ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року м.Суми

Справа №592/14445/21

Номер провадження 22-ц/816/1170/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Петен Я. Л.

з участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.,

у присутності :

позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Якименко Ольги Ігорівни,

представника відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 адвоката Потураєва Сергія Валерійовича,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Якименко Ольгою Ігорівною,

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 грудня 2024 року у складі судді Фоменко І.М., ухваленого в м. Суми, повне судове рішення складено 27 грудня 2024 року,

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_3 , ОСОБА_11 , Сумської міської ради, третя особа: державний реєстратор Стецьківської сільської ради Сумського району Сумської області Білолюбська Ірина Вікторівна, про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, визнання пунктів договору недійсними та визначення порядку користування земельною ділянкою,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду з вказаним позовом, уточнивши свої позовні вимоги (т. 1, а.с. 185-200), просили ухвалити судове рішення, яким: скасувати державну реєстрацію права власності та їх обтяжень (з відкриттям розділу) в частині державної реєстрації права власності від 16 листопада 2018 року № 44093007, прийняте державним реєстратором Білолюбською І.В., щодо проведення реєстрації за ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , по 24/300 частин кожному житлового будинку із господарським будівлями та спорудами, по АДРЕСА_1 , що складається із житлового будинку загальною площею 296,4 кв.м., житловою площею 186 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101, визнавши за позивачами право власності на 31/300 частин кожному житлового будинку із господарським будівлями та спорудами, по АДРЕСА_1 , що складається із житлового будинку загальною площею 296,4 м2, житловою площею 186 м2;

визнати недійсними пункти 2, 4 та 5 договору про поділ об`єкта нерухомого майна на три окремих об`єкта з припиненням спільної часткової власності від 27 грудня 2018 року серія та номер 5116, посвідчений приватним нотаріусом СМНО Сумської області Ровенською А.О., щодо встановлення часток права власності кожному в житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , виклавши пункти 2, 4 та 5 в новій редакції, згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи, та скасувати державні реєстрації прав власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності за відповідачами здійснені на підставі вищевказаного оскаржуваного договору;

встановити порядок користування земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (загальною площею 0,1640 га, яка складається із двох земельних ділянок 0,0999 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер :18:007:0027 та для ведення особистого підсобного господарства 0,0647 га, кадастровий номер :18:007:0036, частки яких перебувають у власності ОСОБА_2 , частки яких перебувають у комунальній власності Сумської міської ради) шляхом виділення у користування позивачам земельної ділянки відповідно до висновку судової земельно-технічної експертизи;

стягнути із відповідачів судові витрати.

Свої позовні вимоги мотивували тим, що до 16 грудня 2021 року вони та відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , ОСОБА_10 , ОСОБА_3 та ОСОБА_12 були співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1 . Стверджують, що 13 листопада 2018 року відповідачами здійснено незаконну державну реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно права спільної часткової власності на домоволодіння, адже позивачі до державного реєстратора не зверталися, жодних правовстановлюючих документів не подавали, зазначена державним реєстратором їх частка у спірному житловому приміщенні є значно меншої ніж та, якою вони фактично володіють.

Наголошують на тому, що між ними та відповідачами існує спір щодо визначення частки кожного у домоволодінні та щодо встановленого порядку користування земельною ділянкою для обслуговування житлового будинку його співвласниками, щодо виділу частки земельної ділянки ОСОБА_2 , який отримав державний акт на право приватної власності на землю на частину земельної ділянки під житловим будинком.

Як на підставу недійсності договору про поділ об`єкта нерухомого майна та три окремі об`єкта з припиненням спільної часткової власності від 27 грудня 2018 року, позивачі вказують на те, що цей правочин ними було вчинено під впливом обману із сторони відповідача ОСОБА_2 , який запевнив їх, що з метою оформлення права власності на земельну ділянку під домоволодінням, яка перебувала у комунальній власності, необхідно привести у відповідність документи на домоволодіння. Вони дійсно приходили разом з відповідачами до нотаріуса, підписували договір, однак про те, що у оскаржуваному договорі вказані неправдиві відомості щодо розміру їх часток у домоволодінні, а також про те, що частина їх нерухомого майна фактично перейшла у власність родини ОСОБА_13 позивачі обізнані не були.

Наголошують на тому, що звертаючись до суду з цим позовом, вони були впевнені, що оскаржуваний договір є нечинним, адже після його укладення сторони зверталися до Сумської міської ради щодо приватизації земельної ділянки і жодних відомостей компетентним органам Сумської міської ради про те, що ними вже був здійснений фактичний поділ домоволодіння і припинили право спільної часткової власності на це майно вони не повідомляли.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 грудня 2024 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_3 , ОСОБА_11 , Сумської міської ради, третя особа: державний реєстратор Стецьківської сільської ради Сумського району Сумської області Білолюбська І.В., про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, визнання пунктів договору недійсними та визначення порядку користування земельною ділянкою - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Якименко О.І., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заявник апеляційної скарги в доводах апеляційної скарги повторно виклав зазначені в позовній заяві обґрунтування заявлених позовних вимог.

