Провадження №2-н/369/3936/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2025 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Козак І.А., перевіривши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про видачу судового наказу щодо стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за послуги з розподілу природного газу, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2025 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» (далі ТОВ «Газорозподільні мережі України») про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за послуги з розподілу природного газу.

Відповідно до ст. 160 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог ст. 163 цього Кодексу.

Заявник просив стягнути заборгованість із ОСОБА_1 , які надаються за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак заявником до матеріалів заяви додано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно датований 29.04.2013 року, що унеможливлює суд встановити дійсного власника будинку на момент звернення заявника ТОВ «Газорозподільні мережі України» з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу.

При цьому, наданий заявником типовий договір та заява-приєднання, вимоги за якими в тому числі заявлені стягувачем у заяві про видачу судового наказу, не підписані заявником та боржником, тому в даному випадку не може свідчити про надання житлово-комунальних послуг саме ОСОБА_1 .

Більше того, як вбачається, з відповіді № 2004173 від 13.11.2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру відомостей щодо місця реєстрації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що не відповідає адресі вказаній в заяві ТОВ «Газорозподільні мережі України», за якою надаються житлово-комунальні послуги та існує борг за оплату наданих таких послуг.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у видачі судового наказу за заявою ТОВ «Газорозподільні мережі України» про видачу судового наказу щодо стягнення із ОСОБА_1 заборгованості послуги з розподілу природного газу.

Керуючись ст.ст. 160, 165, 167, 259-260 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за послуги з розподілу природного газу - відмовити.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу не є перешкодою, для повторного звернення з такою самою заявою, в порядку встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ірина КОЗАК