Провадження № 2/638/7033/25
РІШЕННЯ

Іменем України

24 грудня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Щепіхіної В. В.,

за участю секретаря судового засідання Старини С. К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області до ОСОБА_1 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Комунальний заклад охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи», Комунальне некомерційне підприємство Харківської обласної ради «Обласна клінична лікарня» про стягнення неправомірно отриманої пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2025 року представник Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення неправомірно отриманої пенсії, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області неправомірно отриману пенсію в розмірі 102 582 грн. 88 коп. Вимоги позову обґрунтовано тим, що відповідач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримував пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі заяви від 06.04.2023 року №2854, доданих документів та виписки з акту огляду міжрайонної Шевченківської МСЕК від 22.05.2024 до довідки серії 12 ААВ №688766. 03.03.2025 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від Комунального закладу охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» надійшла довідка від 25.12.2024 №50, в якій зазначено, що розширеною експертною комісією закладу №5 КЗОЗ «ОЦМСЕ» скасовано рішення міжрайонної Шевченківської МСЕК про встановлення інвалідності ОСОБА_1 з 04.04.2023. Тобто, право на призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону №1058 у ОСОБА_1 відсутнє. Таким чином, по пенсійній справі ОСОБА_1 за період з 04.04.2023 по 28.02.2025 виникла переплата пенсії у розмірі 102582,88 грн. Вказана сума є надміру сплаченою та підлягає обов`язковому поверненню на рахунок ПФУ пенсіонером добровільно або стягується в судовому порядку. 18.03.2025 листом №2000-0307-8/41952 ОСОБА_1 було повідомлено про виникнення переплати та необхідність повернення коштів на розрахунковий рахунок ПФУ. На момент звернення до суду кошти на рахунок позивача не надходили. Просить суд позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Петренко С. В. подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого просить суд відмовити в задоволенні позову з огляду на наступне. 06.04.2023 року міжрайонна Шевченківська медико-соціальна експертна комісія КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» на підставі достовірних даних та документів встановила ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , другу групу інвалідності на строк з 04.04.2023 до 01.05.2024. Даний факт підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №688766 від 06.04.2023 року. На підставі зазначених документів ОСОБА_1 було призначено пенсію по інвалідності з 04.04.2023 року. Після встановлення інвалідності ОСОБА_1 продовжив хворіти на захворювання, які стали підставою для встановлення йому інвалідності, що підтверджується епікризом до історії хвороби №2708, виданим Комунальним некомерційним підприємством Харківської обласної ради «Обласний клінічний спеціалізований диспансер радіаційного захисту населення». 04.07.2024 року міжрайонна Шевченківська медико-соціальна експертна комісія КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» на підставі повторного огляду та розгляду поданих медичних документів встановила ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 другу групу інвалідності на строк з 01.05.2024 до 01.07.2025. Даний факт підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №326730 від 04.07.2024 року. Після повторного встановлення інвалідності ОСОБА_1 продовжив хворіти на захворювання, які стали підставою для встановлення йому інвалідності, що підтверджується епікризом до історії хвороби №7451, виданим Комунальним некомерційним підприємством Харківської обласної ради «Обласний кардіологічний центр». У період з 04.04.2023 по 28.02.2025 ОСОБА_1 отримував від позивача пенсію у зв`язку з інвалідністю. Про скасування довідки серії 12 ААВ №688766 від 06.04.2023 року міжрайонної Шевченківської МСЕК КЗОЗ «ОЦМСЕ», а також прийняття рішення КЗОЗ «ОЦМСЕ» у формі довідки про невизнання інвалідом №50 від 25.12.2024 року відповідачу стало відомо лише 25.09.2025 року коли він у Шевченківському районному суді м. Харкова отримав копію позовної заяви про стягнення неправомірно отриманої пенсії. На протязі 2024-2025 років відповідач від КОЗ «ОЦМСЕ» будь-яких документів, викликів, листів не отримував. Доданими до позову копіями документів дане твердження не спростовується, доказів виклику відповідача на засідання комісії КЗОЗ «ОЦМСЕ» на 25.12.2024 року позивачем не надано. Позивач разом з позовною заявою не надав до матеріалів справи належних та допустимих доказів про виклик відповідача до КЗОЗ «ОЦМСЕ» на 25 грудня 2024 