Вказує на те, що позивачами було надано достатньо доказів для встановлення поза розумним сумнівом факту того, що є обман з боку відповідачів та недобросовісна поведінка, а також факту володіння позивачами часткою у спільній частковій власності в розмірі 31/100, що підтверджується і висновком судової експертизи.

Зазначає, що суд першої інстанції не надав правової оцінки підставам проведення реєстрації 13 листопада 2018 року спільної часткової власності (реєстраційний номер 101) відповідачів на нерухоме майно, тоді як договір поділу майна було укладено 27 грудня 2018 року, в наслідок чого зроблено хибний висновок щодо її правомірності. Вказує на те, що зазначений в договорі розмір часток у спільному майні зазначався в таких долях, які не давали здійснювати точний підрахунок належних їм часток та їх відповідності правовстановлюючим документам.

Посилається на помилковість висновків суду першої інстанції про те, що позивачі порушують ч. 4 ст. 357 ЦК України та бажають збільшити свою частку в нерухомому майні, адже саме відповідачі, які внаслідок введення позивачів в оману та користуючись їх довірою, не надали позивачам примірник договору після його нотаріального посвідчення, у зв`язку з чим позивачі не мали можливості перевірити правильність визначення часток при поділі об`єкта нерухомості.

Вказує на те, що суд першої інстанції не навів мотивів з яких відхилив висновок судової експертизи та не визначив порядок користування земельною ділянкою.

Посилається і на те, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що розмір часток власників в спільному майні був зареєстрований на підставі Розрахунку ідеальних часток між співвласниками у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , наданий ТОВ НВП «Промінвестбуд» від 12 листопада 2018 року, в якому частки ОСОБА_13 збільшено з частини до 59/100 частин за рахунок зменшення часток інших співвласників. Однак, цей розрахунок є технічним документом, а не правовстановлюючим, та складений особою яка не має відповідного на те повноваження.

Представником ОСОБА_2 адвокатом Потураєвим С.В. подано відзив на апеляційну скаргу, в якому, вказує на законність та обґрунтованість рішення суду, просить його залишити без змін, а доводи апеляційної скарги просить залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта та його представника, які підтримали доводи апеляційної скарги, заперечення проти апеляційної скарги представника відповідачів, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та вставлено судом першої інстанції, 10 травня 1995 року виконавчий комітет Сумської міської ради народних депутатів видав свідоцтво про право власності на житло, яким посвідчено право спільної сумісної власності ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_14 та ОСОБА_1 на 33/100 частини квартири АДРЕСА_2 , загальна площа квартир становить 21,04 кв.м. (т.1, а.с. 6).

18 серпня 1999 року виконавчим комітетом Сумської міської ради видано свідоцтво про право власності на житло, яким посвідчено право спільної сумісної власності ОСОБА_11 , ОСОБА_3 , ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 на 67/100 частки квартири АДРЕСА_2 (т.1, а.с. 90).

З реєстру прав власності на нерухоме майно КП «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» слідує, що квартира АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_5 , ОСОБА_19 , ОСОБА_14 та ОСОБА_1 частка яких становить 33/100, ОСОБА_11 , ОСОБА_3 частка яких становить 67/100 (т.1, а.с. 6 на звороті).

23 серпня 1995 року виконавчим комітетом Сумської міської ради видано свідоцтво про право власності на житло, яким посвідчено право спільної сумісної власності ОСОБА_2 , ОСОБА_20 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , ОСОБА_21 , ОСОБА_7 на квартиру АДРЕСА_3 , загальна площа квартири становить 65,40 кв.м. (т.1, а.с. 61).

13 березня 2009 року КП «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» зареєстровано право спільної часткової власності ОСОБА_7 , ОСОБА_21 , ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_20 та ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_4 , по 1/7 частини за кожним (т.1, а.с. 60).

Згідно довідки Державного комунального підприємства «Сумське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» від 15 грудня 1999 року №486, ідеальна доля в домоволодінні, що належить ОСОБА_2 , складає 50/100 частин (т.1, а.с. 294).

Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 22 листопада 2017 року №600 надано дозвіл на переведення житлового будинку квартирного типу на будинок садибного типу, за адресою: АДРЕСА_1 . До переліку осіб, яким надається дозвіл на переведення житлових будинків квартирного типу в будинки садибного типу включено ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_11 , ОСОБА_3 та ОСОБА_10 (т.1, а.с. 8).

З технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 виготовленого ФОП « ОСОБА_22 » 01 листопада 2018 року на замовлення ОСОБА_2 слідує, що на території спірного домоволодіння знаходяться наступні будівлі та споруди: житловий будинок літ «А-І», житлова прибудова «А-1-І», прибудови літ. «а2», «а4», «а5», тамбур літ. «а3», мансарда «м/с», гаражі літ. «М», «О», «П», «Р», майстерня літ. «К», навіс «Л», убиральня літ. «Ж», погріб «п/г», огорожа №1-4. Загальна площа квартири АДРЕСА_5 складала 148,9 кв.м., з яких 56,8 кв.м. допоміжна та 92,1 кв.м. житлова, загальна площа квартири АДРЕСА_3 склала 147, 5 кв.м., з яких 50,1 кв.м. допоміжної та 93,9 житлової (т.1, а.с. 62-67).

12 листопада 2018 року ТОВ «Науково-виробниче підприємством «Промінвестбуд» виконало розрахунок ідеальних часток між співвласниками домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 (т.2, а.с. 115).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майно щодо об`єкта нерухомого майна, право спільної частково власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 296,4 кв.м., з яких житлової 186 кв.м., 13 листопада 2018 року державним реєстратором Стецьківської сільської ради Сумського району Сумської області зареєстровано за: ОСОБА_2 59/600 частин, підстава для державної реєстрації: рішення виконавчого комітету місцевої ради депутатів, серія та номер 600, виданий 22 листопада 2017 року, свідоцтва про право власності на спадщину за законом виданого 14 квітня 2009 року, свідоцтва про право власності від 23 серпня 1995 року; ОСОБА_4 24/300 частин, підстава для державної реєстрації: свідоцтво про право власності, видане 10 травня 1995 року, рішення виконавчого комітету Сумської міської ради народних депутатів, видане 22 листопада 2017 року №600; ОСОБА_6 - 56/600 частин, підстава для державної реєстрації: рішення виконавчого комітету Сумської міської ради №600 від 22 листопада 2017 року, свідоцтво про право власності, видане 23 серпня 1995 року; ОСОБА_2 59/600 частин, підстава для державної реєстрації: рішення виконавчого комітету Сумської міської ради №600 від 22 листопада 2017 року, свідоцтво про право власності, видане 23 серпня 1995 року; ОСОБА_7 59/600 частин, підстава для державної реєстрації: рішення виконавчого комітету Сумської міської ради №600 від 22 листопада 217 року, свідоцтво про право власності, видане 23 серпня 1995 року; ОСОБА_10 17/300 частини, підстави для державної реєстрації: свідоцтво про право власності, видане 18 серпня 1999 року, договір про визначення розміру 402/700 частки квартири спільною сумісною власністю від 30 серпня 2017 року, рішення виконавчого комітету Сумської міської ради №600 від 22 листопада 2017 року, свідоцтво про право на спадщину за законом від 14 червня 2016 року; ОСОБА_3 17/300 частин, підстава для державної реєстрації: договір про визначення розміру 402/700 часток квартири, що є спільною сумісною власністю від 30 серпня 2017 року, рішення виконавчого комітету Сумської міської ради №600 від 22 листопада 2017 року, свідоцтво про право власності, видане 18 серпня 1999 року, свідоцтво про право на спадщину за законом від 14 червня 2016 року; ОСОБА_9 59/600 частин, підстава для державної реєстрації: рішення виконавчого комітету Сумської міської ради №600 від 22 листопада 2017 року, свідоцтво право власності, видане 23 серпня 1995 року; ОСОБА_11 17/300 частин, підстава для державної реєстрації: договір про визначення розміру 402/700 часток квартири, що є спільною сумісною власністю від 30 серпня 2017 року, рішення виконавчого комітету Сумської міської ради №600 від 22 листопада 2017 року, свідоцтво про право власності, видане 18 серпня 1999 року; ОСОБА_5 24/300 частин, підстава для державної реєстрації: свідоцтво про право власності, видане 10 травня 1995 року, свідоцтво про право на спадщину від 05 січня 2015 року, рішення виконавчого комітету Сумської міської ради №600 від 22 листопада 2017 року, ОСОБА_1 24/300 частин, підстава для державної реєстрації: свідоцтво про право власності, видане 10 травня 1995 року, рішення виконавчого Сумської міської ради №600 від 22 листопада 2017 року; ОСОБА_8 59/600 частин, підстава для державної реєстрації: рішення виконавчого комітету Сумської міської ради №600 від 22 листопада 2017 року, свідоцтва про право на спадщину за законом, видане 14 квітня 2009 року, свідоцтво про право власності, видане 23 серпня 1995 року (т.1, а.с. 9-12).

27 грудня 2018 року між ОСОБА_10 , ОСОБА_3 , ОСОБА_11 (одна сторона), ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 (друга сторона) та ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 . ОСОБА_6 укладено договір про поділ об`єкта нерухомого майна на три окремих об`єкта з припиненням спільної власності (т.1, а.с. 85-87), відповідно до умов якого, сторони дійшли згоди поділу майна, яке є об`єктом спільної часткової власності, а саме: житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , наступним чином: 51/300 частка належить стороні один (по 17/300 часток у кожного), 72/300 частки належить стороні два (по 24/300 часток у кожного), 354/600 частки належить стороні три (по 59/600 часток у кожного) на праві спільної часткової власності.

Пунктом 5 цього договору визначено, що у зв`язку з укладенням цього договору припиняється права спільної часткової власності на майно, що є об`єктом цього договору. Новостворені об`єкти стають окремими об`єктами нерухомого майна.

У власність ОСОБА_10 , ОСОБА_3 , ОСОБА_11 (в рівних частках кожному) переходить наступне майно: житловий будинок літ. «А» з прибудовами: приміщень: №1-9 тамбур площею 3,9 кв.м.; №1-10 коридор площею 7,8 кв.м., №1-11 житлова площею 12,5 кв.м.; №1-12 кухня площею 11,4 кв.м.; №1-13 санвузол площею 3,9 кв.м.; №1-14 житлова площею 16,9 кв.м.; №1-15 житлова площею 9,0 кв.м. Загальна площа 65,4 кв.м., житлова площа 38,4 кв.м. Господарські будівлі та споруди: літ. «Р» - гараж; №1 ворота, огорожі.

У власність ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 (в рівних частках кожному) переходить наступне майно: житловий будинок літ. «А-1» з прибудовами: №1-1 коридор площею 2,3 кв.м.; №1-2 коридор площею 8,5 кв.м.; № №1-3 житлова площею 20,8 кв.м.; №1-4 житлова площею 5,8 кв.м.; №1-5 санвузол площею 3,7 кв.м.; №1-6 кухня площею 15,3 кв.м.; №1-7 житлова площею 12,3 кв.м.; №1-8 житлова площею 14,8 кв.м. Загальна площа 83,5 кв.м., житлова площа 53,7 кв.м. Господарські будівлі та споруди: літ. «П» - гараж, літ. «Ж» - убиральня, №2-ворота, огорожа.

У власність ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 ( в рівних частках) переходить наступне майно: житловий будинок літ. «А-1» з прибудовами та мансардою: №2-1 коридор площею 3,4 кв.м.; №2-2 коридор площею 6,0 кв.м.; №2-3 санвузол площею 5,8 кв.м.; №2-4 коридор площею 6,3 кв.м.; №2-5 кухня площею 9,6 кв.м.; №2-6 житлова площею 12,6 кв.м.; №2-7 житлова площею 17,2 кв.м.; №2-8 житлова площею 9,2 кв.м.; №2-9 тамбур площею 2,7 кв.м.; №2-10 кухня площею 9,2 кв.м.; №2-11 санвузол площею 3,5 кв.м.; №2-12 житлова площею 24,1 кв.м.; №2-13 сходова клітина площею 1,8 кв.м.; №2-14 коридор площею 1,8 кв.м.; №2-15 житлова площею 15,2 кв.м.; №2-16 житлова площею 15,6 кв.м.; №ІІ веранда площе. 3,5 кв.м. Загальна площа 147,5 кв.м., житлова площа 93,9 кв.м. Господарські будівлі та споруди: літ. «М» - гараж; літ. «О» - гараж; літ. «К» - майстерня, літ. «Л»- навіс, літ. «п/г» - погріб, №3,4 ворота, огорожа.

Наказом Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради №398-а від 13 грудня 2021 року змінено адресу: АДРЕСА_1 , об`єкту нерухомого майна житловому будинку загальною площею 147,5 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами (згідно з даними технічної інвентаризації від 03 грудня 2021 року №Т101:0572-8990-8473-1518), власники ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , за результатами поділу, на адресу: АДРЕСА_1 (т.1, а.с. 121).

Наказом управління архітектури та містобудування Сумської міської ради №396-а від 13 грудня 2021 року змінено адресу: АДРЕСА_1 , об`єкту нерухомого майна житловому будинку загальною площею 65,4 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами (згідно з даними технічної інвентаризації від 03 грудня 2021 року №Т101:0651-0229-5439-9194), власники ОСОБА_10 , ОСОБА_3 та ОСОБА_11 за результатами поділу, на адресу: АДРЕСА_1 (т.1, а.с. 148).

З витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності сформованих 20 грудня 2021 року слідує, що 16 грудня 2021 року державним реєстратором Матусенко Т.П. внесено запис про право спільної частково власності на:

житловий будинок, під літ. А-1, загальною площею 147,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 ОСОБА_6 по 1/6 частці за кожним (т.1, а.с. 95, 96, 97, 98, 99, 100);

житловий будинок під літ. «А-І», загальною площею 65,4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_10 , ОСОБА_3 та ОСОБА_11 по 1/3 частці за кожним (т.1, а.с. 131, 132, 133).

05 квітня 2000 року на ім`я ОСОБА_2 видано державний акт на право приватної власності за землю, серії ІІ-СМ №028354, відповідно до якого, на підставі рішення Сумської міської ради від 29 грудня 1999 року йому передається у спільну часткову власність земельна ділянка, площею 0,1640 га частини, в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Сумської міської ради, АДРЕСА_6 , з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,0999 га та ведення особистого підсобного господарства 0,0647 га (т.1, а.с. 254).

05 грудня 2023 року приватним нотаріусом Сумського районного нотаріального округу Степаненко Т.І. видано свідоцтва про право на спадщину за законом, за яким спадкоємцем належного померлому ОСОБА_2 майна, а саме: 1/6 частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних, господарських та побутових будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та частки земельних ділянок з кадастровими номерами :18:007:0036, :18:007:0027 місце розташування яких: АДРЕСА_1 є його син ОСОБА_2 (т.2, а.с. 178, 181, 124).

З інформації, наданої Департаментом забезпечення ресурсних платежів від 18 вересня 2024 року слідує, що згідно з Проектом внесення змін до генерального плану м. Суми, затвердженого рішенням Сумської міської ради від 19 грудня 2012 року №1943-МР: земельна ділянка з кадастровим номером :18:007:0036 розташована частково в межах території кварталів реконструкції під багатоквартирну забудову та частково в межах території магістральної вулиці (в червоних лініях); земельна ділянка з кадастровим номером :18:007:0027 розташована в межах території кварталів реконструкції. Згідно з Планом зонування території міста Суми, затвердженим рішенням Сумської міської ради від 06 березня 2013 року №2180-МР: земельна ділянка з кадастровим номером :18:007:0036, розташована частково в підзоні багатоквартирної забудови в межах санітарно-захисної зони Ж-3с та частково в зоні транспортної інфраструктури ТР-2 (зона магістральних вулиць, майданів (у червоних лініях); земельна ділянка з кадастровим номером :18:007:0027 розташована в підзоні багатоквартирної житлової забудови в межах санітарно-захисної зони Ж-3с (т.3, а.с. 90).

Згідно висновку експертів №1758/42 за результатами проведення комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи по цивільній справі №592/14445/21, провадження 2/582/87/23, складеного 08 лютого 2024 року (т.2, а.с. 206-227), у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до технічного паспорту від 01 листопада 2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 належить 31/100 ідеальних часток, ОСОБА_10 - 20/100 ідеальних часток, ОСОБА_2 49/100 ідеальних часток. Розрахунок ідеальних часток між співвласниками у домоволодінні за вказаною адресою, наданий ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Промінвестбуд» 12 листопада 2018 року виконаний з порушенням п. 3.9 інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна.

Виходячи з дослідження документів наданих експерту, нормативних вимог, контурів та площі земельної ділянки, розташування будівель та споруд на земельній ділянці та відповідно до сформованого володіння будівлями та спорудами, які визначені у відомостях з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, експерт пропонував на розгляд, представити схематичний варіант порядку користування земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1646 га (кадастровий номер :18:007:0027 та кадастровий номер :18:007:0036), у відповідності часток співвласників та з можливістю нормального користування будівлями та спорудами і здійснювати догляду за ними для всіх співвласників, який є технічно можливий та нормативно обґрунтований:

співвласнику ОСОБА_2 виділяється на частку, земельна ділянка загальною площею 0,0823 га (823 кв.м.), яка відображена жовтим кольором з урахуванням площі під будівлями з урахуванням площі під будівлями, у тому числі кадастровий номер :18:007:0027 площа 0,0519 (519 кв.м.), кадастровий номер :18:007:0027 площа 0,0304 (304 кв.м.);

співвласникам житлового будинку ОСОБА_10 , ОСОБА_3 та ОСОБА_11 на 20/100 частку виділяється в користування земельна ділянка площею 0,0329 га (329 га), яка відображається блакитним кольором з урахуванням площі під будівлями, в тому числі кадастровий номер :18:007:0027 площа 0,0329 га (329 га);

співвласникам житлового будинку ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_23 на 30/100 частку виділяється в користування земельна ділянка площею 0,494 га (494 га), яка відображена сірим кольором з урахуванням площі під будівлями, в тому числі кадастровий номер :18:007:0027 площа 0,0151 га (151 кв.м.), кадастровий номер :18:007:0036 площа 0,0343 га (343 га).

