Дата документу 24.12.2025 Справа № 333/6708/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/6708/24 Головуючий у 1 інстанції: Наумова І.Й.
Провадження № 22-ц/807/2011/25 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Гончар М.С.,

Трофимової Д.А.

за участю секретаря судового засідання Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування, про встановлення факту самостійного виховання і утримання дитини батьком та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом ОСОБА_4 , третя особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування, про встановлення факту самостійного виховання і утримання дитини батьком та стягнення аліментів.

В обґрунтування зазначає наступне, 03 грудня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено шлюб. Від шлюбу у подружжя народилась донька - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, ОСОБА_4 разом з донькою виїхали за межі України, а саме до Федеративної республіки Німеччини, де наразі ОСОБА_4 продовжує перебувати.

Внаслідок сімейних обставин, які склались останнім часом, а також завдяки хвороби Відповідачки, остання перестала виконувати свої батьківські обов`язки, не доглядала за донькою, не піклувалась про її здоров`я та побут, а тому Позивач був вимушений забрати дитину до себе у м. Запоріжжя..

В січні 2024 року донька повернулась до України (м. Запоріжжя) на постійне місце проживання з батьком.

Розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району від 05.02.2024 №95 р. визначено місце проживання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_1 .

Станом на сьогодні Позивач повністю опікується та доглядає за донькою.

Позивач разом з донькою ведуть повноцінне життя, не дивлячись на обставини що склалися в країні. Постійно відвідують дитячі майданчики, виїжджають на природу. Позивач постійно купує необхідні речі, книги і іграшки за побажанням дитини. Постійно консультується зі своїм лікарем та іншими спеціалістами в приватному порядку.

Донька Позивача починаючи з 12 лютого 2024 року і по сьогоднішній день відвідує Дитячий клуб-студія «Чудова дитина». Згідно Довідки від 25.07.2024 року вих. №125, саме Позивач ОСОБА_1 приводить дитину до дошкільного навчального закладу та забирає додому, цікавиться психологічним та фізичним розвитком дитини, сплачує за дитячий клуб. Мати дитини ОСОБА_4 , за період відвідування дитиною ОСОБА_5 дитячого клубу-студія «Чудова дитина», жодного разу не з`являлась.

Позивач має активну життєву позицію та освіту, яка дозволяє йому мати роботу та фінансово піклуватися про дитину.

Разом з тим згідно Акту обстеження умов проживання від 23.04.2024 року складеним відділом по Комунарському району служби у справах дітей Запорізької міської ради, встановлено, що родина ОСОБА_1 (Позивач) проживає в багатоквартирному будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Склад сім`ї: батько (Позивач) - ОСОБА_1 , 1978 р.н.; рідна матір Позивача - ОСОБА_6 , 1953 р.н.; донька (Позивача) - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Дівчинка має все необхідне для відпочинку, розвитку, тощо. З батьком дитина проживає з січня 2024 року, відповідає прихильністю до батька та бабусі. Мати (Відповідачка) з дитиною спілкується засобами звязку.

Малолітня ОСОБА_5 перебуває на повному утриманні Позивача, батько займається її вихованням, забезпечує всіма необхідними речами.

Наведеними у цій заяві обставинами підтверджується, що факт, який просить встановити позивач є юридичним, оскільки від його встановлення залежить виникнення особистих прав позивача та можливість безперешкодної реалізації його особистих прав. Встановлення факту перебування неповнолітньої дитини на вихованні і догляді позивача потрібно з метою для захисту прав доньки та уникнення суперечностей при визначенні даного факту зі сторонами органів державної влади та з метою отримання можливості одноосібного звернення батьком в інтересах дитини до державних та освітніх органів, органів місцевого самоврядування..

Просили суд:

встановити факт самостійного виховання та утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батьком ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 );

стягнути з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів (заробітку) Відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 вересня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів (заробітку) платника аліментів, щомісячно але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.08.2024 р. і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП: НОМЕР_2 , судовий збір в дохід держави в розмірі 1211 грн. 20 коп.