року для проведення огляду. ОСОБА_1 не подавав до КЗОЗ «ОЦМСЕ» та міжрайонної Шевченківської МСЕК КЗОЗ «ОЦМСЕ» жодних заяв з проханням провести його заочний огляд та прийняти рішення про встановлення інвалідності заочно. У зв`язку з викладеним довідка КЗОЗ «ОЦМСЕ» №50 про невизнання інвалідом від 25.12.2024 року КЗОЗ «ОЦМСЕ» по своїй суті є протиправною та незаконною. Також відповідач не отримував від позивача лист від 18.03.2025 року №2000 0303-8/41952 та додану до нього копію рішення від 07.03.2025р. №58 про відсутність підстав для призначення пенсії по інвалідності. В матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази надсилання зазначених документів відповідачу. Жодних документів, що містять причини, мотиви, та взагалі підстави до скасування відповідачу статусу інваліду та ще й з моменту призначення йому інвалідності до суду позивачем не надано та не обґрунтовано за змістом позову. Позивачем не було додано до позовної заяви доказів підтверджуючих документів про недобросовісність дій відповідача. Позивачем не доведено вину відповідача у формі прямого умислу, спрямованого саме на свідоме неповідомлення про обставини, які мали значення для отримання пенсії по інвалідності, з метою незаконного її отримання. Захворювання, які мали місце у відповідача у 2023 році та які стали підставою для визначення йому 04.04.2023 року другої групи інвалідності мали та мають місце і у 2024 році, і у 2025 році. Крім того, відповідно до Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи (Номер витягу 31/25/1884/B, Дата прийнятого рішення 29.09.2025, Номер рішення 31/25/1884/Р) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено третю (ІІІ) групу інвалідності з 01.09.2025 року строком до 01.09.2027 року. У пункті 19 зазначеного Витягу вказано, що у особи наявна раніше встановлена інвалідність. Тобто, новостворений замість МСЕК орган експертна команда з оцінювання повсякденного функціонування особи своїм решенням №31/25/1884Р від 29.09.2025 року не тільки встановив позивачу третю (ІІІ) групу інвалідності, а й підтвердив той факт, що у позивача інвалідність була і раніше.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Комунального закладу охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» надіслав до суду пояснення, в яких зазначив, що в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №00000867 від 28.07.2023, Головним управлінням Національної поліції України в Харківській області у міжрайонній Шевченківськіймедико-соціальній експертній комісії була вилучена з наступним арештом медико-експертна справа ОСОБА_1 . Під час слідчих дій виявлені документи з ознаками фальсифікації. В ході досудового розслідування встановлено, що міжрайонною Шевченківською МСЕК КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» у 2022-2023 рр. оглянуто та встановлено відповідні групи інвалідності громадянам, у т. ч. і ОСОБА_1 , на підставі виписок із медичної карти стаціонарного хворого ДУ «Інститут патології хребта та суглобів імені професора М.І. Ситенка НАМН України». Згідно із відповіддю ДУ «Інститут патології хребта та суглобів імені професора М.І. Ситенка НАМН України» ОСОБА_1 стаціонарне лікування у закладі не проходив, до медичного закладу не звертався. З метою дослідження обґрунтованості та законності встановлення інвалідності ОСОБА_1 міжрайонною Шевченківською медико-соціальною експертною комісією Комунального закладу охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» на підставі запиту слідчого управління ГУ НПУ в Харківській області, керуючись положеннями постанови КМУ від 03.12.2009 №1317, а саме п. 12 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого цією постановою (яка діяла до 31.12.2024), обласні, центральні міські комісії здійснюють організаційно-методичне керівництво та контроль за діяльністю відповідно районних, міжрайонних, міських комісій, перевіряють правомірність прийнятих ними рішень і в разі визнання їх безпідставними змінюють їх, була призначена медико-соціальна експертиза, проведено заочний розгляд справи ОСОБА_1 за наданими на час проведення експертизи медичними документами. Для колегіального розгляду звернень правоохоронних органів щодо клініко-експертних питань оцінки рішень про встановлення інвалідності за конкретними випадками у закладі була створена розширена експертна комісія, в ході роботи якої проведено аналіз медико-експертної справи ОСОБА_1 і виявлео документи з ознаками фальсифікації, а вказанийдіагноз не верифікований, що стало підставою скасування інвалідності. Рішення міжрайонної Шевченківської МСЕК від 06.04.2023 визнано таким, що прийнято необґрунтовано і скасоване.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням проводити розгляд справи за відсутності представника позивача за наявними документами в матеріалах справи.

