Провадження № 2/686/7804/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

22.12.2025 м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі судового засідання Гайдуку А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницький цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У серпні 2025 року позивач ТзОВ «Коллект Центр» звернулося до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості у загальному розмірі 103747,43 грн. за наступними кредитними договорами: за кредитним договором №390 від 11.03.2021 року, №948 від 11.03.2021 року та №714 від 11.03.2021 року, укладених між ОСОБА_1 та ТОВ «Служба миттєвого кредитування».

01.12.2021 було укладено договір №1-12 відповідно до якого ТзОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальника ОСОБА_1

10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТзОВ «Коллект центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі до позичальника ОСОБА_1 .

Враховуючи невиконання відповідачем своїх зобов`язань представник позивача просить стягнути з останнього на користь ТзОВ «Коллект Центр» заборгованість за кредитним договором №390 від 11.03.2021 року у розмірі 18106,00 грн., з яких 1100,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 17006,00 грн. заборгованість за відсотками; за кредитним договором №948 від 11.03.2021 року у розмірі 65889,43 грн., з яких: 5900,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 59989,43 грн. заборгованість за відсотками; за кредитним договором №714 від 11.03.2021 року у розмірі 19752,00 грн., з яких 1200,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 18552,00 грн. заборгованість за відсотками, а також 2422,40 грн. судового збору та 25000 грн. витрат на правову допомогу.

Ухвалою суду від 05.09.2025 року відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в змісті позовної заяви вказав про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

11.03.2021 між ТзОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 укладено Договір № 390, відповідно до умов якого товариство зобов`язується надати позичальнику кредит без конкретної споживчої мети на суму 1100 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом.

Додатком № 2 до договору сторони погодити графік платежів, відповідно до якого термін повернення кредиту 26.03.2021, проценти за користування кредитом 352 грн.

11.03.2021 між ТзОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 укладено Договір № №948, відповідно до умов якого товариство зобов`язується надати позичальнику кредит без конкретної споживчої мети на суму 5900 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом.

Додатком № 2 до договору сторони погодити графік платежів, відповідно до якого термін повернення кредиту 26.03.2021, проценти за користування кредитом 1888,00 грн.

11.03.2021 між ТзОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 укладено Договір № 714, відповідно до умов якого товариство зобов`язується надати позичальнику кредит без конкретної споживчої мети на суму 1100 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом.

Додатком № 2 до договору сторони погодити графік платежів, відповідно до якого термін повернення кредиту 26.03.2021, проценти за користування кредитом 384 грн.

Умови цих договорів передбачають аналогічні умови щодо строків та нарахування відсотків.

Так, пунктом 1.2 договору передбачено, що кредит надається на строк, зазначеній у заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та є невід`ємною частиною.

Пунктом 1.3 договору передбачено, що орієнтовний строк повернення кредиту 16 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на день такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх процентів.

Згідно з п. 1.4 договору проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування (далі Процентна ставка), протягом фактичного строку користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту в такому розмірі:

а) 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту;

б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а);

в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.6);

г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в).

Згідно листів ТзОВ «Фінансова компанія «Вер фор пей» від 05.03.2025 підтверджено переказ грошових коштів за вищезазначеними кредитними договорами в сумі 1200 грн., 5900 грн. та 1100 грн. відповідно.

Згідно розрахунку заборгованості ТзОВ «Служба миттєвого кредитування» за договором №390 від 11.03.2021 року заборгованість становить 18106,00 грн., з яких 1100,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 17006,00 грн. заборгованість за відсотками.

Згідно розрахунку заборгованості ТзОВ «Служба миттєвого кредитування» за кредитним договором №948 від 11.03.2021 року у розмірі 65889,43 грн., з яких: 5900,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 59989,43 грн. заборгованість за відсотками.

Згідно розрахунку заборгованості ТзОВ «Служба миттєвого кредитування» за кредитним договором №714 від 11.03.2021 року у розмірі 19752,00 грн., з яких 1200,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 18552,00 грн. заборгованість за відсотками.

01.12.2021 ТзОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТзОВ «Вердикт Капітал» уклали договір факторингу №1-12 відповідно до якого ТзОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за кредитними договорами №390 від 11.03.2021 року, №948 від 11.03.2021 року та №714 від 11.03.2021 року.

10.01.2023 ТзОВ «Вердикт Капітал» та ТзОВ «Коллект центр» уклали договір відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023 відповідно до якого ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТзОВ «Коллект центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за кредитними договорами №390 від 11.03.2021 року, №948 від 11.03.2021 року та №714 від 11.03.2021 року.

У відповідності до вимог ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст.11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У свою чергу, положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року № 675-VIII визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Положення ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Із матеріалів справи встановлено, що кредитні договори підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію», тому, враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що договір, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму, а відтак вважається таким, що укладений у письмовій формі у відповідності до ст.ст. 205, 207 ЦК України.

Висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20.

Статтею 629 ЦК України зазначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановленому в договорі.

Згідно зі ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою.

Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Частиною першою статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Ст. 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Отже, неповідомлення боржника про заміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту. Даний висновок суду базується на висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 01 лютого 2018 року у справі №569/8962/16-ц.

Відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання відповідно до умов кредитних договорів №390 від 11.03.2021 року, №948 від 11.03.2021 року та №714 від 11.03.2021 року належним чином не виконував, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість за тілом кредиту та відсотками.

Водночас, щодо позовних вимог ТОВ «Коллект центр» в частині стягнення відсотків за договорами, суд враховує наступне.

Як зазначено у висновках, що викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа N 444/9519/12), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Так, за умовами п. 1.2. договору №390 від 11.03.2021 кредит надається на строк, зазначений у заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору. У заяві-анкеті зазначено два строки повернення кредиту: орієнтовний 16 днів та 365 днів, сума процентів за користування кредитом 352 грн.

Аналогічного змісту п. 1.2. договору №948 від 11.03.2021 кредит надається на строк, зазначений у заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору. У заяві-анкеті зазначено два строки повернення кредиту : орієнтовний 16 днів та 365 днів, сума процентів за користування кредитом 1888 грн.

Також, згідно п. 1.2. договору №714 від 11.03.2021 року кредит надається на строк, зазначений у заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору. У заяві-анкеті зазначено два строки повернення кредиту: орієнтовний 16 днів та 365 днів, сума процентів за користування кредитом 384 грн.

Разом з тим, у пункті 1.3. цих договорів викладені умови, за яких у разі несплати усіх нарахованих процентів на перші 16 днів, строк повернення кредиту перераховується і становить ще 16 днів.

У пункті 1.4 договору визначено, що проценти нараховуються за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту, і далі визначені умови і розміри ставок кредиту у залежності від прострочення повернення кредиту і перерахування строків повернення кредиту.

Орієнтовний строк повернення кредиту 16 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів.

Пунктом 1.4.2 встановлено, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 16 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом.

Аналізуючи наведені умови договору, суд приходить до висновку, що у договорі відсутні чіткі і зрозумілі для споживача умови про право кредитодавця нараховувати проценти за фактичне правомірне користування коштами після закінчення строку дії договору.

Отже, слід виходити з того, що сторони не узгодили належним чином відповідальність за прострочення грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України у виді сплати процентів за неправомірне користування кредитом.

Окрім того, відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Несправедливими є, зокрема, умови договору про установлення невиправдано малого строку для надання споживачем згоди на продовження дії договору, укладеного на визначений строк, з автоматичним продовженням такого договору, якщо споживач не висловить відповідного наміру (п. 9 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»).

З урахуванням викладеного, встановивши, що позикодавцем включені до умов кредитного договору несправедливі умови, які полягають у тому, що фінансова установа в незалежності від того, чи споживач здійснить погашення заборгованості за кредитним договором, може в односторонньому порядку, без повідомлення споживача продовжити дію такого договору для подальшого нарахування та стягнення відсотків за кредитним договором, що вносить істотний дисбаланс до договірних правовідносин та ставить споживача в несправедливе становище по відношенню до кредитної установи.

Припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

Таким чином розмір відсотків слід розраховувати в межах встановленого сторонами строку кредитування, тобто 16 днів як це було узгоджено сторонами згідно графіку платежів.

Отже, аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, а також те, що позивач на підставі укладеного договору про відступлення права вимоги (факторингу) набув права нового кредитора до відповідача та має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення суми кредитних коштів, відсотків, відповідачем не спростовано наявність укладеного договору та отримання грошових коштів від первісного кредитора, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТзОВ «Коллект Центр» підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення із ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Коллект Центр» заборгованості у загальному розмірі 10924 грн.:

- за кредитним договором №390 від 11.03.2021 року у розмірі 1452,00 грн., з яких 1100,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 352,00 грн. заборгованість за відсотками;

- за кредитним договором №948 від 11.03.2021 року у розмірі 7888,00 грн., з яких: 5900,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 1888,00 грн. заборгованість за відсотками;

- за кредитним договором №714 від 11.03.2021 року у розмірі 1584,00 грн., з яких 1200,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 384,00 грн. заборгованість за відсотками.

В решті вимог слід відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору Відповідно до положень ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з положеннями статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).

Витрати на професійну правничу допомогу підтверджені належними доказами, а саме: копією договору №01-07/2024 про надання правничої допомоги від 01.07.2024, укладений між адвокатським об`єднанням "Лігал Ассістанс" та ТОВ «Коллект Центр», заявки на надання юридичної допомоги №153 від 01.07.2025, витягом з акту №12 про надання юридичної допомоги від 31.07.2025.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.10.2019 року у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17).

Дослідивши подані представником позивача докази та матеріали справи, суд вважає, що в даному випадку заявлений позивачем розмір витрат на оплату послуг адвоката в сумі 25000 грн. є значно завищеним та не співмірним зі складністю справи, з виконаною адвокатом роботою, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та ціною позову.

Суд враховує, що предмет спору у даній справі є однотипним, а тому не потребував вивчення великого обсягу фактичних даних та судової практики; справа не характеризується наявністю виключної правової проблеми та містить незначний обсяг обставин, які відносяться до предмета доказування; позовна заява не потребувала складних правових досліджень та значного аналізу справи, не вимагала від представника позивача надмірного обсягу юридичної і технічної роботи.

Відтак, суд вважає, що обґрунтованими та співмірними в даному випадку є витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн.

Таким чином, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати необхідно стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 10,53% (10924,00:103747,43х100) від розміру задоволених судом позовних вимог, а тому судовий збір становить 255,06 грн. (10924,00х2422,40:103747,43) та витрати на професійну правничу допомогу 1053,00 грн. (10000:100х10,53).

Керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 207, 257, 526, 546, 549, 611, 634, 638, 1050, 1054 ЦК України, суд

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (, адреса: 01133, м.Київ, вул. Мечнікова, 3, оф. 306) заборгованість за кредитним договором №390 від 11.03.2021 року у розмірі 1452,00 грн.; за кредитним договором №948 від 11.03.2021 року у розмірі 7888,00 грн.; за кредитним договором №714 від 11.03.2021 року у розмірі 1584,00 грн.; витрати по сплаті судового збору у розмірі 255,06 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1053,00 грн., всього стягнути: 12232,06 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду складено 22.12.2025 року.

Суддя Сергій Стефанишин