В іншій частині, заявлені вимоги, - залишено без задоволення

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду в частині відмови у встановленні факту самостійного виховання та утримання дитини скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити вимогу щодо встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки фактичним обставинам справи.

Відзивів на апеляційну скаргу не надходило, що згідно з частиною 3 статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне.

За вимогами п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваних судових рішень визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає повною мірою.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей.

Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Рішення оскаржується в частині відмовлених позовних вимог про встановлення факту самостійного виховання і утримання дитини батьком.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині встановлення факту самостійного виховання і утримання дитини батьком суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять доказів самостійного виховання ОСОБА_5 батьком. Утримання та виховання дітей батьком є законним обов`язком та не потребує встановлення факту судом з тією метою, про яку зазначив заявник. Суд також зазначив, що надані позивачем докази свідчать лише про проживання дитини разом з батьком, що сторонами не заперечується, однак жодним чином не підтверджують факт ухилення матері від участі у вихованні дитини.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Як встановлено та підтверджено матеріалами справи, сторони по справі з 03.12.2016 р. перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 .

Сторони у справі є батьками малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Запоріжжя, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 .

Розпорядженням голови Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району від 05.02.2024 р. №95 р., на підставі заяви ОСОБА_1 визначено місце проживання дитини ОСОБА_5 разом з батьком ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 01.02.2024 р., місце проживання малолітньої ОСОБА_5 , на момент видачі довідки, зареєстровано за місцем проживання її батька ОСОБА_1 , а саме, за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ними зареєстрована ще ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка згідно пояснень дитини є її бабусею.

Відповідно до Актів обстеження умов проживання малолітньої дитини ОСОБА_7 , складених працівниками відділу по Комунарському району служби у справах дітей Запорізької міської ради 23.04.2024 р., з 07.10.2024 р. дитина мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , з батьком ОСОБА_1 та бабусею ОСОБА_6 , в квартирі створені належні умови для виховання та розвитку дитини. Стосунки в родині доброзичливі. Зі слів дівчинки, її мама, яка перебуває в Німеччині спілкується з нею засобами зв`язку по декілька разів на день. Зі слів заявника матір дитини хворіє та знаходиться на лікуванні в Німеччині.

Відповідно до довідки, виданої дитячим клуб-студією «Чудова дитина» від 25.07.2024 р., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відвідує цей дитячий клуб-студія «Чудова дитина» в період з «12» лютого 2024 року по сьогоднішній день. Її мати - ОСОБА_4 контакту з дитячим клубом-студія « ОСОБА_8 дитина» не підтримує, успішністю дитини не цікавиться, з вихователями не спілкується, оплату за відвідування дитячого клубу не здійснює. Дитину до дитячого клубу приводить і забирає батько - ОСОБА_1 та бабуся - ОСОБА_6 . Оплату за відвідування дитячого клубу здійснює теж тільки батько.

Відповідно до епікризу медичного висновку, складеного 31.12.2023 р. лікарями лікарні Йоганнітер в Дуйсбург, в перекладі з німецької мови українською, стаціонарний прийом пацієнтки ОСОБА_9 , в період з 27.12.2023 р. по 31.12.2023 р. зумовлений гематемезисом в анамнезі у день надходження та 1 раз 5 днів тому. Внаслідок зловживання алкоголем у неї виникла жовтяниця шкіри та склер. Через мовний бар`єр збір анамнезу ускладнений. Збір анамнезу проводився виключно англійською мовою з використанням Google Translater. УЗД виявило гепатомегапію та стеатоз гепатиту III. Ступінь сумнівного цирозу печінки та по збільшення селезінки. Для виключення кровотечі з верхніх відділів шлунково-кишкового тракту в день надходження проводили езофагогастродуоденоскопію. яка виявила рефлюкс-езофагіт С, кровотечу Форреста (без ознак крововиливу), велику аксіальну грижу та гастрит. Повторне УЗД черевної порожнини виявило дискретну кількість навколопечінкового асциту. Немає ознак каменів у жовчному міхурі, немає внутрішньо-печінкового застою жовчі. Пацієнтка хотіла виписатися, бо хотіла полетіти в Україну. Виписку здійснено за власним бажанням пацієнтки, незважаючи на рекомендації лікаря.

