Справа №487/4601/25
Провадження №2/487/2558/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

23.12.2025 м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі

головуючого судді - Щербини С.В.,

за участі секретаря судового засідання Брижатої А.С.,

за відсутності учасників справи, належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Укрфінстандарт" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

У липні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Укрфінстандарт" (далі ТОВ «Укрфінстандарт») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Обгрунтовуючи позовні вимоги вказувала, що 26 серпня 2021 року між АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого Банк надає Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього Договору та Правил.

Зазначають, що підписуючи Кредитний договір, позичальник погоджується із викладеними у Правилах споживчого кредитування позичальників АТ «Укрсиббанк» із можливістю відкриття і розрахунково-касового обслуговування карткових рахунків (далі- Правила), які розміщені для ознайомлення на офіційному вебсайті Банку за посиланням URL: https://ukrsibbank.com/ та інформаційних стендах у приміщеннях установ Банку, та оприлюднені в газеті «Урядовий кур`єр» № 105, 09.06.2017. Зауважував, що правила після підписання сторонами Договору, стають його невід`ємною частиною. Підписуючи Договір, сторони підтверджують, що досягли згоди за усіма істотними умовами Договору, які викладені в цьому Договорі та в Правилах. Зазначив, що підписи сторін під цим Договором вважаються одночасно підписами під правилами, при цьому, після підписання сторонами цього Договору, Правила не підлягають додатковому підписанню сторонами і вступають в силу для сторін одночасно із підписанням цього Договору.

Вказують, що сума кредиту за Договором становить 200400 грн. Кредит надається позичальнику без застави. Надання кредиту здійснюється у термін не пізніше ніж 30 календарних днів з моменту підписання Договору. Кредит надається Позичальнику для особистих потреб, а саме на споживчі цілі.

Позичальник зобов`язується повертати кредит, плату за кредит, інші платежі шляхом внесення ануїтетних платежів відповідно до Графіка платежів, що викладений у Додатку № 1 до Договору. Нарахування процентів здійснюється в порядку, передбаченому Правилами. Позичальник сплачує Банку комісії відповідно до умов Кредитного договору та Додатку № 1 до Договору, який є його невід`ємною частиною.

Звертають увагу, що відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин ст. 526 та ст. 527 Цивільного кодексу України, внаслідок чого, керуючись нормами ст. 530, 1082, 1084 ЦК України, 17 квітня 2024 року згідно з умовами Договору факторингу № 271, АТ «Укрсиббанк» відступлено право вимоги за Кредитним Договором №0 від 12.10.2021 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», а відповідно ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» набуто права вимоги до відповідача. Згідно з Договором факторингу сума боргу перед новим кредитором (ТОВ «ФК «Укрфінстандарт») становить 283698,40 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту становить 182296 грн; заборгованість за процентами становить 0 грн; заборгованість за комісійними винагородами становить 101402 грн; заборгованість за пенею становить 0 грн.

Враховуючи вищевикладене, просили стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за кредитним договором №0 від 26 серпня 2021 року у розмірі 283698,40 грн. та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 липня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій цивільній справі в порядку загального позовного провадження.

Наступною ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 27 листопада 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві вказував про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримував та не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив. Направлений на адресу відповідача конверт повернувся до суду з відміткою про відсутність адресата.

Суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача, ухвалив розглядати справу в заочному порядку.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності та кожний доказ окремо, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Судом встановлено, що 26 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «Укрсиббанк» з Анкетою-Заявкою на надання споживчого кредиту, в якій просив АТ «Укрсиббанк» надати йому споживчий кредит на таких умовах: строк користування кредитом 60 міс., сума кредиту 50 000 грн., також просила надати додатковий кредит кредитну картку з наступними умовами: максимальна сума ліміту 50 000 грн., максимальна процентна ставка за додатковим кредитом 60% річних від фактично використаної суми додаткового кредиту, строк дії ліміту кредитування 24 міс.

26 серпня 2021 року між АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до п. 2.1 якого Банк надає Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього Договору та Правил.

У п. 2.3. сторони погодили, що Банк має право надавати, а Позичальник отримувати послуги та/або сервіси Банку, в тому числі щодо кредитування, шляхом вчинення електронних правочинів через інформаційно-телекомунікаційні системи Банку в порядку, викладеному у Правилах.

У розділі 3 Договору сторони погодили умови кредитування, а саме: сума кредиту за Договором становить 200400,00 гривень, кредит надається позичальнику без застави. Надання кредиту здійснюється у термін не пізніше ніж 30 календарних днів з момент підписання Договору. Кредит надається Позичальнику для особистих потреб, а саме: в сумі 200000,00 гривень на споживчі цілі шляхом перерахування в безготівковій формі на поточний рахунок позичальника НОМЕР_1 , відкритий у банку, до якого випущено платіжну картку та в сумі 400 грн. на оплату страхового платежу відповідно до умов договору добровільного страхування позичальника, укладеного 26 серпня 2021 року з ПрАТ « СК « КАРДІФ».

Повернення кредиту, плати за кредит, інших платежів здійснюється відповідності з Правилами на рахунок № НОМЕР_2 в АТ «Укрсиббанк» або на умовах договірного списання, передбаченого цим Договором та Правилами.

Позичальник зобов`язується повертати кредит, плату за кредит, інші платежі шляхом внесення ануїтетних платежів відповідно до Графіка платежів, що викладений у Додатку №1 до Договору, але в будь-якому випадку кредит повинен бути повернений не пізніше 25 серпня 2026 року.

Розмір ануїтетного платежу становить 7950 гривень. Розмір першого ануїтетного платежу може відрізнятись від розміру наступних платежів, розмір останнього ануїтетного платежу може відрізнятись від розміру попередніх. Ануїтетний платіж повинен сплачуватись щомісячно до 25 числа (включно) кожного місяця. Процентна ставка за Договором встановлюється в розмірі 0.00001 % річних. За користування кредитними коштами понад встановлений Договором термін встановлюється процентна ставка в розмірі 7.00001 % річних. Такий розмір процентної ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу Позичальника за Договором, та починає нараховуватись на прострочену суму основного боргу з дати виникнення прострочення, а саме з наступного дня після дня несплати або не повної сплати платежу нараховуються до моменту погашення такої заборгованості.

Розділом 4 Договору передбачені особливості відкриття поточного карткового рахунку та умови надання додаткового кредиту. п.4.1 Договору встановлено, що банк відкриває Позичальнику та обслуговує на умовах Тарифного плану картка з лімітом "55 з пільговим періодом Преміум", розміщеного на сайті www.my.ukrsibbank.com/ua/personal/credits й на інформаційних стендах у приміщеннях установ Банку (надалі - «Тарифи»), окремий поточний рахунок № НОМЕР_3 , до якого випускається платіжна картка, у національній валюті України (далі - Картковий рахунок), який використовується та обслуговується згідно цього Договору та Правил. Картковий рахунок відкривається Банком Дату встановлення ліміту кредитування згідно цього Договору. Сторони домовились, що цей Договір містить заяву Позичальника на відкриття Карткового рахунку і подання окремої заяви не вимагається.

26 серпня 2021 року АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 підписали Додаток №1 до Договору №0 від 26 серпня 2021 року, яким визначено найменування, розмір комісії, порядок сплати та умови нарахування комісії, графік платежів, таблиця обчислення загальної вартості кредиту та реальної процентної ставки за Договором.

Крім того, 26 серпня 2021 року ОСОБА_1 підписано Паспорт споживчого кредиту.

Позивачем надано виписку за кредитним договором №0, за період з 26 серпня 2021 року по 16 квітня 2024 року, складеною АТ «Укрсиббанк», з якої вбачається, що 26 серпня 2021 року ОСОБА_1 надано кредит згідно з угодою 0 від 26 серпня 2021 року в розмірі 200000 грн. на поточний рахунок № НОМЕР_1 .

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитом, ОСОБА_1 станом на 17 квітня 2024 року за кредитним договором №0 від 26 серпня 2021 року має заборгованість: за кредитом 182296 грн., заборгованість по комісії у розмірі 101402 грн.

17 квітня 2024 року між АТ «Укрсиббанк» (Клієнтом) та ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» (Фактором) було укладено Договір факторингу №271, згідно п. 2.1 якого за цим Договором АТ «Укрсиббанк» відступає ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», а ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» зобов`язується прийняти Права Вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Укрсиббанк» за плату та на умовах, визначених цим Договором.

Згідно з п. 2.2 Договору факторингу Права Вимоги, які Клієнт відступає Фактору за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі Заборгованості Боржників перед Клієнтом, що передбачені умовами Первинних договорів, та визначені в Реєстрі Боржників, що підписується Сторонами у паперовому вигляді.

