ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/26798/25

Провадження № 22-ц/820/2765/25

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Спірідонової Т.В. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

секретар судового засідання Кошельник В.М.,

за участю: представника апелянта ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/26798/25 за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , яка подана його представником ОСОБА_1 , на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 листопада 2025 року, в складі судді Продана Б.Г., за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В вересні 2025 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість у розмірі 20642,91 грн, яка складається з 16645,98 грн заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з січня 2019 року по лютий 2022 року, інфляційних втрат у розмірі 3159,61 грн, 3% річних у розмірі 837,32 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач що 21 листопада 2024 року відбувся електронний аукціон №BRD001-UA-374 з продажу майна банкрута по лоту №1, а саме: право вимоги грошової (дебіторської) заборгованості Будинкоуправління №2 квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницький станом на 01 лютого 2024 року, переможцем якого є ФОП ОСОБА_2 . За адресою: АДРЕСА_1 обліковується заборгованість у розмірі 16645,98 грн станом на 01 лютого 2024 року. Відповідно до виписки по особовому рахунку № НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , проживають чотири особи, а наймачем/власником є ОСОБА_6 . Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , власниками заборгованості за період з січня 2019 року по лютий 2022 року є ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 . Враховуючи, що відповідачі не погасили заборгованість, позивач звернувся до суду з позовом про її стягнення, а також відшкодування інфляційних втрат на 3% річних.

30 вересня 2025 року позивач подав до суду заяву про закриття провадження у справі та повернення судового збору. Заява про закриття провадження мотивована тим, що відповідачі погасили заборгованість перед позивачем, між сторонами відсутній предмет спору, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 листопада 2025 року заяву позивача фізичної особипідприємця ОСОБА_2 про закриття провадження та повернення судового збору задоволено частково. Провадження у справі №686/26798/25 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову з підстав відсутності предмета спору внаслідок задоволення вимог відповідачами після пред`явлення позову. В частині повернення судового збору у розмірі 1211,20 грн, сплаченого за подачу позову фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про стягнення боргу, відмовлено.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд виходив з того, що провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з фактичною відмовою позивача від позову з підстав відсутності предмета спору внаслідок задоволення вимог відповідачами після пред`явлення позову, а не на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, як зазначив позивач.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 листопада 2025 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Узагальнення доводів апеляційної скарги

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач не подавав заяву про відмову від позову, а навпаки, подав заяву про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, посилаючись на п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. У заяві про закриття провадження зазначив, що 30.09.2025 одним з відповідачів здійснено повне погашення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги. Таким чином, обов`язок щодо погашення заборгованості іншими відповідачами перед позивачем вважається припиненим, у зв`язку з цим між сторонами не залишилося неврегульованих питань. Відтак, наявні підстави для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору. Подана позивачем заява про закриття провадження у справі не тотожна відмові від позову, а також не містить волевиявлення позивача на відмову від своїх матеріально-правових вимог і не передбачає правових наслідків, встановлених статтею 206 ЦПК України. Заява про закриття провадження з підстав відсутності предмета спору ґрунтується на тому, що спірні правовідносини припинилися вчиненням дій зі сторони відповідачів задля задоволення вимог позивача, що виключає подальший розгляд справи судом. Відмови від позову в поданій заяві представником позивача не заявлено, тому суд не мав правових підстав тлумачити подану заяву як відмову від позову. Крім того, згідно з статтею 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. Тому, у разі закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, судовий збір має бути повернуто позивачу з державного бюджету.

Процесуальні дії апеляційного суду

Ухвалами Хмельницького апеляційного суду від 03 грудня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та справу призначено до розгляду.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

Відзиви на апеляційну скаргу не надходили.

В судовому засіданні представник апелянта фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції.

Апелянт фізична особа-підприємець ОСОБА_2 про дату, час і місце слухання справи належним чином повідомлений, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Відповідачі ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про дату, час і місце слухання справи належним чином повідомлені, в судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили.

Заслухавши пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Мотивувальна частина

Встановлені фактичні обставини справи

Встановлено, що в вересні 2025 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 заборгованість у розмірі 20642,91 грн, яка складається з 16645,98 грн заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з січня 2019 року по лютий 2022 року, інфляційних втрат у розмірі 3159,61 грн, 3% річних у розмірі 837,32 грн.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 вересня 2025 року відкрито провадження у справі.

30 вересня 2025 року позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_2 подав заяву про закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 255 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю предмета спору, та повернення судового збору.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 листопада 2025 року заяву позивача фізичної особипідприємця ОСОБА_2 про закриття провадження та повернення судового збору задоволено частково. Провадження у справі №686/26798/25 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову з підстав відсутності предмета спору внаслідок задоволення вимог відповідачами після пред`явлення позову. В частині повернення судового збору у розмірі 1211,20 грн, сплаченого за подачу позову фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про стягнення боргу, відмовлено.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд врахував правову позицію Верховного Суду, яка викладена у постанові від 31 липня 2022 року у справі №335/8285/22, згідно якої логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України дає підстави для висновку, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема, у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

При цьому, якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, які, відповідно, тягнуть різні процесуальні наслідки, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди, не підтримання своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, тощо.

Колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про наявність правових підстав для закриття провадження у даній справі з підстав відмови позивача від позову.

Закриття провадження у справі це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.

Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі у разі якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Зазначене узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Таким чином, відсутність неврегульованих питань, як факт який став доконаним під час розгляду справи у суді, може бути підставою для закриття провадження у справі з підстав відсутності предмета спору.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі №13/51-04, а також у постановах Верховного Суду від 26 липня 2018 року у справі №910/23359/15, від 18 червня 2019 року у справі №914/891/16, від 18 липня 2019 року у справі № 916/3147/16, від 26 листопада 2019 року у справі №920/240/18, від 18 липня 2023 року у справі №906/1357/20 та від 16 серпня 2023 року у справі №910/5571/22 викладено висновки, за змістом яких закриття провадження у справі можливе також у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Момент припинення існування (зникнення) предмета спору має важливе значення для розгляду та вирішення справи та повинен ураховуватися судами при вирішенні питання про наявність підстав для закриття провадження у справі, та з яких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суту справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Отже, відмова від позову є одностороннім вільним волевиявлення позивача шляхом здійснення процесуальної дії, спрямованої на завершення розгляду судом справи. У разі подання позивачем такої заяви суд зобов`язаний перевірити, чи відповідає подана заява дійсній волі позивача та роз`яснити позивачу наслідки вчинення такої дії.

Наведене дає підстави для висновку про те, що як підстави подання заяв про закриття провадження у справі за відсутності предмета спору чи відмови від позову, так і правові наслідки вирішення таких заяв (задоволення таких судом чи відмова) є різними.

В даній справі, ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 вересня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 10 листопада 2025 року.

30 вересня 2025 року від позивача надійшла заява про закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 255 ЦПК України, яка мотивована відсутністю між сторонами предмета спору, оскільки відповідачі погасили заборгованість за житлово-комунальні послуги перед позивачем.

Закриваючи провадження у справі у зв`язку з відмовою від позову, суд не перевірив, чи відповідає подана заява дійсній волі позивача та не роз`яснив позивачу наслідки вчинення такої дії. Зокрема, суд не врахував, що позивач у межах розгляду справи не подавав заяви про відмову від позову в розумінні статті 206 ЦПК України, не висловлював чіткої, однозначної та добровільної волі на відмову від судового захисту свого права, а натомість звернувся до суду із заявою про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору відповідно до пункту 2 частини 1 статті 255 ЦПК України.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували подання позивачем заяви про відмову від позову, а також відсутні дані про роз`яснення судом позивачу правових наслідків такої відмови, що є обов`язковою умовою її прийняття судом.

Суд першої інстанції без належної правової оцінки заявлених підстав та без дослідження відповідних доказів самостійно змінив правову природу заяви позивача, що є неприпустимим та суперечить вимогам цивільного процесуального законодавства.

Отже, закриваючи провадження у справі на підставі пункту 4 частини 1 статті 255 ЦПК України, суд першої інстанції застосував норму процесуального права, яка не підлягала застосуванню у даних правовідносинах.

Враховуючи викладене, ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, з неправильним застосуванням п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України та без урахування фактичних обставин справи, у зв`язку з чим підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Висновки суду апеляційної інстанції

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобовязує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Пунктом 6 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, зокрема, є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Таким чином, не перевіривши у повній мірі доводи сторони позивача та характер спірних правовідносин, суд першої інстанції допустив неповне з`ясування обставин справи, що призвело до порушення норм процесуального права та постановлення помилкової ухвали, відтак оскаржувану ухвалу необхідно скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381, 382, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , яка подана його представником ОСОБА_1 , задовольнити.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 листопада 2025 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 грудня 2025 року.

Судді: Т.В. Спірідонова

Р.С. Гринчук

А.М. Костенко