Провадження № 6/202/322/2025
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
УХВАЛА

26 грудня 2025 року м. Дніпро

у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря - Коваленко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заінтересована особа: ОСОБА_2 , по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання права користування житловим приміщенням, вселенням, встановлення порядку користування квартирою,-

ВСТАНОВИВ:

29 листопада 2025 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернувся до Індустріального районного суду міста Дніпра із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заяви зазначено, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18.09.2024 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання права приміщенням, встановлення користування житловим користування квартирою задоволено частково. ОСОБА_2 вселена в квартиру АДРЕСА_1 . В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати по справі в розмірі 1073 гривні 60 копійок.

В провадженні державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Сергія Кірсанова перебуває виконавче провадження № 79335585 від 14.10.2025 року відкритого на підставі виконавчого листа №202/20959/23 від 08.10.2025 року виданого Індустріальним районним судом міста Дніпра.

21.11.2025 року він був присутнім під час виконання виконавчих дій по виконавчому провадженню № 79335585 від 14.10.2025 року відкритого на підставі виконавчого листа №202/20959/23 від 08.10.2025 року виданого Індустріальним районним судом м. Дніпра.

Звернув увагу суду, що виконати вимоги державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Сергія Івановича Кірсанова він не зміг, оскільки станом на 21.11.2025 року не є співвласником квартири АДРЕСА_1 відповідно до договору дарування частки квартири АДРЕСА_1 посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Олійник С.В. від 14.11.2025 року. Враховуючи викладене вище, він позбавлений можливості сприяти вселенню ОСОБА_2 оскільки не має майнових прав на зазначене майно, а також не має доступу до приміщення квартири АДРЕСА_1 . Про зазначені обставини він повідомив державного виконавця.

Вказав, що обов`язок боржника відсутній повністю у зв`язку з його не можливістю виконати рішення оскільки він як боржник не має майнових прав на зазначене майно, а також не має доступу до приміщення квартири АДРЕСА_1 .

Наведене зумовило ОСОБА_1 звернутись до суду з відповідною заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

На підставі викладеного, заявник просив суд: визнати виконавчий лист № 202/20959/23 виданий 08.10.2025 року Індустріальний районний суд міста Дніпра про вселення ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в квартиру АДРЕСА_1 , таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з тим, що обов`язок боржника відсутній повністю.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 01 грудня 2025 року, головуючим суддею у розгляді вказаної заяви визначено суддю Слюсар Л.П., ухвалою якої від 02 грудня 2025 року заяву призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

15.12.2025 року від представника заінтересованої особи ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_2 , документ сформований в системі «Електронний суд», надійшли заперечення на заяву, в якій вказали, що при розгляді Індустріальний районний суд м.Дніпропетровська цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Орган опіки та піклування в особі Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про усунення перешкод в користуванні квартирою, вселення та встановлення порядку користування квартирою, приймали участь та давали свої пояснення щодо заявлених позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які були залучені до участі у справі.

Залучення саме в якості третіх осіб було обумовлено тим, що будучи співвласниками спірної квартири ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в квартирі не мешкали, особистих речей в квартирі не мали, участі в утриманні квартири не приймали, вимог щодо вселення, усунення перешкод в користуванні не заявляли. На рішення суду ОСОБА_1 була подана апеляційна скарга. 30 липня 2025 року Дніпровський апеляційний суд ухвалив постанову, якою рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18.09.2024 року залишив без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. 30 серпня 2025 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Рижика Р.О. подав касаційну скаргу на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 18.09.2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 30 липня 2025 року по справі. Оскільки судове рішення по справі №202/20959/23, після апеляційного оскарження, у відповідності до вимог ЦПК, набрало чинності, то на вимогу позивачки ОСОБА_2 , суд видав 08.10.2025 року виконавчий лист №202/20959/23. Виконавчий лист було пред`явлено до виконання до Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

Державним виконавцем Індустріального відділу ДВС С.Кірсановим 14.10.2025 року відкрито виконавче провадження ВП№79335585 на підставі виконавчого листа.

Наразі виконавче провадження триває.

