Справа № 936/349/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 грудня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Кожух О.А., Джуги С.Д.

за участю секретаря судового засідання: Савинець В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Воловецького районного суду Закарпатської області від 01 жовтня 2024 року, ухвалене головуючою суддею Софілканич О.А., в справі за позовом Мукачівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Воловецької селищної ради Мукачівського району Закарпатської області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою

встановив:

У березні 2024 року Мукачівська окружна прокуратура в інтересах держави в особі Воловецької селищної ради Мукачівського району Закарпатської області звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 30.11.2021 ОСОБА_1 набув право власності на об`єкт нежитлової нерухомості - цілісний майновий комплекс (складається з: будівлі аптеки по захисту рослин площею 104.67 кв.м., будівлі вагової площею 99 кв. м. та будівлі закритого складу площею 1180 кв.м.), загальною площею 1 383.67 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Право власності на вищевказане нерухоме майно набуто ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу №1167 від 03.09.2021, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіним Д.В.

Вказаний об`єкт нежитлової нерухомості розміщений на земельній ділянці з кадастровим номером :01:002:0006 площею 0,5710 га, цільове призначення земельної ділянки: для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №332358413 від 16.05.2023 вбачається, що право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0006 площею 0,5710 га зареєстровано за Воловецькою селищною радою.

З часу набуття права власності на нежитлову будівлю по теперішній час, ОСОБА_1 здійснював користування земельною ділянкою з кадастровим номером :01:002:0006 площею 0,5710 га без правовстановлюючих документів та не сплачував орендну плату за користування такою до місцевого бюджету.

Крім того, оскільки на земельній ділянці розміщене майно, що перебуває у власності відповідача, селищна рада позбавлена можливості вільно розпоряджатися вказаною земельною ділянкою з метою отримання доходу у вигляді орендної плати та наповнення місцевого бюджету.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 , без достатньої правової підстави, знаючи про необхідність укладення договору оренди та сплати орендної плати, за рахунок позивача зберіг у себе майно (кошти) у вигляді орендної плати, які повинен був сплатити за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :01:002:0006 площею 0,5710 га за період з 30.11.2021 по 31.12.2023 в розмірі 110 381,04 грн, які позивач, на підставі ст.1212 ЦК України, просив стягнути з відповідача на користь Воловецької селищної ради, а також судові витрати.

Рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області від 01 жовтня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Воловецької селищної ради Мукачівського району Закарпатської області безпідставно збережені кошти у розмірі 110 381,04 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Закарпатської обласної прокуратури сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 гривень.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити у справі нове рішення, яким відмовити в задоволені позову. Вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Зазначає, що на момент придбання об`єкта нерухомого майна йому було відомо, що власником земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0006 площею 0,5710 га є Воловецька селищна рада Мукачівського району Закарпатської області, тому після укладення договору купівлі-продажу він неодноразово звертався з усними зверненнями до Воловецької селищної ради Мукачівського району Закарпатської області із проханням передати йому у власність вказану земельну на якій розташований об`єкт нерухомого майна, який належить йому на праві приватної власності.

Проте, між ним та працівниками Воловецької селищної ради Мукачівського району Закарпатської області постійно виникали конфлікти, які як правило стосувались розміщеного на частині цієї земельної ділянки сміттєзвалища яким користувались мешканці територіальної громади.

Як наслідок уповноважені особи Воловецької селищної ради Мукачівського району Закарпатської області не попередили його про те, що придбання об`єкта нерухомого майна не є автоматичною підставою для виділення цієї земельної ділянки йому у приватну власність. Крім того, його не було повідомлено про те, що на підставі ст. 120 ЗК України, протягом 30 днів з дня державної реєстрації права власності цього об`єкта, він зобов`язаний звернутись до Воловецької селищної ради Мукачівського району Закарпатської області з клопотанням про необхідність укласти договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0006 площею 0,5710 га.

