ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9384/25 Справа № 2-7346/11-ц Суддя у 1-й інстанції - Башмаков Є.А. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів: Петешенкової М.Ю., Макарова М.О.,

за участю секретаря судового засідання Шаповалової О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Комунального підприємства Управління з організації контролю у сфері благоустрою та розміщення зовнішньої реклами Дніпропетровської міської ради на заочне рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 28 листопада 2013 року у складі судді Башмакова Є.А. по цивільній справі №2-7346/11-ц за позовом ОСОБА_1 до Повного товариства Фінансова-трастова компанія Лота-Сервіс, Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма А.Т. ЛТД, третя особа Дніпропетровська міська рада, про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2011 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ПТ ФТК «Лота-Сервіс», ТОВ ВКФ «А.Т.ЛТД», визначивши третьою особою Дніпропетровську міську раду, уточнивши позовні вимоги у листопаді 2013 року, на предмет визнання права власності на комплекс будівель та споруд продовольчого ринку за адресою: м. Дніпропетровськ, пр.Гагаріна, 175-К, обґрунтовуючи це тим, що 12 січня 1998 року між нею та ПТ ФТК «Лота-Сервіс», ТОВ ВКФ «А.Т.ЛТД» було укладено договір підряду, відповідно до якого вона зобов`язувалась виконати роботи щодо будівництва комплексу будівель та споруд продовольчого ринку за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідачі зобов`язувались прийняти роботу та оплатити вартість проведених робіт. 25 січня 2000 року сторонами було підписано акт виконаних робіт, однак оплату вартості проведених робіт не проведено.

За умовами договору підряду передбачено, що в разі неоплати замовниками вартості робіт за цим договором право власності на будівлі продовольчого ринку переходить до підрядника.

Також посилалась на те, що між нею та ПТ ФТК «Лота-Сервіс» (власником комплексу будівель та споруд продовольчого ринку за адресою:м. Дніпропетровськ, пр.Гагаріна, 175-К) було укладено договір оренди комплексу будівель та споруд продовольчого ринку, відповідно до якого ПТ ФТК «Лота-Сервіс» надає, а вона приймає у строкове платне користування комплекс будівель та споруд продовольчого ринку за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Дніпропетровської міської ради ТОВ ВКФ «А.Т. ЛТД» було надано в користування земельну ділянку під спірним об`єктом. Відповідно до договору оренди нежитлової будівлі вартість об`єкта, що орендується становить 73 789,83 грн.

Згідно з актом приймання-передачі комплексу будівель та споруд продовольчого ринку за адресою: м. Дніпропетровськ, пр.Гагаріна, 175-К від 14 січня 2013 року орендодавець передав, а орендар прийняв об`єкт оренди, визначений у пункті 1.1 договору оренди, в акті зазначено, що станом на 14 січня 2013 року об`єкт, що орендується, знаходиться в стані, потребуючому ремонту.

За умовами договору оренди вказаний комплекс будівель та споруд продовольчого ринку за адресою: АДРЕСА_1 , був переданий позивачці в оренду для здійснення будь-якої діяльності, що не суперечить чинному законодавству на строк один рік.

Згідно з пунктом 3.4.1 договору оренди відповідачі надали позивачці право здійснити перебудову, добудову чи перепланування об`єкта, що орендується за власний рахунок з правом на повне відшкодування ними вартості таких витрат. Сторони договору, також зазначили, що ця сума не може бути більшою ніж сума, що складає 100 000,00 грн.

Відповідно до пункту 4.4 договору витрати здійснені орендарем за згодою орендодавця на ремонт чи реконструкцію (перебудову, добудову та перепланування) об`єкта, що орендується за власний рахунок, підлягають відшкодуванню орендодавцем.

Згідно із пунктом 4.5 договору сторони узгодили, що сума вартості проведених робіт орендарем з перебудови, добудови та перепланування об`єкта, що орендується за власний рахунок орендаря, і яка підлягає відшкодуванню орендодавцем не може бути більшою ніж сума, що складає 100 000,00 грн.

За пунктом 5.3 договору сторони домовилися про те, що в разі невиконання свого обов`язку або ухилення від виконання такого обов`язку орендодавцем, який повинен згідно з цим договором відшкодувати орендарю вартість здійснених ним витрат на ремонтні роботи (перебудову, добудову та перепланування) об`єкта, що орендується, орендар набуває право власності на об`єкт, що орендується. У цьому випадку вартість виконаних орендарем поліпшень, неможливо відокремити від об`єкта, що орендується, без заподіяння йому шкоди, зараховується орендодавцем до вартості викупу об`єкта, що орендується орендарем згідно чинного законодавства України та за умови відшкодування орендодавцю різниці між вартістю будівлі, що складає 73 789,83 грн та вартістю здійснених поліпшень. Така сплата має бути здійснена протягом 10 календарних днів з моменту реєстрації права власності на об`єкт оренди за орендарем.