Під час виконання судового рішення 21.11.2025 року було з`ясовано, що ОСОБА_1 14.11.2025 року уклав договір дарування належної йому частки квартири АДРЕСА_1 . Договір дарування було укладено між ОСОБА_1 , як ОСОБА_6 , з одного боку та ОСОБА_3 , як Обдарованою, з іншого боку. Договір посвідчено Олійником С.В., приватний нотаріусом ДМНО, реєстровий номер №1055.

ОСОБА_1 , в заяві від 29.11.2025 року просить визнати виконавчий лист №202/20959/23 від 08.10.2025 року таким, що не підлягає виконанню в зв`язку з тим, що обов`язок боржника відсутній повністю, з такою вимогою та логікою заявника вони не погоджуються.

У справі що розглядається, за наявності судового рішення про вселення, яке набрало законної сили та підлягає виконанню, заявником при зверненні до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не доведено, що ним добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого його обов`язок припинився, або його обов`язок, як боржника, припинився з інших причин, передбачених положеннями ст. 432 ЦПК України. Звертаючись до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заявник вказує на те, що у нього обов`язок боржника відсутній повністю у зв`язку з його не можливістю виконати рішення, оскільки він як боржник, не має майнових прав на зазначене майно, а також не має доступу до приміщення квартири АДРЕСА_1 . Однак, заявник не врахував, що зміна власника квартири не звільняє від обов`язку виконати судове рішення, на виконання якого видано виконавчий лист, де боржником вказано ОСОБА_1 . По друге: у відповідності до ч. 3 ст. 18 ЦПК України, обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси. За таких умов ОСОБА_3 , як власник спірної квартири, має право на звернення до суду за захистом свого порушеного права. Втретє: договір дарування частки спірної квартири АДРЕСА_1 від 14.11.2025 року, який укладено між ОСОБА_1 , як ОСОБА_6 , з одного боку та ОСОБА_3 , як ОСОБА_7 , з іншого боку, містить усі ознаки фраудаторного на шкоду кредитора.

Вважають, що та обставина, що рішення не може бути виконане самим боржником, не унеможливлює виконання цього рішення без його участі шляхом вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання.

Обов`язковість судового рішення, яке набрало законної сили, не дає підстав для висновку про можливість ставити його виконання в залежність від волевиявлення боржника або будь-яких інших осіб на вчинення чи не вчинення дій щодо його виконання, оскільки це б нівелювало значення самого права звернення до суду як засобу захисту та забезпечення реального відновлення порушених прав та інтересів.

Просили суд в задоволені заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа, виданого по цивільній справі №202/20959/23 таким, що не підлягає виконанню відмовити. Стягнути з заявника ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 (десять тисяч) грн.

Заявник ОСОБА_1 та представник заявника в судове засідання не з`явилися. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином під розписку. Заяв та клопотань не надійшло.

Заінтересована особа ОСОБА_2 та її представник відповідно до заяви, яка надійшла до суду 18 грудня 2025 року просили суд здійснювати розгляд справи без їх участі та прийняти до уваги правове обґрунтування викладене у запереченнях проти заяви, які надіслані суду через систему «Електронний суд» 15 грудня 2025 року та в задоволенні заяви відмовити з наведених в запереченнях підстав.

Інші сторони в судове засідання не з`явилися. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином.

Відповідно до ч.3 ст.432 ЦПК України неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи, вважає її такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2024 року у справі №202/20959/23 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання права користування житловим приміщенням, вселенням, встановлення порядку користування квартирою, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково. Вселено ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_1 . В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати по справі в розмірі 1073 грн. 60 коп.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 30 липня 2025 року у справі № 202/20959/23, провадження № 22-ц/803/1239/25, рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 18 вересня 2024 року залишено без змін.

08.10.2025 року на виконання рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, Індустріальним районним судом міста Дніпра виданий виконавчий лист № 202/20959/23, провадження №2/202/2195/2024 про вселення ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_1 , на підставі якого постановою державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кірсановим Сергієм Івановичем від 14.10.2025 року відкрито виконавче провадження ВП № 79335585. Наразі виконавче провадження триває.