Тому, оскільки він не отримав від Воловецької селищної ради Мукачівського району Закарпатської області жодної належної відповіді щодо передачі у власність земельної ділянки або щодо процедури користування такої земельною ділянкою, він був змушений користуватися земельною ділянкою без правовстановлюючих документів.

Крім того, Постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236 на території України діяли карантинні обмеження з 19 грудня 2020 року по 30 червня 2023 року. З огляду на зазначені норми чинного законодавства України, протягом кількох місяців він був позбавлений можливості звернутись з письмовим клопотанням про необхідність укласти договір оренди земельної ділянки. Тільки 03.05.2022 він звернувся до Воловецькоі селищної ради Мукачівського району Закарпатської області із заявою в якій просив передати йому у власність спірну земельну ділянку. Воловецькою селищною радою Мукачівського району Закарпатської області було надано йому відповідь на вказану заяву 01.12.2022.

Тому саме внаслідок бездіяльності Воловецької селищної ради Мукачівського району Закарпатської області, яка тривала шість місяців після звернення, він фактично був позбавлений можливості укласти договір оренди земельної ділянки на якій розташований об`єкт нерухомого майна, який належить йому на праві приватної власності.

Вважає, що вищезазначені підстави слід вважати вагомою причиною пропуску передбаченого ч. 11 ст. 120 ЗК України строку на подання до Воловецької селищної ради Мукачівського району Закарпатської області заяви з проханням передати у власність земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0006 площею 0,5710 га. на якій розташований об`єкт нерухомого майна, який належить йому на праві приватної власності.

У відзиві на апеляційну скаргу Мукачівська окружна прокуратура просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції. Судом вірно встановлено, що ОСОБА_1 без достатньої правової підстави, знаючи про необхідність укладення договору та сплати орендної плати, за рахунок позивача зберіг у себе майно (кошти) у вигляді орендної плати, які повинен був сплатити за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :01:002:0006 площею 0,5710 га за період з 30.11.2021 по 31.12.2023 в розмірі 110 381,04 грн.

Твердження відповідача про бездіяльність Воловецької селищної ради та не реагування на його звернення щодо оформлення правового режиму використання земельної ділянки та неповідомлення йому щодо необхідності укладення договору оренди земельної ділянки - не відповідає дійсності.

У судове засідання з`явились: представник позивача прокурор Роман М.С. та у режимі відеоконференції представник відповідача - адвокат Грабовий О.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 .

Прокурор Роман М.С. просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Адвокат Грабовий О.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 , просив апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове про відмову у задоволенні позовних вимог. Щодо розгляду справи у відсутності його довірителя не заперечив, оскільки такий про судове засідання повідомлений належним чином.

Позивач Воловецька селищна рада повідомлена шляхом доставки електронного документу в особистий кабінет підсистеми «Електронний суд», що підтверджується довідкою про доставку електронного документу від 23.06.2025 (Т1 а.с.236).

Відповідач ОСОБА_1 повідомлений шляхом надіслання йому судової повістки поштовими засобами зв`язку, що підтверджується рекомендованим повідомленням з відміткою про вручення від 30.06.2025.

Враховуючи зазначене та керуючись нормою ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів дійшла до думки, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступних доводів.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З приписів ст. 76, ст. 77, ч.ч. 1, 2, ст.ст. 78, 79, 80, ст. 81 ч.ч. 1, 4 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 30.11.2021 ОСОБА_1 набув право власності на об`єкт нежитлової нерухомості - цілісний майновий комплекс (складається з: будівлі аптеки по захисту рослин площею 104.67 кв.м., будівлі вагової площею 99 кв. м. та будівлі закритого складу площею 1180 кв.м.), загальною площею 1 383.67 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на вищевказане нерухоме майно набуто ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу № 1167 від 03.09.2021, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіним Д.В. та довідки про повну оплату вартості цілісного майнового комплексу №02-93/6-272 від 30.11.2021.