У п. 3.1 Договору факторингу сторони погодили, що сума фінансування, що надається Фактором Клієнту під відступлення Прав Вимоги, складає 3,9% від Суми Прав Вимог, визначеної в Реєстрі Боржників. Для розрахунку Суми фінансування Заборгованості за Правом Вимоги, що виражена в іноземній валюті, перераховуються за офіційним курсом НБУ гривні щодо іноземних валют на дату підписання даного Договору. Сума фінансування становить 2 162 841,66 грн.

Фактор зобов`язується сплатити Клієнту Суму фінансування одним платежем не пізніше дати підписання Сторонами цього Договору (п. 3.2 Договору).

17 квітня 2024 року АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» підписали Реєстр Боржників до Договору Факторингу №271 від 17 квітня 2024 року, серед яких за №823 міститься інформація про ОСОБА_1 , кредитний договір №0 від 26 серпня 2021 року в сумі 283698,40 грн.

Зі змісту платіжної інструкції №401 вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» було сплачено на користь АТ «Укрсиббанк» суму 2162841,66 грн, як оплату згідно з Договором факторингу №271 від 17.04.2024.

Матеріали позовної заяви містять досудову вимогу Вих. №-АВ від 18 липня 2024 року, адресовану Рябову О.А. в інтересах ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» за підписом адвоката Міньковської А.В., якою ОСОБА_1 проінформовано, що станом на 18 липня 2024 року загальний розмір заборгованості за її кредитним договором становить 283698,40 грн.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В ч.1ст.638 ЦК України зафіксовано, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

У ч. 1ст.512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1ст.1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

За правилами, визначеними ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За змістом статті 634цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У відповідності до вимог ст.1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За правилами, визначеними ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Судом встановлено що кредитний договір укладений між сторонами підписаний відповідачем. В договорі викладено інформацію про тип кредиту, строк кредитування, спосіб та строк надання кредиту, процентну ставку, платежі за додаткові та супутні послуги, загальні витрати за кредитом, орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом, реальну річну процентну ставку, а тому відповідачка була ознайомлена з умовами кредитування.

Підписавши кредитний договір, позичальник відповідно до статей 3 та 627 ЦК України добровільно погодив такі умови кредитного договору, взявши на себе відповідні зобов`язання.

Виписки з особового рахунку ОСОБА_1 є належними і достатніми доказами щодо розрахунку вимог ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНСТАНДАРТ».

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 25 травня 2021 року, у справі № 554/4300/16-ц.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитом відповідно до Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 26 серпня 2021 року в частині заборгованості за тілом кредиту підлягає задоволенню.

Щодо вимог про стягнення заборгованості за комісійними винагородами суд приходить до наступного.

За загальним правилом, передбаченим статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частинами 2,3 статті 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні визначені Законом України «Про споживче кредитування», який набув чинності 10 червня 2017 року.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності) для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Частинами 5,6 статті 12 вказаного Закону передбачено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті,є нікчемним. Споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит.

Згідно з частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції, чинній на час укладення договору) до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати в кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

Водночас, наявність такої комісії вимагає зазначення в кредитному договорі переліку додаткових та супутніх фінансових послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням /поверненням кредиту, що надаються позичальнику.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15 зазначив, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 12 квітня 2022 року в справі № 640/14229/15, від 21 квітня 2021 року в справі № 677/1535/15, від 15 грудня 2021 року в справі № 209/789/15, від 21 липня 2021 року в справі № 751/4015/15.

Крім того, у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року в справі з подібними правовідносинами № 204/224/21 зроблено висновок про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів існування переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин 1 та 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 31 серпня 2022 року в справі № 202/5330/19 (провадження № 61-18751св21), від 10 січня 2024 року у справі № 727/5461/23 (провадження № 61-17096св23), від 14 травня 2025 року у справі № 750/11580/21 (провадження № 61-15782св24).

При цьому Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує також оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з частиною 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Судом встановлено, що умовами кредитного договору №0 від 26 серпня 2021 року (п.3.11 Договору та додатку № 1) передбачена необхідність внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язані з управлінням кредитом, при використанні кредиту при простроченні сплати чергового платежу, за розрахунково-касове обслуговування.

Щомісячний розмір комісії за управління кредитом становить 2,3 % від суми кредиту (включається до суми ануїтетного платежу).

Загальна сума заборгованості по комісії за цим договором станом на 17 квітня 2024 року становить 101402,40 грн.

Комісія за надання послуг по управлінню кредитом при використанні кредиту при простроченні сплати чергового платежу встановлена у сумі 500,00 грн, однак передбачено, що банк має право не застосовувати цю комісію або застосовувати не в повній мірі, про що банк повідомляє клієнтів шляхом розміщення оголошення на сайті. Комісія за розрахунково-касове обслуговування сплачується згідно тарифів банку

При цьому в кредитному договорі та додатку № 1 до нього не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позичальнику, та за які банк встановив щомісячну комісію за управління кредитом.

Сплата комісії «за управління кредитом» в твердій сумі щомісячно, незалежно від здійснених погашень, вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Комісія «за управління кредитом» відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при реалізації прав та обов`язків за кредитним договором. Без зазначення, в чому саме полягає надана банком послуга, вказана умова, на думку колегії суддів, за своєю природою є несправедливою та дискримінаційною щодо споживача.

Встановлена комісія є невиправданим платежем, що спрямований на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, отже, така умова договору порушує публічний порядок.

Таким чином, враховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні договору, положення договору у розділі «Комісії» додатку № 1 до договору від 26 серпня 2021 року № 0 щодо обов`язку позичальниці щомісяця сплачувати плату за управління кредитом є нікчемним відповідно до частин 1 та 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Згідно зі статтею 271 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Зважаючи на те, що умови кредитного договору п.3.11 та положення розділу «Комісії» додатку № 1 до кредитного договору, який є невід`ємною частиною кредитного договору та яким визначено щомісячну сплату комісії за управління кредитом, є нікчемними в силу вимог закону, а тому кредитор не мав підстав для нарахування щомісячної комісії за управління кредитом, а відтак відсутні підстави для стягнення заборгованості по комісії у розмірі 101402,40 грн.

Крім цього, з розрахунку заборгованості доданого позивачем та виписок по рахунку убачається, що відповідачем в рахунок погашення комісії за укладеним договором за період з 27 вересня 2021 року по 25 січня 2022 року було сплачено 23046 грн. Які відповідно до вимог статті 216 ЦК України щодо застосування наслідків нікчемного правочину мають бути зараховані на погашення заборгованості відповідача за тілом кредиту. З огляду на зазначене, оскільки заборгованість відповідача за договором про надання споживчого кредиту №0 від 26 серпня 2021 року за тілом кредиту становить 182296 грн, то з урахуванням сплачених відповідачем 23046 грн, з нього підлягає стягненню на користь позивача 159250 грн = 6).

Щодо судових витрат.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволено на 56,13 % то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1910,88 грн. (3404,38 х 56,13%).

Крім того, позивач просив стягнути на його користь витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи також належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача при зверненні до суду з позовом було надано копії:

- договору №49648956 про надання правової допомоги укладений 22 січня 2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» і фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 предметом якого є надання правої допомоги в цілому, без зазначення конкретної справи. За умовами якого Клієнт виплачує Адвокату винагороду (гонорар), у порядку та строки за погодженням сторін за послуги викладенні у п.4.7 Договору, детальний опис робіт (наданих послуг адвокатом), загальна вартість яких склала 10000 грн, акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги.

З огляду на вищевикладене та приймаючи до уваги тривалість розгляду справи, складність справи, яка не є складною, час, витрачений адвокатом на виконання адвокатських робіт (наданих послуг), ціну позову та враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог у розмірі 5613 грн. (10000х56,13%).

Керуючись ст.ст. 81, 259, 263-265, 352, 354-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Укрфінстандарт" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» () заборгованість договором про надання споживчого кредиту №0 від 26 серпня 2021 року в розмірі 159250 (сто п`ятдесят дев`ять тисяч двісті п`ятдесят) грн яка є заборгованістю за тілом кредиту.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» () витрати по сплаті судового збору в розмірі 1910 (одна тисяча дев`ятсот десять) грн 88 коп та 5613 (п`ять тисяч шістсот тринадцять) грн витрат на правову допомогу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» - адреса місцезнаходження юридичної особи індекс 07406 вул. Симона Петлюри, буд. № 21/1 м.Бровари, .;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Повний текст рішення складено 23 грудня 2025 року.

Суддя С.В. Щербина