Відповідно до заключного виписного епікризу, складеного 18.09.2024 р. лікарями лікарні Йоганнітер в Дуйсбург Федеративна Республіка Німеччини, в перекладі з німецької мови українською, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебувала на стаціонарному лікування в даному медичному закладі в період з 12.09.2024 р. по 16.09.2024 р..

Відповідно до довідок про місце перебування, складених лікарнею Йоганнітер в Дуйсбург Федеративна Республіка Німеччини 17.01.2025 р., 02.04.2025 р., 14.08.2025 р. в перекладі з німецької мови українською, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 , з 31.12.2025 р. по 17.01.2025 р., з 31.03.2025 р. по 02.04.2025 р., з 10.08.2025 р. і орієнтовно до 17.08.2025 р. перебувала на стаціонарному лікуванні в даному медичному закладі.

Згідно з довідкою, складеною 18.08.2025 р. лікарнею Йоганнітер в Дуйсбург Федеративна Республіка Німеччини, в перекладі з німецької мови українською, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проходить лікування у цій клініці у відділенні внутрішньої та сімейної медицини. Серед іншого, відомі наступні діагнози: ОСОБА_11 печінки з кровотечею з варикозно розширених вен стравоходу, стадія С печінкової недостатності за класифікацією Чайлда-П`ю (10 балів), показання до трансплантації печінки Стан після кровотечі з варикозно розширених вен стравоходу. Залізодефіцитна анемія після хронічної крововтрати з переливаннями крові. Алергічний риніт, викликаний пилком рослин. Хронічна венозна недостатність. Кіста яєчника. Пані ОСОБА_12 перебуває у тяжкому загальному стані. У зв`язку з тяжкими хронічними захворюваннями пані ОСОБА_12 не спроможна самостійно вести домашнє господарство. Вона постійно потребує допомоги у повсякденному житті.

Відповідно до довідки Тернопільської ЗОШ №13, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 навчається в даному навчальному закладі з 02.12.2024 р. Вихованням займається бабуся та батько. До школи ОСОБА_13 постійно приводить та забирає додому бабуся (батько лише під час відпустки). Інші особи участі в супроводі освітнього процесу не беруть.

Відповідно до Акту обстеження умов проживання, складеного 28.04.2025 р. спеціалістами ССД УСМП та ЗД Тернопільської міської ради, малолітня дитина ОСОБА_5 мешкає за адресою: АДРЕСА_5 з батьком ОСОБА_1 та бабусею ОСОБА_6 з грудня 2024 р.. Для дитини створені належні умови для виховання та розвитку.

Представник ССД УСМП та ЗД Тернопільської міської ради Дудар У.М. в судовому засіданні пояснила, що під час проведення обстеження умов проживання дитини ОСОБА_14 , були присутні дитина та її бабуся, з їх слів працівники служби у справах дітей дійшли висновку, що дитини мешкає з батьком та бабусею. З батьком перед проведенням обстеження в телефонному режимі спілкувалася співробітниця служби у справах дітей, він не зміг бути присутнім в зв`язку з тим, що він перебував за межами міста. Акт підписала бабуся від його імені.

Відповідно до висновку Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, як органу опіки та піклування, від 04.06.2025 р., доцільно встановити факт самостійного виховання та утримання дитини ОСОБА_7 батьком ОСОБА_1 , оскільки матір дитини не приймає участі у вихованні та утриманні дитини.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

У справі "Беллет проти Франції" ЄСПЛ зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1998 року у справі "Перес де Рада Каванил`ес проти Іспанії").

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на доступ до суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції, на справедливий суд.

ЄСПЛ розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (частина перша статті 5 ЦПК України).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням здійснюється Сімейним кодексом України (стаття 1 СК України).

У частині першій статті 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

У статті 141 СК встановлено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені у статтях 150, 151 СК України.

За приписами частини другої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до частини першої-третьої статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Правовідносини, що включають особисті немайнові та майнові відносини, які виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними.

