Провадження № 2/201/6093/2025
У Х В А Л А

17 грудня 2025 року суддя Соборного районного суду міста Дніпра Куць О.О., за участю секретаря судового засідання Парімончіка Б.В., розглянувши клопотання представника позивача адвоката Бевзи Миколи Олександровича про передачу справи для розгляду господарському суду за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває вказана справа.

Ухвалою від 14.11.2025 року у справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

16.12.2025 року представником позивача адвокатом Бевзою М.О. надано суду клопотання про передачу справи для розгляду господарського суду. В обґрунтування клопотання вказував, що з Єдиного реєстру судових рішень позивачем встановлено, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.11.2025 року у справі №904/5539/25 відкрито провадження про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_2 13.11.2025 року на офіційному веб - сайті судової влади України опубліковано оголошення №77657 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_2 для заявлення кредиторських вимог. Відтак, з огляду на положення законодавства України, чинного на момент розгляду даної справи судом, розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник, відносно якого порушено справу про банкрутство, повинен відбуватися виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство і в межах цієї справи, незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство. Враховуючи особливості розгляду справ про неплатоспроможність, вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення за договором позики мають розглядатися в межах справи № 904/5539/25 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_2 у передбачений Кодексом України з процедур банкрутства спосіб. За таких обставин справу просив передати до Господарського суду Дніпропетровської області, на розгляді якого перебуває справа № 904/5539/25 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_2 .

Сторони у підготовче засідання не з`явились.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи та клопотання сторони позивача, суд вважає за необхідне передати справу на розгляд господарському суду, з огляду на наступне.

Устатті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду, з прав людини як джерело права.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видівсудочинства: цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Частиною 1 ст. 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

21.10.2019 року в Україні почав діяти Кодекс України з процедур банкрутства, прийнятий Верховною Радою України наприкінці 2018 року, який набрав чинності 21.04.2019 року.

Відповідно до п. 1 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства цей Кодекс набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію через шість місяців з дня набрання чинності цим Кодексом.

Пунктом 4 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства установлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу, незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Системний аналіз положень Кодексу України з процедур банкрутства дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Закону про банкрутство мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

Суд звертає увагу на те, що норми Кодексу України з процедур банкрутства передбачають концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Отже, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів полягає в тому, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом, який розглядає справу про банкрутство, без порушення нових справ з метою судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів (висновок про застосування норм права, який викладений у постанові Верховного Суду від 13.03.2018 року у справі №922/928/17).

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Частиною 3 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

Судова палата для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 14.05.2020 року у справі №903/69/18 зазначає, що Верховний Суд неодноразово висловлював позицію щодо концентрації всіх спорів у межах справи про банкрутство. Так, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом , який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів. З моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника.

Така ж правова позиція зазначена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 року у справі №918/420/16, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.06.2018 року у справі №908/4057/14, від 11.07.2018 року у справі №922/3040/17, від 29.11.2019 року у справах №908/130/15-г, №923/1194/17, від 05.02.2020 року у справі №921/557/15-г.

Так, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.11.2025 року у справі №904/5539/25 відкрито провадження про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_2 , зобов`язано керуючого реструктуризацією боржника у строк до 20.12.2025 року організувати та провести інвентаризацію майна боржника та визначити його вартість, встановлено керуючому реструктуризацією боржника строк до 11.02.2026 року для підготовки та подання до господарського суду Дніпропетровської області плану реструктуризації боргів боржника.

Отже на спірні правовідносини у цивільній справі №201/14296/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, розгляд якої передбачає вирішення питання про стягнення заборгованості з відповідача, розповсюджується дія ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, а тому спір належить до юрисдикції господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство відповідно до спеціальної норми, закріпленої статтею ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства.

Із урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що дана цивільна справа підлягає передачі до Господарського суду Дніпропетровської області, яким відкрито провадження у справі про неплатоспроможність відповідача ОСОБА_2 .

Пунктом 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо:1) справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 року у справі №607/6254/15-ц (провадження № 14-404цс19) зазначено, що захист осіб, які мають вимоги до банкрута полягає у тому, що інші суди, незалежно від юрисдикції, які розглядали справи за позовами до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство після відкриття провадження в інших справах, не закривають таке провадження, а передають справу до належного суду для розгляду по суті. При цьому таким належним судом є виключно суд господарської юрисдикції, який відкрив справу про банкрутство відповідача.

У вказаній справі Велика Палата Верховного Суду погодилась із висновками судів першої та апеляційної інстанції, що спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а належить до господарської юрисдикції. Однак не погодилася з висновками про закриття провадження у справі, оскільки такі дії перешкоджають позивачу у доступі до правосуддя та унеможливлюють захист його прав у господарському процесі у повному обсязі з урахуванням визначених строків звернення, встановлених статтею 45 Кодексу № 2597-VIII, а до цього - статтею 23 Закону № 2343-XII, та направила справу до господарського суду, на розгляді якого перебуває справа про банкрутство.

Таке урегулювання процедури розгляду спорів до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, встановлює зрозумілу і справедливу процедуру закінчення розгляду справи належним судом, дотримання принципу визначення юрисдикції справи та підсудності спорів одному господарському суду, який акумулює усі вимоги до відповідача, щодо якого порушено процедуру банкрутства

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що цивільна справа №201/14296/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики відноситься до юрисдикції Господарського суду Дніпропетровської області, який ухвалою від 11.11.2025 року порушив провадження у справі №904/5539/25 про визнання банкрутом ОСОБА_2 , що виходячи із правових висновків Великої Палати Верховного Суду у подібних правовідносинах, має процесуальним наслідком передання справи на розгляд належному суду і не суперечить положенням ст.31 ЦПК України, яка передбачає передачу справи з одного суду до іншого.

Враховуючи вищевикладене, клопотання представника позивача підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 19, 31, 43, 49, 51, 247, 255-256, 260, 261, 353 ЦПК України, Кодексом України з процедур банкрутства, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики передати на розгляд Господарському суду Дніпропетровської області на розгляді якого перебуває справа №904/5539/25 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_2 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя О.О.Куць