Представник третьої особи, Комунального закладу охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи», в судове засідання не з`явився. В поясненнях представник висловив прохання проводити судовий розгляд за його відсутності з врахуванням наданих пояснень.

Третя особа, КНП ХОР «Обласна клінічна лікарня», належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направила, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд без участі представника суду не надіслала.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Петренко С. В. у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без участі відповідача та його представникана підставі наявних у справі матеріалів.

На підставі частини 2 статті 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно з ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлен о та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримував пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі заяви від 20.04.2023 №2854, доданих документів та виписки з акту огляду міжрайонної Шевченківської МСЕК від 06.04.2023 до довідки серії 12 ААВ №688766. Пенсія по інвалідності призначена відповідно до Закону №1058 з 04.04.2023 по 30.04.2024.

Згідно виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії 12 ААВ №688766, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 04.04.2023 до 01.05.2024 встановлено ІІ групу інвалідності, причина інвалідності - загальне захворювання.

Рішенням Головного управління ПФУ у Вінницькій області від 27.04.2023 №58 ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону №1058 з 04.04.2023 по 30.04.2024.

Згідно виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії 12 ААГ №326730, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01.05.2024 до 01.07.2025 встановлено ІІ групу інвалідності, причина інвалідності - загальне захворювання.

Згідно рішення №58 від 07.03.2025 року Відділу перерахунків пенсій №1 Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 20.04.2023 №2854 про призначення пенсії та прийнято рішення про те, що право на призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону №1058 у ОСОБА_1 відсутнє. Вказане рішення містить інформацію про те, що 03.03.2025 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від Комунального закладу охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» надійшла довідка від 25.12.2024 №50, в якій зазначено, що розширеною експертною комісією закладу №5 КЗОЗ «ОЦМСЕ» скасовано рішення міжрайонної Шевченківської МСЕК про встановлення інвалідності ОСОБА_1 з 04.04.2023.

Матеріали справи містять довідку КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» №50 про невизнання інвалідом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якій вказано, що останній 25.12.2024 оглядався заочно і за результатами не визнаний інвалідом з 04.04.2023 року, рішення Шевченківської міжрайонної МСЕК скасовано.

Відповідно до службової записки начальника відділу опрацювання документації №1, поданої 07.03.2025 на ім`я начальника відділу перерахунків пенсій №1 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, по пенсійній справі №58 ( ОСОБА_1 ) виникла переплата у розмірі 102582,88 грн. за період з 01.04.2023 по 28.02.2025. Просить вирішити питання утримання переплати пенсії та повідомити ОСОБА_1 щодо повернення переплачених коштів.

З метою досудового врегулювання спору Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області направлено на адресу ОСОБА_1 лист від 18.03.2025 №2000-0307-8/41952, в якому відповідач повідомлявся про те, що 03.03.2025 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від Комунального закладу охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» надійшла довідка від 25.12.2024 №50, в якій зазначено, що розширеною експертною комісією закладу №5 КЗОЗ «ОЦМСЕ» скасовано рішення міжрайонної Шевченківської МСЕК про встановлення інвалідності ОСОБА_1 , тому право на призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону №1058 у нього відсутнє. Також відповідача повідомлено, що виникла переплата з 04.04.2023 по 28.02.2025 у розмірі 102 582,88 грн., яку відповідачу запропоновано внести на рахунок Пенсійного фонду України.