При цьому сімейні відносини як вид суспільних відносин складаються з суб`єктів, об`єктів і змісту (прав та обов`язків). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є юридичні факти, які поділяються на юридичні дії (настання яких залежить від волі людей і породжує певні правові наслідки) та юридичні події (юридичні факти, які настають незалежно від волі людини).

Так, на підставі положень ЦК України у момент народження фізичної особи в неї виникає цивільна правоздатність (здатність мати цивільні права та обов`язки), яка припиняється у момент її смерті (стаття 25 ЦК України), а з підстав, установлених цим Кодексом, виникає цивільна дієздатність (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання), яка може бути обмежена виключно у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 30 ЦК України).

Відповідно до статті 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.

Сімейні обов`язки особистого або майнового характеру є обов`язками конкретної особи (дружини, матері, батька тощо). Вони не можуть бути передані добровільно іншому за договором або перекладені на іншого за законом.

Згідно із частиною другою статті 15 СК України, якщо особа визнана недієздатною, її сімейний обов`язок особистого немайнового характеру та майнового припиняється у зв`язку з неможливістю його виконання.

У частині четвертій статті 15 СК України визначено, що невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, установлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.

Так, ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання та утримання дитини є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів за рішенням суду (статті 164, 180 СК України).

Таким чином, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися.

Отже, для підтвердження самостійного утримання дитини батьком необхідне існування (настання) обставин, на підставі яких обсяг прав матері обмежується або припиняється.

Оскільки в СК України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі, можна констатувати, що в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), які мають бути підтверджені виключно актами цивільного стану (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім) та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх.

СК України не встановлено підстав припинення батьківських обов`язків щодо утримання дитини. Так само як визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від сімейних обов`язків, якими є, зокрема, обов`язки щодо утримання дитини.

У справі, яка переглядається, позивач просить встановити факт перебування на його самостійному утриманні та вихованнідітей, проте встановлення такого факту може мати негативні наслідки для матері дитини.

Доведення факту одноосібного утримання дитини батьком пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких мати дитини не виконує своїх батьківських обов`язків, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом.

Оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо утримання дитини, а визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо утримання дитини, то факт одноосібного утримання дитини одним із батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що становить предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з утримання дитини.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (стаття 5 ЦПК України).

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є змагальність сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, що ОСОБА_4 позбавлена батьківських прав відносно доньки ОСОБА_5 , а також відсутні інші докази, що відповідач не здатна їх виконувати в силу об`єктивних обставин.

Не може бути підставою для встановлення факту самостійного утримання визначення Розпорядженням голови Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району від 05.02.2024 р. №95 р., на підставі заяви ОСОБА_1 місця проживання ОСОБА_5 разом з батьком, оскільки зазначене підтверджеє, виключно, факт проживання дитини з батьком, а не факт повного самостійного утримання дитини батьком.

Перебування ОСОБА_4 за кордоном також не може бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки зазначене не перешкоджає матері спілкуватися та приймати участь у вихованні дитини.

Не підтверджують також наявність перешкод матері спілкуватися та приймати участь у вихованні доньки надані скаржником медичні документи ОСОБА_4 .

Безпідставними є посилання заявника апеляційної скарги на відповідну судову практику Верховного Суду, оскільки висновки у зазначених справах, і у справі, яка переглядається, як і встановлені фактичні обставини, є різними, у кожній із цих справ суди виходили з конкретних обставин та доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності.

Враховуючи викладене позивачем не на час подачі позову, не на час ухвалення рішення у справі не доведено належними, допустимими та достовірними доказами факт самостійного утримання дітей, а також, що є вирішальним у даній категорії справ, факт ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків або припинення виконання таких обов`язків за певних причин.

Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення в оскаржуваному судовому рішенні, питання обґрунтованості висновків суду першої інстанції, колегія суддів виходить з того, що у справі, яка переглядається, було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно з вимогами ст. 76-78, 81, 89, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 слід залишити без задоволення, а рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 вересня 2025 року без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 25 грудня 2025 року.

Головуючий

Судді: