ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/634/25 Головуючий суддя І інстанції Зелінська І. В.
Провадження № 22-ц/818/5682/25 Суддя доповідач Яцина В.Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Яцини В.Б.

суддів колегії: Пилипчук Н.П., Мальованого Ю.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Слобідського районного суду м. Харкова від 06 жовтня 2025 року у справі № 641/634/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання правничої допомоги,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , у якій просив поновити строк звернення до суду у справі № 639/1041/22, визнати причини його пропуску поважними, стягнути з відповідача 10000 грн. за надану професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи № 639/1041/22 відповідно до додаткового договору про надання правничої допомоги від 30.06.2024, а також судовий збір у розмірі 3028 грн.

Позов мотивовано тим, що у провадженні Комінтернівського районного суду м. Харкова перебувала справа про встановлення факту проживання однією сім`єю, зміну черговості права на спадкування та визнання права власності на частку у спільному сумісному майні. 24.09.2024 судом було ухвалено рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково: встановлено факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Відповідно до договору про надання правничої допомоги від 04.02.2022 та додаткового договору від 30.06.2024 ОСОБА_1 з адвокатом Войцуном І.Г. досягли домовленостей щодо вартості надання адвокатом правничої допомоги у сумі 15000 грн. та 10000 грн. відповідно.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 підтвердив намір здійснити оплату за додатковим договором від 30.06.2024 та надав гарантовану заяву від 19.09.2024 про виплату відповідно до зазначеного додаткового договору 10000 грн. за надану професійну правничу допомогу, ОСОБА_2 не подав до суду заяву про відшкодування витрат на правничу допомогу в межах розгляду справи № 639/1041/22 до закінчення судових дебатів. У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за додатковим договором про надання правничої допомоги від 30.06.2024, а саме несплатою на момент подання позову на користь позивача грошових коштів у сумі 10000 грн., позивач був змушений звернутися до суду з цим позовом.

Рішенням Слобідського районного суду м. Харкова від 06 жовтня 2025 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за додатковим договором про надання правничої допомоги від 30.06.2024 у розмірі 10000 (десять тисяч) грн.

В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 (двадцять) коп.

Не погодившись із зазначеним рішенням, відповідач ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Слобідського районного суду м. Харкова від 06 жовтня 2025 року.

Скарга мотивована тим, що судом не надано належної оцінки доказам, а висновки, викладені в рішенні, не відповідають обставинам справи.

Пояснює, що сторонами у справі було укладено договір про надання правової допомоги від 04.02.2022 та додаткову угоду від 30.06.2024. Водночас ні умовами зазначеного договору, ні умовами додаткової угоди не було визначено умов і порядку виплати винагороди за надані послуги правової допомоги у розмірі 10000 грн.

Зауважує, що акт приймання-передачі наданих послуг від 28.09.2024 також не містить будь-яких умов і порядку оплати.

Робить висновок, що сторонами не було узгоджено обов`язки щодо термінів та порядку оплати наданих послуг.

Крім того, просить врахувати, що рахунок на оплату послуг адвоката не виставлявся та як доказ пред`явлення вимоги про оплату до позовної заяви не долучався. При цьому зазначає, що інших документів як доказів пред`явлення вимоги та визначення дня її пред`явлення щодо оплати послуг адвоката до позовної заяви також не було додано.

Вважає, що такі дії, як телефонні дзвінки, усні звернення тощо, не є належними та допустимими доказами пред`явлення вимоги про сплату заборгованості.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення Слобідського районного суду м. Харкова від 06 жовтня 2025 року залишити без змін, вважаючи його законним, справедливим та обґрунтованим.

Посилається на те, що апеляційна скарга є необґрунтованою, оскільки суд першої інстанції дослідив усі надані сторонами докази про професійну правничу допомогу відповідно до додаткового договору від 30.06.2024.

Зазначає, що відповідач надавав гарантовану заяву від 19.09.2024 про виплату за надану професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн., чим підтвердив обов`язковість виплати.

Крім того, вказує, що сторонами було складено акт наданих послуг від 28.09.2024, який підтверджує, що у відповідача немає жодних претензій щодо надання правової допомоги.

Таким чином, позивач не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Рішення оскаржене лише в частині стягнення заборгованості за договором про надання правничої допомоги, тому в іншій частині не переглядається.

Відповідно до ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст.368 ЦПК України, суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, які передбачені у ч.1 ст.369 ЦПК України, з огляду на зміст та ціну позову, без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, відповідно до ст.ст.367, 368 ЦПК України, вислухала доповідь судді-доповідача, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Згідно з ч.ч.1-5 ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду відповідає.

Задовольняючи вимоги позивача про стягнення заборгованості за договором про надання правничої допомоги у розмірі 10000 грн., суд першої інстанції мотивував рішення тим, що позивачем надано: договір про надання юридичних послуг від 04.02.2022, додатковий договір про надання правничої допомоги від 30.06.2024, акт наданих послуг до договорів про надання правничої допомоги від 04.02.2022 та від 30.06.2024, складений 28.09.2024, листи за підписом ОСОБА_1 від 19.09.2024 та 17.01.2025, згідно з якими останній надає відповіді ОСОБА_2 на його звернення від 18.09.2024 та 14.01.2025 відповідно щодо вимоги з приводу оплати юридичних послуг згідно з додатковим договором від 30.06.2024, з чого вбачається, що ОСОБА_1 визнає затримку оплати вказаної суми та зобов`язується її здійснити, а тому вимоги про стягнення заборгованості є обґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Судом встановлено, що рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24.09.2024 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім`єю, зміну черговості права на спадкування та визнання права власності на частку у спільному майні задоволено частково. Встановлено факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 12.08.2010 по 15.11.2021. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено (справа №639/1041/22).