Відповідно до Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи (Номер витягу 31/25/1884/B, Дата прийнятого рішення 29.09.2025, Номер рішення 31/25/1884/Р) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено третю (ІІІ) групу інвалідності з 01.09.2025 року строком до 01.09.2027 року. У пункті 19 зазначеного Витягу вказано, що у особи наявна раніше встановлена інвалідність.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач обгрунтовує свої вимоги тим, що оскільки відповідач у добровільному порядку не повернув суму переплати по пенсії, то вказана сума підлягає стягненню в судовому порядку.

В силу вимог ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. При цьому, пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення", «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003).

Відповідно до ст. 9 Закону №1058-ІV, в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком, пенсія по інвалідності, пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Пенсії по інвалідності призначаються в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату здоров`я, внаслідок: а) трудового каліцтва або професійного захворювання; б) загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства). Пенсії по інвалідності призначаються незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи (ст. 23 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-ІV затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі за текстом Порядок №22-1).

У розділі ІІ Порядку № 22-1 встановлено перелік документів, необхідних для призначення пенсії. Згідно із п. 2.2, до заяви про призначання пенсії по інвалідності додаються документи, перелічені в підпунктах 1-4 пункту 2.1 цього розділу, тобто документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків; документи про стаж; індивідуальні відомості про застраховану особу, додані органом, що призначає пенсію; відомості про місце проживання особи. Орган, що призначає пенсію, додає до заяви одержану ним від МСЕК виписку з акта огляду МСЕК (абзац 2 п. 2.2. Порядку № 22-1).

Відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону №1058-ІV, у разі якщо особа не з`явилася для проведення оцінювання (повторного оцінювання) повсякденного функціонування особи у визначений для цього строк, виплата пенсії по інвалідності зупиняється з першого числа місяця, наступного за місяцем, у якому мало бути проведено оцінювання (повторне оцінювання) повсякденного функціонування такої особи.

Ч. 3 ст. 35 Закону №1058-ІV визначено, що у разі якщо строк оцінювання повсякденного функціонування особи пропущено особою з інвалідністю з поважних причин або у разі наступного визнання її особою з інвалідністю виплата пенсії по інвалідності поновлюється з дня, з якого припинено виплату, до дня проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, але не більш як за три роки, якщо експертна команда з оцінювання повсякденного функціонування особи визнає її за цей період особою з інвалідністю.

Як вбачається з листа КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» від 25.01.25 №01-13/193, копія якого долучена до пояснень третьої особи, слідчому управлінню ГУНП в Харківській області повідомлялось, що за результатами розгляду засідання Розширеної експертної комісії №5 розглянуті документи осіб, поданих в період 2022-2023 з виписками стаціонарного хворого ДУ «Інститут патології хребта та суглобів імені професора М.І. Ситенка НАМН України» на міжрайонну Шевченківську МСЕК КЗОЗ «ОЦ МСЕ» мали ознаки фальсифікації і на підставі факту фальсифікації виписки стаціонарного хворого ДУ «Інститут патології хребта та суглобів імені професора М.І. Ситенка НАМН України» була скасована інвалідність особам, зазначеним в цьому листі (в тому числі і ОСОБА_1 ).

Таким чином, судом встановлено, що підставою для скасування інвалідності ОСОБА_1 було не одужання особи, не відсутність (не з`явлення) ОСОБА_1 на проведення повторного оцінювання, а виявлення факту фальсифікації виписки стаціонарного хворого ДУ «Інститут патології хребта та суглобів імені професора М.І. Ситенка НАМН України» вказаної особи. З вказаних обставин та з досліджених інших матеріалів справи можна дійти висновку, що беззаперечних доказів умисних недобросовісних дій відповідача, які б спричинили неправомірне встановлення йому статусу особи з інвалідністю, надання ним недостовірних даних органу Пенсійного фонду або інших зловживань з боку відповідача, позивачем не надано.

У зв`язку з вищенаведеним норми ч. 1 ст. 50 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 102 та ч. 1 ст. 103 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», на які позивач посилається в обгрунтування свої вимог, суд не застосовує, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами фактів зловживань з боку відповідача щодо призначення, нарахування та отримання ним пенсії.

