. 11 серпня 2025 року через систему «Електронний суд» подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, якою просить скасувати ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2025 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не врахував того, що норма передбачена ч.10-11 ст. 440 ЦПК України є спеціальною і визначає особливий порядок розгляду таких подань, не передбачаючи обов`язку виконавця надсилати копії подання заінтересованим особам.

Відповідно до ч. 2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За змістом ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Повертаючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що звертаючись до суду із поданням про вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку виконавець не виконав вимоги ч. 2 ст. 183 ЦПК України та не надав суду докази направлення подання іншим учасникам справи, суддя дійшла висновку про повернення без розгляду на підставі ч. 4 ст. 183 ЦПК України.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може погодитись, виходячи із наступних обставин.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 5 ЦПК України передбачено здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства.

Згідно з ч. 4 ст. 50 Закону «Про виконавче провадження» після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставленого третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам. У разі, якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Процесуальний порядок розгляду та вирішення цього питання встановлений у частинах 10 та 11 ст. 440 ЦПК. Питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд негайно розглядає подання державного виконавця, приватного виконавця без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Колегія суддів зазначає, що вказана норма є спеціальною і визначає особливий порядок розгляду таких подань, не передбачаючи обов`язку виконавця надсилати копії подання заінтересованим особам.

Частина 2 ст. 183 ЦПК України вимагає подачі доказів надіслання копій до заяв, скарг, клопотань чи заперечень. Проте, подання виконавця за ст. 440 ЦПК України не підпадає під цей перелік, оскільки має окремий процесуальний режим, визначений розділом VI ЦПК України.

Верховний Суд у постанові від 27 січня 2021 року у справі №569/13154/20 зазначив, що розділ VI ЦПК України встановлює окремий порядок розгляду питань, пов`язаних із виконанням судових рішень, який не передбачає застосування загальних норм, таких як ст. 183, до спеціальних процедур, передбачених ст. 440 ЦПК України.

Аналогічний висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 липня 2020 року у справі №488/3753/17-ц, де зазначено, що виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд, а процесуальні норми розділу VI мають пріоритет над загальними.

Суд першої інстанції, застосовуючи ч. 2 ст. 183 ЦПК України до подання за ст. 440 ЦПК України, допустив порушення норм процесуального права, що призвело до необґрунтованого повернення подання без розгляду. Такий підхід є надмірним формалізмом, який обмежив право виконавця на судовий розгляд, що суперечить ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з вимогами ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Отже, ухвала Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2025 року постановлена з порушенням норм процесуального права, перешкоджає подальшому провадженню у справі,а тому підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, а відтак апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Фомін Михайло В`ячеславович - задовольнити.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2025 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий О.В. Желепа

Судді Н.В. Поліщук

В.В. Соколова