Вказаний об`єкт нежитлової нерухомості розміщений на земельній ділянці з кадастровим номером :01:002:0006 площею 0,5710 га., цільове призначення земельної ділянки: для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, яка сформована та зареєстрована в Державному земельному кадастрі 23.10.2015, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №332358413 від 16.05.2023 вбачається, що право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0006 площею 0,5710 га. зареєстровано за Воловецькою селищною радою.

Згідно витягу №НВ-023 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0006 площею 0,5710 га. вартість такої станом на 07.06.2023 становить 1 901 048,57 гривень.

Воловецька селищна рада листом №1309 від 01.12.2022 повідомляла ОСОБА_1 щодо обов`язку укласти з радою договір оренди земельної ділянки.

Мукачівською окружною прокуратурою шляхом надіслання відповідних запитів встановлено, що між ОСОБА_1 та Воловецькою селищною радою договори купівлі-продажу чи оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0006 площею 0,5710 га. не укладались.

Прокуратурою встановлено, що ОСОБА_1 за період з 30.11.2021 по 31.12.2023 зберіг у себе без достатньої правової підстави кошти за користування земельною ділянкою в розмірі 110 381,04 гривень.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

Згідно зі статтею 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до положень статті 80 ЗК України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

За змістом статей 122, 123, 124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Не підлягають продажу, передачі в користування на конкурентних засадах (на земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності у разі розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.

Згідно зі статтею 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Згідно з пунктом в) частини першої статті 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Частиною першою статті 93 ЗК України встановлено, що право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини першої статті 21 Закону України «Про оренду землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. При цьому орендна плата справляється у грошовій формі.

У пункті 289.1 статті 289 ПК України передбачено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, і не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки (пункт 288.5 статті 288 ПК України).

Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, а також застосування передбачених законом способів захисту прав.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Отже, у випадку використання земельної ділянки комунальної власності, якій присвоєно окремий кадастровий номер, без оформлення договору оренди, власник такої земельної ділянки (орган місцевого самоврядування, який представляє інтереси територіальної громади) може захистити своє право на компенсацію розміру не отриманої орендної плати за користування земельною ділянкою в порядку, визначеному статтею 1212 ЦК України.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Для кондикційних зобов`язань важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (статті 1212-1214 ЦК України).

У своїх доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що він неодноразово звертався до Воловецької селищної ради з приводу передачі йому у власність земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0006 площею 0,5710 га., однак усні звернення не призвели до очікуваного результату.

Серед іншого, уповноважені особи селищної ради не повідомили його про те, що придбання об`єкта нерухомого майна не означає автоматичне набуття права власності на земельну ділянку та не було доведено до його відома, що відповідно до ст. 120 ЗК України він зобов`язаний протягом 30 днів з моменту державної реєстрації права власності на нерухоме майно оформити договір оренди земельної ділянки.

Згідно статті 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до пункту «а» частини 2 статті 92 ЗК України, права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності, державні та комунальні некомерційні товариства.

Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам, іноземцям і особам без громадянства, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам (частина 2 статті 93 ЗК України).

Частиною 11 статті 120 ЗК України визначено, якщо об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), інша будівля або споруда), об`єкт незавершеного будівництва розміщений на земельній ділянці державної або комунальної власності, що не перебуває у користуванні, набувач такого об`єкта нерухомого майна зобов`язаний протягом 30 днів з дня державної реєстрації права власності на такий об`єкт звернутися до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування із заявою про передачу йому у власність або користування земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, що належить йому на праві власності, у порядку, передбаченому статтями 118, 123 або 128 цього Кодексу. Орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, зобов`язаний передати земельну ділянку у власність або користування набувачу в порядку, встановленому цим Кодексом. Пропущення строку подання заяви, зазначеного в абзаці першому цієї частини, не може бути підставою для відмови набувачу (власнику) такого об`єкта у передачі йому у власність або користування земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт.

