РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2025 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Грушковської Л.Ю.,

за участі секретаря Репей А.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС» Лановий Є.М. через систему «Електронний суд» звертається до суду з позовною заявою та просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС» заборгованість за кредитним договором № 2930084 від 21.11.2019 у розмірі 29215 грн, а також судові витрати за сплату судового збору в сумі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту не виконує, а тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою суду від 20.11.2025 відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Призначено судове засідання.

Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС» Лановий Є.М. у судове засідання не з`явився, в позовній заяві зазначив, що позивач розгляд справи просить проводити у відсутність представника позивача.

Відповідачу направлялась копія ухвали про відкриття провадження за його зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. Однак, на адресу суду повернувся конверт з відміткою на довідці Укрпошти «Адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 62).

Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 зазначає, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Отже, відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи згідно з положеннями частин 7 та 8 статті 128 Цивільного процесуального кодексу України, і судом вжиті всі передбачені законом заходи для можливості реалізації ним права судового захисту своїх прав і свобод з метою дотримання принципу рівності усіх перед законом.

У визначений судом строк сторони заперечень проти розгляду справи в спрощеному порядку до суду не надходило.

Відповідно до статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню зважаючи на таке.

Судом встановлено, що 21.11.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» та відповідачем укладено договір про надання кредиту №2930084. Згідно п. 1.3. Договору сума кредиту складає 5000 гривень. Вказаний кредитний договір був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефону вказаного позичальником при укладенні кредитного договору. Відповідно до умов Кредитного договору, у якості підтвердження підписання Договору (вчинення електронного правочину), надання Кредиту Позичальнику надсилаються кошти та електронне повідомлення, в якому зазначається інформація про Кредитодавця, Основна сума кредиту, процентні ставки та міститься активне посилання на Правила, якими регламентуються порядок надання паперових копій електронних документів (за необхідності) та інші аспекти виконання вимог ч.11 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Правила надання кредиту ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» розміщені на Сайті Кредитодавця URL: https://alexcredit.ua за посиланням URL:https://alexcredit.ua/umovi (а.с.19-21).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» виконало умови договору та 21.11.2019 перерахувало шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної картки відповідача через ТОВ «Елаєнс», яке надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків, кошти в розмірі 5000 грн., маска картки НОМЕР_1 , що підтверджується копією довідки ТОВ «Елаєнс» 03.11.2024 (а.с.38).

10.06.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Секвоя Капітал» (фактор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» (клієнт) було укладено договір факторингу № АК-10/06/2025, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» зобов`язується відступити Товариству з обмеженою відповідальністю «Секвоя Капітал» права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Секвоя Капітал» зобов`язується прийняти такі права вимоги та сплатити Товариству з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» ціну придбання за відповідний Реєстр за плату, у передбачений цим Договором спосіб, що підтверджується копією договору факторингу № АК-10/06/2025 від 10.06.2025 (а.с.22-28).

Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Секвоя Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором №2930084 від 21.11.2019 у розмірі 29215 гривень, з яких: - сума заборгованості за тілом 5000 гривень, - сума заборгованості за відсотками 24215 гривень, що підтверджується копією Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № АК-10/06/2025 від 10.06.2025 (а.с. 10).

Як вбачається із платіжної інструкції №185 від 16.06.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Секвоя Капітал» перерахувало на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» грошові кошти у розмірі 1 900 000,00 грн, згідно договору факторингу №06062025 від 06.06.2025 (а.с.45).

07.07.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Секвоя Капітал» (клієнт) та між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» (фактор) укладено договір факторингу № ДФ-07072025, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Секвоя Капітал» зобов`язується відступити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» зобов`язується прийняти такі права вимоги та сплатити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» ціну придбання за відповідний реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб (а.с.29-36).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором № 2930084 від 21.11.2019 у розмірі 29215 гривень, з яких: - сума заборгованості за тілом - 5000 гривень, - сума заборгованості за відсотками 24215 гривень, що підтверджується копією Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № ДФ-07072025 від 07.07.2025 (а.с.11).

Як вбачається із платіжної інструкції № 812 від 08.07.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» перерахувало на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Секвоя Капітал» грошові кошти у розмірі 201 2173,75 грн, згідно договору факторингу № ДФ-07072025 від 07.07.2025 (а.с.44).

Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України про зобов`язання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України "Кредит".

Порядок укладання договорів в електронній формі передбачений Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».

Зокрема, в ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Відповідно до п.12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Так, ст. 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

У відповідності до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази підтверджують укладення між Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» та відповідачем кредитного договору в електронній формі, отримання відповідачем кредитних грошових коштів та їх неповернення позивачу, тобто невиконання відповідачем умов, укладеного договору в електронній формі.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України).

Як встановлено ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, враховуючи положення вказаних статей, ТОВ «ФК «Солвентіс» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем, відповідно до умов кредитного договору, що був укладений між первісним кредитором № 2930084 від 21.11.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» та ОСОБА_1 ..

Виходячи з встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, які виникли з укладеного кредитного договору, беручи до уваги, що позивачем надано достатні докази виникнення зобов`язання з укладеного кредитного договору та їх неналежного виконання відповідачем, наслідком якого є обов`язок відповідача повернути всю суму кредиту та сплатити відсотки, суд погоджується з доводами позивача і вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача суму заборгованості у розмірі 29215 гривень.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про сплату ним заборгованості чи про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку.

Таким чином, неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо своєчасного повернення заборгованості за договором порушує право позивача на своєчасне отримання плати за надані послуги.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Крім того, на підтвердження понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу до позову долучено договір № 43657029 про надання правової допомоги від 01.07.2025 року, додаткова угода №2273350 до Договору №43657029 про надання правової допомоги від 01.07.2025 року , акт № 2917661 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 30.09.2025 року та детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Лівак І.М., необхідних для надання правничої допомоги за позовом ТОВ «ФК «Солвентіс» щодо стягнення кредитної заборгованості.

Вимог щодо заперечення, зменшення цих витрат або про їх неспівмірність відповідачем не заявлялось. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Керуючись статтями 259, 263, 264, 265 ЦПК України, на підставі статей 509, 525, 526, 610, 611, 625, 634, 1048, 1049, 1054, 1056-1, 1077 ЦК України, статей 12, 13, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 89, 280-283 ЦПК України, ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої по АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС» (, адреса: 07406, Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, 21/1) заборгованість за Кредитним договором № 2930084 від 21.11.2019 року в розмірі 29 215 (двадцять дев`ять тисяч двісті п`ятнадцять) грн, а також сплачений судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 6000 (шість тисяч) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Суддя