Ухвалюючи оскаржуване рішення та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що стороною позивача не було доведено обставин, передбачених ст. 230 ЦК України для визнання недійсним укладеного між сторонами договору від 27 грудня 2018 року. Державний реєстратор при здійснення реєстрації права власності на спірне домоволодіння діяв на підставі та у спосіб, передбачений законом та підзаконними нормативними актами, правовстановлюючі документи, на підставі яких здійснено державну реєстрацію, недійсними не визнавалися.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України).

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За змістом статті 8 цього Закону у редакції, чинній станом на 13 листопада 2018 року, державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Державні реєстратори зобов`язані надавати до відома заявників інформацію про перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав.

Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Датою і часом державної реєстрації прав вважається дата і час реєстрації відповідної заяви, за результатом розгляду якої державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 вказаного Закону (в редакції, чинній на 13 листопада 2018 року), записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав.

Згідно з пунктами 6, 7, 9 і 10 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25 грудня 2015 року №1127 ( в редакції постанови КМУ від 23 серпня 2016 року №553), в редакції, яка діяла станом на 13 листопада 2018 року, державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком.

У разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду з одночасним набуттям речових прав на земельну ділянку, на якій вони розташовані, а також у разі державної реєстрації речових прав, що є похідними від права власності, одночасно з державною реєстрацією права власності на таке майно заявником подається одна заява.

Для державної реєстрації прав заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, та документ, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав.

У разі коли оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав, відповідно до законодавства залишаються у справах державних органів, органів місцевого самоврядування, що їх видають, заявник подає копії документів, оформлені такими органами відповідно до законодавства.

У разі коли особа, речові права, обтяження речових прав якої підлягають державній реєстрації, звільнена від сплати адміністративного збору за державну реєстрацію прав, документ, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав, не подається.

У такому разі заявник пред`являє документ, що підтверджує право на звільнення від сплати адміністративного збору за державну реєстрацію прав, з якого державним реєстратором, уповноваженою особою виготовляється копія, що додається до документів, поданих для державної реєстрації прав.

Під час формування та реєстрації заяви державний реєстратор, уповноважена особа встановлює особу заявника.

Встановлення особи заявника здійснюється на підставі документа, що посвідчує таку особу, передбаченим Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус».

Під час формування та реєстрації заяви державний реєстратор, уповноважена особа з оригіналів документів чи відповідно оформлених копій необхідних для державної реєстрації прав документів у випадку, передбаченому абзацом другим пункту 7 цього Порядку, обов`язково виготовляє електронні копії шляхом сканування таких документів, які додаються до заяви.

Не підлягають виготовленню та долученню до заяви електронні копії документів, що пред`являються заявником з метою встановлення його особи, а також електронна копія документа, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав, чи документа, що підтверджує право на звільнення від сплати адміністративного збору за державну реєстрацію прав.

Державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності необхідним є, перш за все, встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.

Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17 (провадження № 12-234гс18).

Згідно із положеннями ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (стаття 110 ЦПК України).

Встановлено, що 13 листопада 2018 року державним реєстратором Стецьківської селищної ради Сумського району Білолюбською І.В., здійснено державну реєстрацію права спільної частковою власності ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_24 , ОСОБА_11 , з визначенням їх часток, на домоволодіння АДРЕСА_1 , підстава внесення запису є рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 22 листопада 2017 року №600 «Про надання дозволу на переведення житлового будинку квартирного типу в будинок садибного типу за адресою: АДРЕСА_1 » та правовстановлюючі документи власників на це нерухоме майно.

Частки власників у вказаному домоволодінні визначені довідкою ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Промінвестбуд».

Колегія суддів звертає увагу на те, що укладаючи договір від 27 грудня 2018 року, позивачі погодили, що належні їм частки у домоволодінні становить 72/300 або 24/300 у кожного з позивачів.

Згідно наданої Управлінням «Центр надання адміністративних послуг» Сумської міської ради інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (т.2, а.с. 22-28), 16 листопада 2018 року державним реєстратором Стецьківської селищної ради Сумського району Білолюбською І.В. сформовано даний витяг за заявою з реєстраційним номером: 31131622, дата і час реєстрації заяви: 13 листопада 2018 року 10:06:12, заявник: ОСОБА_25 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_10 , ОСОБА_26 .

Тобто, витягом з Державного реєстру речових прав підтверджується звернення 13 листопада 2018 року, в тому числі і позивачів, до державного реєстратора із заявами.

13 листопада 2018 року державним реєстратором внесено запис про реєстрацію права власності сторін на частки у домоволодінні, у зв`язку зі зміною статусу домоволодіння, а не зареєстровані новостворені об`єкти, на виконання укладеного сторонами договору від 27 грудня 2018 року.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає безпідставними твердження позивачів, про недотримання державним реєстратором визначеного нормами чинного законодавства порядку внесення запису про державну реєстрацію права на нерухоме майно.

Позивачами не було надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження своїх доводів про те, що зазначені в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно частки у спірному домоволодінні не відповідають тим часткам у нерухомому майні, якими вони реально володіють. Висновок експертів №1758/42, складений 08 лютого 2024 року за результатами проведення комплексної судової будівельно-технічної експертизи та земельної технічної експертизи по цивільній справі №592/14445/21, провадження 2/582/87/23, таким доказом, на переконання колегії суддів, не являється.

Зокрема, зі змісту висновку експертів слідує, що експерт Андрєєв Л.Г., при проведенні судової експертизи в частині поставлених ухвалою суду питань щодо визначення частки позивачів у домоволодінні та правильність обрахування часток між співвласниками, зазначених у договорі від 27 грудня 2018 року, керувався Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року №55, яка втратила чинність 11 грудня 2023 року на підставі наказу Міністерства розвитку громадян, територій та інфраструктури №939 від 12 грудня 2023 року.

Більше того, по другому питанню, судовий експерт дійшов висновку, що розподіл ідеальних частко між співвласниками у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , наданий ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Промінвестбуд» 12 листопада 2018 року, виконано з порушенням п. 3.9 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року №55.

Пунктом 3.9 Інструкції передбачено визначення розміру часток у єдиному майновому комплексі який провадиться з урахуванням вартості всіх будинків, будівель і споруд, що розташовані за однією адресою та перебувають у власності всіх співвласників. Приклад розрахунку часток у єдиному майновому комплексі наведено в додатку 5 до цієї Інструкції.

Тоді як, порядок визначення частки співвласників в будинку зазначено в п. 3.5 цієї Інструкції. Приклад розрахунку частко житлового (садибного чи дачного) будинку садибного типу наведено в додатку 3 до цієї Інструкції.

Таким чином, зважаючи на те, що Інструкція, якою керувався судовий експерт при проведенні судової будівельно-технічної експертизи втратила чинність на час проведення цієї експертизи, суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги складений експертами висновок як доказ.

Колегія суддів погоджується також із висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання укладеного між сторонами 27 грудня 2018 року договору про поділ об`єкта нерухомого майна на три окремих об`єкта з припиненням спільної часткової власності, чи окремих його пунктів недійсними.

Згідно ст.ст. 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі N 638/2304/17 (провадження N 61-2417сво19) зроблено висновок, що "недійсність договору як приватноправова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим".

При зверненні із позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вказували на те, що оспорюваний договір був укладений під впливом обману (стаття 230 ЦК України).

Згідно з ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Сторона, яка застосувала обман, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку з вчиненням цього правочину.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі N 643/17966/14-ц (провадження N 14-203цс19) зазначено: "стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору (у справі, що переглядається, - у зв`язку зі скасуванням судового рішення) всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню".

Тлумачення статті 230 ЦК України свідчить, що під обманом розуміється умисне введення в оману сторони правочину його контрагентом щодо обставин, які мають істотне значення. Тобто при обмані завжди наявний умисел з боку другої сторони правочину, яка, напевно знаючи про наявність чи відсутність тих чи інших обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї, спрямовує свої дії для досягнення цілі - вчинити правочин. Обман може стосуватися тільки обставин, які мають істотне значення (абзац 2 частини першої статті 229 ЦК України).

Обман, що стосується обставин, які мають істотне значення, має доводитися позивачем як стороною, яка діяла під впливом обману. Отже, стороні, яка діяла під впливом обману, необхідно довести: по-перше, обставини, які не відповідають дійсності, але які є істотними для вчиненого нею правочину; по-друге, що їх наявність не відповідає її волі перебувати у відносинах, породжених правочином; по-третє, що невідповідність обставин дійсності викликана умисними діями другої сторони правочину.

У постанові Верховного Суду України від 29 квітня 2014 року у справі N 3-11гс14 зроблено висновок, що "обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Виходячи із змісту зазначеної норми, правочин визнається вчиненим внаслідок обману у разі навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Суб`єктом введення в оману є сторона правочину як безпосередньо, так і через інших осіб за домовленістю".

Позивачами не було наведено обставин, які б свідчили, що вони уклали оспорюваний договір під впливом обману зі сторони відповідачів. Зазначені ними мотиви щодо укладення цього правочину, а саме необхідність приведення у відповідність документів на домоволодіння, не мають істотного значення.

Підписуючи цей договір, сторони підтвердили, що вони попередньо ознайомлені з наслідками вчинення нотаріальної дії, розуміли значення та умови цього правочину, його праві наслідки, підтвердили дійсність намірів при його укладенні, та те, що він не носить характеру фіктивного чи удаваного, перебували при здоровому глузді та ясній пам`яті і діяли добровільно. Нотаріусом роз`яснено зміст ст.ст. 316-323, 325, 367 ЦК України.