Зважаючи на вищезазначені норми, ОСОБА_1 з моменту отримання у власність майнового комплексу загальною площею 1 383,67 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , повинен був протягом 30 днів звернутися до Воловецької селищної ради із заявою про укладення із ним договору оренди чи купівлі-продажу даної земельної ділянки на якій розташований об`єкт нерухомого майна, однак відповідач всіх залежних від нього дій не вчинив задля дотримання процедури передбаченої ст. 120 ЗК України.

Щодо усних звернень позивача та конфлікту, який виник між сторонами, то щодо цього в матеріалах справи підтверджень немає.

Посилання відповідача, що йому представниками селищної ради не було роз`яснено його обов`язок згідно ст. 120 ЗК України протягом 30 днів з моменту отримання об`єкту нерухомого майна у власність звернутися у селищну раду з метою укладення договору оренди чи купівлі-продажу земельної ділянки, не заслуговує на увагу, оскільки незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Селищна рада у листі №1309 від 01.12.2022 рекомендувала відповідачеві укласти договір оренди земельної ділянки, однак ОСОБА_1 належним чином не відреагував.

В даному випадку саме відповідач своєю бездіяльністю спричинив ситуацію за якої він без достатньої правової підстави зберіг у себе майно (кошти), які могли бути отримані Воловецькою селищною радою у випадку укладення договору оренди чи купівлі-продажу, що призвело до неотримання територіальною громадою коштів у розмірі 110 381,04 гривень.

Крім цього, відповідач зазначає, що внаслідок введення карантинних обмежень був позбавлений можливості звернутися до селищної ради із відповідною заявою вчасно.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 отримав у приватну власність 30.11.2021 цілісний майновий комплекс, загальною площею 1 383.67 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Право власності на вищевказане нерухоме майно набуто ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу №1167 від 03.09.2021, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіним Д.В.

Згідно заяви наявної в матеріалах справи за вхідним №118 від 03.05.2022 він звернувся до старости Воловецької селищної ради Попелича М.А. із заявою про надання йому у власність земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0006 площею 0,5710 га. Тобто, з такою заявою відповідач звернувся до селищної ради щонайменше після шести місяців з моменту отримання об`єкту нерухомого майна у власність. Введення карантинних обмежень не позбавляло відповідача можливості подати відповідну заяву поштовими засобами зв`язку.

Серед інших доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що суд першої інстанції не врахував розміщення на спірній земельній ділянці смітника, а тому наданий представником прокуратури розрахунок слід поставити під сумнів, оскільки він не користується земельною ділянкою повністю.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з такою позицією відповідача та зазначає, що незалежно від того чи користується відповідач земельною ділянкою повністю чи ні, такий повинен користуватися нею на належних правових підставах, однак з вищезазначеного слідує, що відповідачем цього здійснено не було. Твердження відповідача в цій частині не знаходять своє відображення в матеріалах справи.

Таким чином, слід погодитись з позицією суду першої інстанції та позивача, що ОСОБА_1 без достатньої правової підстави, знаючи про необхідність укладення договору та сплати орендної плати, за рахунок позивача зберіг у себе майно (кошти) у вигляді орендної плати, які повинен був сплатити за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :01:002:0006 площею 0,5710 га за період з 30.11.2021 по 31.12.2023 в розмірі 110 381,04 грн.

Розрахунок недоотриманих селищною радою коштів до бюджету відповідачем в суді першої та апеляційної інстанцій не спростовано, не надано власного контррозрахунку, тому такий слід вважати вірним.

Доводи апеляційної скарги вищенаведеного не спростовують, а тому рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм процесуального та матеріального права з всебічним дослідженням всіх наявних у справі матеріалів та з урахуванням позицій та доводів сторін спору.

Отже, апеляційний суд керуючись положенням статті 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Враховуючи вищенаведене та керуючись статтями 12, 18, 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Воловецького районного суду Закарпатської області від 01 жовтня 2024 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 24 грудня 2025 року.

Суддя-доповідач:

Судді: