Справа № 274/6800/25 Провадження № 2/0274/2675/25
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.25 р.м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд), за участю секретаря судового засідання Руденченко В.С.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовомОСОБА_1 , представником якої є ОСОБА_2 ,
доОСОБА_3
провизнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась з позовом, у якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 є спадкоємцем, який прийняв спадщину, попереднього власника будинку ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що успадкував, однак не оформив спадкового права на будинок після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , проте у зв`язку з відсутністю документа, що посвідчує право власності на будинок, вона не може отримати відповідне свідоцтво про право на спадщину та оформити право власності.

ОСОБА_3 позов визнала, про що подала заяву від 23.12.2025 р. (а. 39).

Судом з`ясовано, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , який є батьком ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 11.01.2024 р., свідоцтвом про народження від 01.08.1990 р., свідоцтвом про шлюб від 04.07.2009 р., а також встановлено рішенням Бердичівського міськрайноого суду Житомирської області від 14.04.2025 р. у справі № 274/1332/25, яке за даними Єдиного державного реєстру судових рішень постановою Житомирського апеляційного суду від 01.09.2025 р. залишено без змін, тобто набрало законної сили (а. с. 12, 10, 11, 29 30).

Рішенням Бердичівського міськрайноого суду Житомирської області від 14.04.2025 р. у справі № 274/1332/25 також встановлено, що ОСОБА_3 є сестрою ОСОБА_1 , тобто батьком ОСОБА_3 є ОСОБА_4 , про що також зазначено у договорі про розподіл спадкового майна від 05.02.2025 р. (а. с. 25 26).

Тобто, зважаючи на статті 1216 1218, 1222, 1223, 1258 та 1261 Цивільного кодексу України, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є спадкоємцями ОСОБА_4 першої черги за законом.

З рішення Бердичівського міськрайного суду Житомирської області від 14.04.2025 р. у справі №274/1332/25 та договору про розподіл спадкового майна від 05.02.2025 р. вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є єдиними спадкоємцем ОСОБА_4 , які прийняли спадщину, його дружина ОСОБА_6 , від прийняття спадщини відмовилася.

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Таким чином до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перейшли права та обов`язки (спадщина) ОСОБА_4 , у тому числі права власності останнього.

За умовами договору про розподіл спадкового майна від 05.02.2025 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 домовилися про поділ спадщини ОСОБА_4 , зокрема, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , перейде на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом у власність ОСОБА_1 .

Між тим, постановою від 05.02.2025 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Богатирчука В.А. було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку відсутністю у ОСОБА_1 документа, що посвідчує право власності спадкодавця на цей будинок (а. с. 15).

З довідки від 26.11.2024 р. № 2149, виданої Комунальним підприємством "Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації", вбачається, що станом на 31.12.2012 р. право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстровано (а. с. 16).

Право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 14.02.2025 р. також не зареєстровано, що підтверджується інформацією від 14.02.2025 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а. с. 17).

Як свідчить технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , виготовлений 02.10.2024 р., цей будинок і господарські будівлі та споруди до нього були побудовані у 1964 р., самочинне будівництво відсутнє (а. с. 18 20).

З довідки від 12.02.2025 р. № 16 головного спеціаліста Райгородоцької сільської ради Бердичівського району Житомирської області І. Борисюк вбачається, що за записом в погосподарській книзі № 4 за 2016 2034 рр. житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , числиться за померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 (а. с. 20).

ОСОБА_4 є спадкоємцем всього майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 , що підтверджується довідкою від 05.02.2025 р. приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Богатирчука В.А. (а. с. 24).

Наведене у попередніх п`яти абзацах свідчить про те, що ОСОБА_5 до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , була власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , проте правовстановлюючого документа на нього не отримала та права власності не зареєструвала, після її смерті право власності на цей будинок успадкував ОСОБА_4 , який цього спадкового права (права власності на будинок) не оформив (права власності не зареєстрував).

Як вказувалось вище, у зв`язку з відсутністю документа, який би підтверджував право власності ОСОБА_4 на цей будинок, ОСОБА_1 , будучи спадкоємцем ОСОБА_4 , який прийняв спадщину (до якого перейшли права та обов`язки ОСОБА_4 , зокрема, зважаючи на договір про розподіл спадкового майна від 05.02.2025 р., право власності щодо цього будинку у повному обсязі), не може отримати відповідне свідоцтво про право на спадщину, що, в свою чергу, перешкоджає оформленню права власності на будинок.

Згідно з частиною першою статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 як спадкоємець першої черги за законом, який прийняв спадщину, набув право власності на майно житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Зважаючи на наведене, Суд вважає, що наявні законні підстави для задоволення позову.

Частиною четвертою статті 206 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Виходячи з вказаного та зважаючи, що визнання ОСОБА_3 позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Суд задовольняє позов.

Керуючись статтями 258, 259, 263 265 Цивільного процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) задовольнити.

2. Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Корбут