Відповідно до договору дарування частки квартири від 14.11.2025 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Олійник С.В., зареєстрованого в реєстрі за №1055, ОСОБА_1 подарував 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 - ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на матеріально-правові та процесуально-правові.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність установлення питань виконання судового рішення.

Виконавчий документ це письмовий документ встановленої форми і змісту, який видається судом для примусового виконання прийнятих ним у справах рішень, ухвал, постанов як підстава для їх виконання.

Органи виконавчої служби під час виконання рішень вчиняють дії згідно із змістом резолютивної частини рішення, яке зазначається у виконавчому листі, результатом цього має бути досягнення правового ефекту фактичне виконання зазначеного у виконавчому листі рішення.

Отже, за змістом ст. 432 ЦПК України суд постановляє ухвалу про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково або; 2) якщо у боржника повністю або частково відсутній обов`язок у зв`язку з його припиненням.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили; коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання, та матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання).

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

Посилання заявника на той факт, що обов`язок боржника відсутній повністю у зв`язку з його не можливістю виконати рішення оскільки він як боржник не має майнових прав на зазначене майно, а також не має доступу до приміщення квартири АДРЕСА_1 , не заслуговує на увагу, оскільки рішення суду підлягає обов`язковому виконанню.

Суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 вже після повідомлення державного виконавця С.Кірсанова про відкриття виконавчого провадження №79335585 від 14.10.2025 року про примусове виконання судового рішення про вселення ОСОБА_2 до спірної квартири було укладено договір дарування, відповідно до якого він подарував 1/3 частку належної йому на праві власності квартири матері ОСОБА_3 , яка є співвласником квартири та була третьою стороною при розгляді цивільної справи. Суд розцінює укладання ОСОБА_1 договору дарування, як свідоме ухилення від виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень й доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З урахуванням викладеного, судом не встановлено обставин щодо помилкової видачі виконавчого листа у цивільній справі № 202/20959/23 чи відсутності обов`язку боржника ОСОБА_4 перед стягувачем ОСОБА_8 (припинення зобов`язання у зв`язку з його виконанням). Крім того, судом не встановлено інших підстав, передбачених ст.432 ЦПК України, для визнання виконавчого листа, виданого Індустріальним районним судом міста Дніпра від 08.10.2025 року у справі № 202/20959/23 таким, що не підлягає виконанню, заява про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню не містить передбачених процесуальним законом підстав для такого визнання, обставини зазначені в заяві не доведені, тому у її задоволенні слід відмовити.

Щодо вимог ОСОБА_2 про стягнення з заявника ОСОБА_1 на її користь витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн., то суд виходить з наступного.

Згідно зі ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Статтею 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

ОСОБА_2 долучено до матеріалів справи докази на підтвердження понесення нею витрат на професійну правничу допомогу, а саме: Акт надання послуг по договору про надання правової допомоги №71 від 16.10.2023 року на суму 10000,00 грн. (консультація з правових питань - 800,00 грн., складання заперечення проти заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у грудні 2025 року -7200,00 грн. та представництво адвокатом інтересів ОСОБА_2 в суді - 2000,00 грн.)

Однак заявником не надано суду договору про надання правничої допомоги, яким визначено зміст робіт (складність, час, обсяг), що дозволяє суду оцінити їх розумність та співмірність з реальними витратами, згідно зі ст. 137 ЦПК України, та його відсутність унеможливлює доведення законності та обґрунтованості витрат.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши надані заінтересованою особою докази, оскільки не надано суду достатніх доказів на підтвердження надання позивачу правової допомоги у даній справі адвокатом, які є належними та допустимими доказами понесених заінтересованою особою витрат на професійну правничу допомогу, суд доходить висновку, що вимоги ОСОБА_2 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн. задоволенню не підлягають з підстав недоведеності.

Керуючись ст.ст. 258, 260, 353, 354, 432 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заінтересована особа: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ), по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання права користування житловим приміщенням, вселенням, встановлення порядку користування квартирою - відмовити.

Відмовити ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) в стягненні витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі у 15-ти денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів від дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст складено 26.12.2025 року.

Суддя Л.П. Слюсар