03 вересня 2013 року позивачка звернулась до відповідачів з письмовою вимогою про відшкодування вартості виконаних ремонтних робіт з переобладнання орендованого об`єкта в розмірі 99 974,82 грн, яка не була задоволена.

10 вересня 2013 року відповідачами на адресу позивачки було надіслано лист, яким повідомлено, що протягом минулого місяця відбулися певні зміни у господарській діяльності відповідачів, через що останні не мають змоги відшкодувати вартість переобладнання об`єкта, що орендується, в сумі 99 974,82 грн. За таких обставин позивачка вважає її майнові права порушеними та звернулась зі їх захистом по суду.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 28 листопада 2013 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на комплекс будівель та споруд продовольчого ринку за адресою: АДРЕСА_1 . Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване обгрунтованістю позовних вимог ОСОБА_1 , та доведеністю і підтвердженістю їх належними доказами (а.с.127-131 Том І).

Не погодившись з рішення суду першої інстанції, у березні 2017 року КП Управління з організації контролю у сфері благоустрою та розміщення зовнішньої реклами, як особа, що не приймала участі у справі, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невірне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у повному обсязі у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , посилаючись на недоведеність останньою правомірності користування нею земельною ділянкою станом на момент виникнення спірних правовідносин, адже за відсутності відомостей про надання дозволу на будівництво, спірний обєкт є самовільно збудованим, що виключає можливість визнання права власності на спірне майно (а.с. 142,143 Том І).

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2017 року апеляційну скаргу КП «Управління з організації контролю у сфері благоустрою та розміщення зовнішньої реклами» ДМР - задоволено.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2013 року - скасовано.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПТ ФТК «Лота-Сервіс», ТОВ ВКФ «А.Т. ЛТД», третя особа - Дніпропетровська міська рада про визнання права власності - відмовлено.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що місцевим судом повно і всебічно не з`ясовано обставини справи, не встановлено, чи було спірний об`єкт прийнято в установленому чинним законодавством порядку до експлуатації, не враховано, що спірні тимчасові споруди є об`єктами самовільного будівництва, визнано право власності на спірний об`єкт (без прийняття в експлуатацію) без з`ясування питань землекористування станом на момент виникнення спірних правовідносин. Матеріали справи не містять відомостей щодо наявності чинного договору оренди земельної ділянки, а попередні договори були тимчасовими та короткостроковими. Не встановлено питання щодо поточного землекористування земельною ділянкою, на якій розташовано спірний об`єкт (а.с.172-178 Том І).

Не погодившись з рішення суду апеляційної інстанції, у жовтні 2017 року ТОВ ВКФ А.Т.ЛТД та ОСОБА_1 через свого представника подали до Вищого спеціалізованого суду України касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2017 року.

Постановою Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року касаційні скарги ТОВ ВКФ «А.Т.ЛТД» та ОСОБА_1 , яка подана представником Дорохіним В.І., залишені без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2017 року залишено без змін (а.с.128-136 Том ІІ).

Не погодившись із рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2017 року, у жовтні 2024 року ПТ ФТК Лота-Сервіс подало касаційну скаргу.

Постановою Верховного Суду від 02 липня 2025 року касаційну скаргу представника ПТ ФТК «Лота-Сервіс» - адвоката Гальченко Є.Л. задоволено частково.

Постанову Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою КП «Управління з організації контролю у сфері благоустрою та розміщення зовнішньої реклами» ДМР з наступних підстав.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 13 серпня 2025 року по вищевказаній цивільній справі, за повторним розглядом апеляційної скарги КП «Управління з організації контролю у сфері благоустрою та розміщення зовнішньої реклами» ДМР на заочне рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 28 листопада 2013 року, апеляційну скаргу призначено до розгляду в загальному порядку.

Під час апеляційного розгляду апеляційної скарги КП «Управління з організації контролю у сфері благоустрою та розміщення зовнішньої реклами» ДМР колегією суддів встановлено, що заочне рішення суду першої інстанції датовано 28 листопада 2013 року.

Звертаючись через суд із позовом в 2011 році, ОСОБА_1 до участі у справі було залучено відповідачем Дніпропетровську міську раду, яка була повідомлена про день та час розгляду справи, однак останньою жодних письмових заперечень на предмет незгоди з позовними вимогами позивача суду першої інстанції не надавалось, як і не направлялось представника ДМР для участі в судових засіданнях.

Рішенням Дніпропетровської міської ради від 18 травня 2016 року за №26/8 Про реорганізацію та зміну найменування комунальних підприємств Дніпропетровської міської ради реорганізовано КП Адміністративно-технічне управління ДМР з припиненням як юридичної особи шляхом приєднання до КП Управління з організації контролю благоустрою об`єктів сфери відпочинку, споживчого ринку та захисту інтелектуальної власності ДМР, зі зміною назви на КП Управління з організації контролю у сфері благоустрою та розміщення зовнішньої реклами ДМР (а.с.145,146 Том І).

У відповідності до Статуту КП Управління з організації контролю у сфері благоустрою та розміщення зовнішньої реклами ДМР від 2016 року, власником Підприємства є територіальна громада міста Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради (а.с.147-153 Том І).

Колегія суддів відзначає, що з апеляційною скаргою на заочне рішення суду першої інстанції, датованого 2013 роком, скаржник звернувся від свого імені у 2017 році, посилаючись на те, що заочним рішення у цій справі порушуються його права, в силу ст. 24,29,30-1 ЗУ Про планування і забудову територій, ст.18 ЗУ Про основи містобудування.

В апеляційній скарзі скаржник наголошує, що його не залучено до участі у справі, як суб`єкта, законодавчо наділеного повноваженнями в галузі земельних відносин, містобудування, контролю за об`єктами благоустрою.

Колегія суддів наголошує, що Дніпропетровська міська рада є стороною у справі, була повідомлена належним чином про розгляд справи та мала усі процесуальні можливості надавати пояснення, заперечення проти позовних вимог ОСОБА_1 , однак таким своїм правом не скористалась, враховуючи, що справа переглядалась судами вищих інстанцій неодноразово.

Разом з цим колегія суддів вважає за необхідне наголосити, що скаржник КП Управління з організації контролю у сфері благоустрою та розміщення зовнішньої реклами ДМР виникло як юридична особа за рішення Дніпропетровської міської ради лише у 2016 році з можливістю брати участь у спорах, зокрема, щодо звільнення в установленому порядку земельних ділянок від самовільно розташованих сезонних майданчиків об`єктів дрібно-роздрібної торгівлі, як це визначено однією з мети створення скаржника у його Статуті.

З цього слід дійти висновку, що скаржник, як юридична особа, підпорядкована ДМР з набуттям прав та обов`язків в рамках його повноважень, виник значно пізніше ніж ухвалено заочне рішення у цій справі, що виключає можливість його залучення до участі у справі на момент її розгляду судом першої інстанції, тому до таких доводів скарги колегія суддів відноситься критично та не приймає їх до уваги.

Разом з цим належить зазначити, що, оскільки на момент розгляду у 2013 році скаржник ще не існував, а Дніпропетровська міська рада була повідомлена належним чином про дату та час розгляду справи, правом на подання заперечень щодо землекористування, зокрема, не скористалась, що на той час знаходилось у її повноваженнях, тому станом на день повторного розгляду апеляційної скарги КП Управління з організації контролю у сфері благоустрою та розміщення зовнішньої реклами ДМР у 2025 році жодні права землекористування, що входить до повноважень скаржника, починаючи з 2016 року, не є порушеними заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2013 року.

Скаржник не довів вимог апеляційної скарги належними та достатніми доказами, які б свідчили про порушення їх прав, зокрема, землекористування, що свідчить про відсутність порушених прав та інтересів скаржника оскаржуваним заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2013 року.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Так, колегією суддів з`ясовано, що апеляційна скарга КП Управління з організації контролю у сфері благоустрою та розміщення зовнішньої реклами ДМР подана на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2013 року, яке, на думку скаржника, породжує у нього права та інтереси щодо об`єктів, відносно яких виник спір, власником яких вважає себе ОСОБА_1 , однак скаржник не довів порушення будь-яких його прав, що входить до його повноважень, враховуючи, що на момент ухвалення судового рішення першої інстанції скаржника ще не існувало як юридичної особи, що унеможливлює порушення його будь-яких прав цим заочним рішенням, тому колегія суддів приходить до висновку про відсутність порушених прав, інтересів та обов`язків КП Управління з організації контролю у сфері благоустрою та розміщення зовнішньої реклами ДМР оскаржуваним ним заочним рішенням суду від 28 листопада 2013 року, що є наслідком закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою КП Управління з організації контролю у сфері благоустрою та розміщення зовнішньої реклами ДМР і застосування вимог п.3 ч.1 ст. 362 ЦПК України.

Разом з цим колегія суддів наголошує, що скаржник, який вважає порушеними свої права у відповідності до Статуту та його повноважень щодо здійснення контролю у сфері землевпорядкування, не позбавлений можливості захистити такі порушені права, пред`явивши окремий позов з обраним ним способом захисту у відповідності до ч.2 ст. 16 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 260, 261, 362 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства Управління з організації контролю у сфері благоустрою та розміщення зовнішньої реклами Дніпропетровської міської ради, як особи, яка не приймала участі у справі, на заочне рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 28 листопада 2013 року у складі судді Башмакова Є.А. по цивільній справі №2-7346/11-ц за позовом ОСОБА_1 до Повного товариства Фінансова-трастова компанія Лота-Сервіс, Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма А.Т. ЛТД, третя особа Дніпропетровська міська рада, про визнання права власності - закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Вступна та резолютивна частини ухвали проголошені 10 грудня 2025 року.

Повний текст ухвали складено 16 грудня 2025 року.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: М.Ю. Петешенкова

М.О.Макаров