Згідно з договором про надання юридичних послуг від 04.02.2022, укладеним між ОСОБА_1 (замовник) та адвокатом Войцуном І.Г. (виконавець), замовник поручає, а виконавець приймає на себе обов`язки захистити права та інтереси в Комінтернівському районному суді м. Харкова у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 . Замовник за виконану роботу про захист прав та інтересів останнього проводить оплату виконавцю в сумі 15000 грн.

Відповідно до додаткового договору про надання правничої допомоги від 30.06.2024, укладеного між адвокатом Войцуном І.Г. та ОСОБА_1 , гонорар вартості послуг правничої допомоги адвоката встановлюється додатковим договором між сторонами. Клієнт підписує умови додаткового договору про надання юридичних послуг додатково в сумі 10000 грн.

Суду також надано акт наданих послуг до договорів про надання правничої допомоги від 04.02.2022 та від 30.06.2024, складений 28.09.2024, згідно з яким адвокат Войцун І.Г. надав клієнту ОСОБА_1 правничу допомогу по підготовці та оформленню позовної заяви, підготовці заперечень, клопотань, адвокатського запиту, приймав участь у 13 судових засіданнях тощо. Вартість послуг складає 25000 грн.

Матеріали справи також містять листи за підписом ОСОБА_1 від 19.09.2024 та 17.01.2025, згідно з якими останній надає відповідь ОСОБА_2 на його звернення від 18.09.2024 та 14.01.2025 відповідно щодо вимоги з приводу оплати юридичних послуг згідно з додатковим договором від 30.06.2024. З вказаних листів вбачається, що ОСОБА_1 визнає затримку оплати вказаної суми та зобов`язується її здійснити.

Так, відповідно до ст.ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з абз.2 ч.1 ст.638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Таким чином, відповідно до ст.ст.627-629, 638 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з ч.1 ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права (стаття 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Таким чином, договір про надання правової допомоги за своєю природою відноситься до договорів про надання послуг.

Відповідно до ч.1 ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 903 ЦК України).

Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та ст.28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У запереченнях на позовну заяву та в апеляційній скарзі відповідач зазначав про відсутність узгодженого зобов`язання щодо оплати наданих послуг у встановлений строк і наполягав на тому, що будь-які спірні правовідносини між сторонами відсутні, а тому підстав для стягнення заборгованості в судовому порядку немає.

Вказані доводи відповідача критично оцінюються колегією суддів, оскільки вони ґрунтуються виключно на власному припущенні про відсутність узгодженого зобов`язання щодо оплати наданих послуг та ігнорують умови договору і додаткового договору про надання правничої допомоги, факт належного виконання адвокатом взятих на себе зобов`язань, підтверджений актом наданих послуг, а також письмові підтвердження відповідача щодо визнання обов`язку з оплати вартості правничої допомоги, у зв`язку з чим не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що між ОСОБА_1 та адвокатом Войцуном І.Г. було укладено додатковий договір про надання правничої допомоги від 30.06.2024, в якому визначено розмір гонорару за представництво інтересів у фіксованому розмірі, а саме 10000 грн.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач фактично визнав невиконання обов`язку з оплати правничої допомоги за додатковим договором від 30.06.2024 у сумі 10000 грн.

Посилання відповідача на неузгодженість строку виконання зобов`язання є безпідставними, оскільки у такому випадку підлягають застосуванню положення ст.530 ЦК України. При цьому матеріалами справи підтверджено, що позивачем неодноразово пред`являлися вимоги про оплату, які відповідач визнавав, проте зобов`язання не виконав.

Доводи відповідача про неналежність телефонних дзвінків та усних звернень як доказів пред`явлення вимоги є безпідставними. Матеріалами справи підтверджено пред`явлення позивачем письмових вимог про оплату правничої допомоги, зокрема листами ОСОБА_1 від 19.09.2024 та 17.01.2025, якими надано відповіді на звернення адвоката Войцуна І.Г. щодо оплати послуг за додатковим договором від 30.06.2024.

Враховуючи визнання відповідачем заборгованості та затримки її оплати, колегія суддів вважає, що вимоги про стягнення заборгованості у розмірі 10000 грн. є обґрунтованими.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

На підставі вищевказаних обставин та правового обґрунтування колегія суддів визнає, що оскаржене рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи скарги є недоведеними та висновків суду не спростували, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Слобідського районного суду м. Харкова від 06 жовтня 2025 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за додатковим договором про надання правничої допомоги від 30.06.2024 у розмірі 10000 (десять тисяч) грн. залишити без змін.

В іншій частині рішення не оскаржувалось та не переглядалось.

Постанова набирає законної сили з дня ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів лише у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 22 грудня 2025 року.

Головуючий

В.Б. Яцина

Судді -

Н.П. Пилипчук

Ю.М. Мальований.