У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва

у складі головуючого судді Ковбасюк О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Білоус А.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Подільського району м. Києва про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В :

У провадженні суду перебуває вказана цивільна справа.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, 17.12.2025 подав через електронну пошту суду клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Суд, заслухавши думку позивача та його представника, ухвалив проводити розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Вирішуючи клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, предметом даного спору є:

- визнання незаконним та скасування наказу в.о. директора КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2 Подільського району м. Києва» від 18.07.2025 № 251 про відсторонення ОСОБА_1 від роботи;

- визнання незаконним та скасування наказу в.о. директора КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2 Подільського району м. Києва» від 06.08.2025 № 282 про продовження відсторонення ОСОБА_1 від роботи;

- стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Сторона позивача позовні вимоги підтримує та просить відмовити у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі, вказуючи на його безпідставність.

У поданому клопотанні представник відповідача стверджує про наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, вказуючи на те, що 30.09.2025 позивач був звільнений з посади сторожа на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України, а тому предмет спору у даний справі припинив існувати внаслідок настання обставин, що усунули спірні правовідносини.

Вирішуючи обґрунтованість таких доводів представника відповідача, суд виходить із наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є гарантією того, що учасник справи, незалежно від рівня фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, має можливість забезпечити захист своїх прав та інтересів.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

За загальним правилом, визначеним у статях 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Таким чином, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Основним завданням суду є ухвалення обов`язкового рішення, яке безпосередньо припиняє спір, а не виводить його на новий рівень для сторін, які в будь-якому випадку не можуть між собою домовитися.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема, шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Подібного правового висновку Верховний Суд дійшов у постановах: від 10.04.2019 у справі №456/647/18, від 13.05.2020 у справі №686/20582/19-ц, від 09.09.2020 у справі №750/1658/20.

Ураховуючи наведені вище положення законодавства та судової практики, суд вважає, що в даному випадку відсутні підстави для закриття провадження у справі, оскільки на час пред`явлення позову предмет спору існував.

Крім того, судом враховується, що предметом спору є не лише скасування наказів про відсторонення та продовження відсторонення позивача від роботи, але й стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Отже, зі змісту правовідносин, які склалися між сторонами, вбачається, що між сторонами наявний спір, який потребує вирішення у судовому порядку, шляхом ухвалення судового рішення з обґрунтуванням доводів та заперечень сторін.

Із урахуванням наведеного, суд вважає, що клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України задоволенню не підлягає.

Судом також встановлено, що відповідачем не виконано вимоги ухвали суду від 28.08.2025 в частині витребування у нього доказів, а саме не надано довідку про суми доходів, виплачених ОСОБА_1 за період з січня по серпень 2025 року.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребує відповідні докази.

Ураховуючи наведене, з метою повного, всебічного та об`єктивного встановлення усіх обставин справи, а також правильного вирішення спору по суті, суд вважає за необхідне повторно витребувати у КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Подільського району м. Києва довідку про доходи ОСОБА_1 за останні шість місяців його роботи на підприємстві.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 13, 84, 255, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Подільського району м. Києва про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Витребувати у Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Подільського району м. Києва (місцезнаходження: м. Київ, просп. Свободи, буд. 22) довідку про доходи ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за останні шість місяців його роботи на підприємстві.

Встановити строк для подання витребуваних доказів - 10 днів з дати отримання копії даної ухвали.

Роз`яснити відповідачу, що відповідно до частин 6-9 ст. 84 ЦПК України будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази.

Розгляд справи відкласти на 10 год. 00 хв. 23.01.2026.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяО. О. Ковбасюк