У пунктах 12, 14 договору зазначено, що цей договір набирає чинності в момент нотаріального посвідчення цього договору. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про державну реєстрацію права на нерухоме майно та їх обтяжень» після присвоєння об`єктом нової адреси права власності на новостворені об`єкти підлягає державній реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Цей договір складено та підписано, за згодою сторін, в чотирьох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких залишається на зберіганні у приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Ровенської А.О., а інші примірники, викладені на спеціальних бланках нотаріальних документів, видаються сторонам.

Сторони свідчать, що договір ними повністю прочитано та схвалено, запитань до нотаріуса та у сторін один до одної по цьому договору немає, умови договору відповідають дійсності.

Тобто, позивачі підписуючи цей договір, були обзнайомлені з його змістом та схвалили їх, нотаріусом роз`яснено порядок проведення поділу майна, що є у спільній частковій власності, визначений ст. 367 ЦК України, примірник цього договору надавався в тому числі і позивачам, як стороні цього договору. Більш того, у разі втрати примірника договору, позивачі не були позбавлені можливості звернутися до нотаріуса для отримання дублікату цього договору.

На виконання умов договору, після присвоєння наказами управління архітектури та містобудування Сумської міської ради від 13 грудня 2021 року адрес створеним після поділу спірного домоволодіння об`єктам нерухомого майна , 16 грудня 2021 року здійснена реєстрація права власності відповідачів на ці новостворені об`єкти нерухомого майна. Натомість виділеній у власність позивачам частці в домоволодінні, на час розгляду справи, окремої адреси не було присвоєно, реєстрація їх прав не було здійснена.

Щодо вирішення позовних вимог про встановлення порядку користування земельними ділянками за кадастровими номерами :18:007:0027, площею 0,0999 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, та кадастровий номер :18:007:0036, площею 0,0647 га, для ведення особистого підсобного господарства, колегія суддів звертає увагу на таке.

Встановлено, що відповідачу ОСОБА_2 рішенням Сумської міської ради від 29 грудня 1999 року передано у спільну часткову власність частина вказаних земельних ділянок, загальною площею 0,1640 га. Інша частина цих земельних ділянок перебуває у комунальній власності та належить Сумській міській раді.

Частинами 1 і 2 статті 120 ЗК України ( у редакції, чинній на час переведення спірного житлового будинку квартирного типу на будинок садибного типу) визначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до ч. 1 ст. 86, ст. 87 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає: а) при добровільному об`єднанні власниками належних їм земельних ділянок; б) при набутті у спільну часткову власність земельної ділянки за цивільно-правовими угодами; в) при прийнятті спадщини на земельну ділянку; г) за рішенням суду; ґ) в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з ч.ч. 1, 3-4 ст. 88 ЗК України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації.

Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

Визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном.

Схожі за змістом висновки викладено у постановах Верховного Суду України від 15 травня 2017 року у справі №6-841цс16, від 01 листопада 2017 року у справі № 6-2454цс16, Верховного Суду від 13 листопада 2019 року у справі № 686/6888/15, від 05 лютого 2020 року у справі № 497/1137/17, від 16 вересня 2020 року у справі № 489/2029/17, від 03 листопада 2020 року у справі № 653/1760/16, від 30 листопада 2022 року у справі № 520/3556/16.

З метою вирішення спору між співвласниками спірного домоволодіння, зокрема щодо визначення порядку користування земельними ділянками, на яких воно розташоване, судом було призначено судову будівельно-технічну експертизу та судову земельно-технічну експертизу.

Згідно з висновком експертів, складеним 08 лютого 2024 року, судовим експертом Сукаленком С.В. запропоновано один варіант порядку користування земельними ділянками, за яким співвласнику ОСОБА_2 виділяється на частку земельна ділянка площею 0,0823 га (823 кв.м.), ОСОБА_10 , ОСОБА_3 та ОСОБА_11 на 20/100 частку виділяється в користування земельна ділянка площею 0,0329 га (329 кв.м.), ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 30/100 частку виділяється в користування земельна ділянка площею 0,0494 (кв.м.).

Тобто, запропонований судовим експертом варіант порядку користування земельними ділянками порушуватиме права відповідачів, оскільки не відповідає їх часткам у домоволодінні, що були погоджені співвласниками при укладенні договору від 27 грудня 2018 року.

Таки чином, враховуючи те, що судовим експертом не було запропоновано варіанту користування земельними ділянками відповідно до їх ідеальних часток у домоволодінні, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в цій частині.

Отже, посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Якименко Ольгою Ігорівною, залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 25 грудня 2025 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: Ю. О. Філонова

Я. Л. Петен