Згідно з ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Тлумачення цієї норми свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі №6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі №545/163/17 (провадження №61-33727сво18).

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання територіальними органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення визначений Порядком повернення сум пенсії, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсії, що є безнадійними до стягнення, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України №6-4 від 21 березня 2003 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України №374/7695 від 15 травня 2003 року (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пенсійного фонду №25-3 від 25.11.2014).

Зі змісту п. 3 цієї Постанови вбачається, що для відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе тільки за двох умов: зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних. Даний перелік є вичерпний і розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно частини 1 статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» територіальні органи Пенсійного фонду України наділені правом своїми рішеннями припинити виплату пенсії у випадках, передбачених цим Законом.

Таким чином, повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме, через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації.

Відтак, для правильного вирішення питання про утримання надміру сплачених сум пенсії орган, що уповноважений призначати пенсії, має достеменно встановити, що факт переплати пенсії, що враховуються при її обчисленні, відбувся у зв`язку із поданням пенсіонером завідомо недостовірних відомостей.

Оцінюючи докази, що свідчать про можливе зловживання, суду слід виходити з презумпції дійсності документів, наданих для призначення/перерахунку пенсії, та презумпції добросовісності заявника. Ці презумпції може бути спростовано на підставі доказів, що доводять умисел заявника на отримання пенсії без законних для цього підстав.

Як виснував Верховний Суд України у справі №6-91цс14 (постанова від 02 липня 2014 року), до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст. 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. Тобто, до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст. 1215 ЦК, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 січня 2019 року, прийнятій у справі №753/15556/15-ц та Верховний Суд в постанові від 06 березня 2019 року, прийнятій у справі №607/4570/17-ц, виснували, що правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Добросовісність є оціночним поняттям, яке передбачає собою сумлінну, чесну поведінку набувача, відсутність з його боку мети зловживати наданим правом, тоді як недобросовісність, навпаки, може проявлятися у зловживанні правом у власних інтересах та на шкоду інтересам іншій особі, несумлінне ставлення до власних обов`язків тощо, тобто така поведінка має бути умисна та переслідувати конкретну мету. Відтак, позивач повинен довести вину відповідача у формі прямого умислу, спрямованого саме на свідоме неповідомлення про обставини, які мали значення для продовження отримання пенсії по інвалідності, з метою незаконного отримання такої.

У постанові від 05 липня 2023 року у справі № 912/2797/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Суд зазначає, що обов`язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція), яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04, пункт 70) суд підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він зазначив, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Пайн Велі Девелопмент ЛТД» та інші проти Ірландії» від 23 жовтня 1991 року зазначено, що статтю 1 Першого протоколу до Конвенції можна застосувати до захисту «правомірних очікувань» щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. «Правомірні очікування» виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати, що таке рішення є дійсним, та розраховувати на певний стан речей.

Між тим, позивачем під час розгляду справи не надано належних та допустимих доказів на підтвердження фактів подання відповідачем до органів Пенсійного фонду України завідомо неправдивих документів, які стали підставою для призначення пенсії, а також зловживання з боку відповідача, або його недобросовісності.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що матеріали справи не містять відомостей, а позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що прийняття рішення про призначення пенсії та сам факт здійснення надміру виплаченої пенсії викликано поведінкою відповідача, яка б містила ознаки зловживань чи за своїм характером була недобросовісною, а відтак виплачені пенсійні виплати поверненню не підлягають.

Оскільки за результатами судового розгляду позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області залишені без задоволення, витрати по сплаті судового збору на підставі статті 141 ЦПК України суд залишає за позивачем.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 12-13, 76-81, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-284, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 1212, 1215 ЦК України, ЗУ «Про пенсійне забезпечення», ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області до ОСОБА_1 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Комунальний заклад охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи», Комунальне некомерційне підприємство Харківської обласної ради «Обласна клінична лікарня» про стягнення неправомірно отриманої пенсії відмовити.

Витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В. В. Щепіхіна