ПОСТАНОВА

іменем України

16 грудня 2025 року м. Кропивницький

справа № 390/1483/24

провадження № 22-ц/4809/1259/25

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С.М., Мурашка С.І.

за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи:

позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним - ОСОБА_1 ,

відповідачза первісним позовом та позивач за зустрічним - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Нофенко Юлія Вікторівна, на рішення Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 13 травня 2025 року у складі судді Бойко І.А.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування позовної заяви посилалася на те, що її діду - ОСОБА_3 належала земельна ділянка № НОМЕР_1 , що розташована на території садового товариства «Будівельник» Іванівської сільської ради. ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , доводився батьком ОСОБА_2 , дочкою якого є вона. За життя ОСОБА_2 усно повідомив, що земельна № НОМЕР_1 належить йому, а після його смерті залишиться їй. Після смерті батька - ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , вона звернулася до нотаріуса щодо роз`яснення їй процедури оформлення спадщини, однак нотаріус повідомив, що земельна ділянка належить її діду ОСОБА_3 , після смерті якого ОСОБА_2 не оформив своїх спадкових прав. Зважаючи на дату смерті ОСОБА_3 нотаріус надала письмове роз`яснення щодо необхідності звернення до суду для визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Вона не знала, що спадкове майно належить діду, а не батькові, який помер пізніше, тому вважала, що строк подання заяви про прийняття спадщини вона пропустила з поважних причин. Інший спадкоємець за законом першої черги - ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 не звертався.

У січні 2025 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування зустрічного позову зазначив, що у 2014 році через похилий вік свого батька ОСОБА_3 він забрав його для догляду до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де останній проживав до своєї смерті та був похований відповідачем. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки № НОМЕР_1 , що розташована на території садового товариства «Будівельник», що належала йому на праві приватної власності на підставі державного акта. Крім його самого у ОСОБА_3 був також інший син ОСОБА_4 . Майнових спорів між братами не виникало, ОСОБА_2 прав на спадщину після ОСОБА_3 не заявляв. Інші спадкоємці першої черги після смерті ОСОБА_3 відсутні. Оскільки він проживав з батьком, здійснював догляд за ним до моменту його смерті, тим самим фактично прийняв спадщину, тому не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Вказав, що ОСОБА_1 є його племінницею та не відноситься до першої черги спадкування після смерті ОСОБА_3 , заяву про прийняття спадщини, як після смерті ОСОБА_3 , так після смерті ОСОБА_2 нотаріусу не подавала. Посилаючись на зазначені обставини просив суд визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 515,8 кв.м, що розташована на території Іванівської сільської ради, у садовому товаристві «Будівельник», в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , яка належала померлому на підставі державного акту серії КР №004453, виданого 21.10.1997.

Рішенням Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 13 травня 2025 року у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщинивідмовлено. Позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 515,8 кв.м, розташовану на території Іванівської сільської ради, в садовому товаристві «Будівельник», в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та яка належала спадкодавцю на праві приватної власності на землю, відповідно до державного акта про право приватної власності на землю серії КР № 004753, виданого 21.10.1997.

Додатковим рішенням Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 03 липня 2025 року вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Нофенко Юлія Вікторівна, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просила вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення її первісного позову та про відмову у задоволенні зустрічного позову.

ОСОБА_2 направив до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 13 травня 2025 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Нофенко Юлія Вікторівна, без задоволення. Вважав, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального права.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник Нофенко Ю.В. підтримали доводи поданої апеляційної скарги, просили її задовольнити. ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню в частині задоволених зустрічних позовних вимог з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 (а.с.8).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки № НОМЕР_1 , площею 515,8 кв.м, що розташована на території Іванівської сільської ради, у садовому товаристві «Будівельник», з призначенням: для ведення садівництва, яка належала йому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії КР №004753 від 21.10.1997, виданого на підставі рішення Іванівської сільської ради народних депутатів від 11.10.1997 №14/78 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №3859 (а.с.7).

Як убачається з висновку про вартість земельної ділянки від 22.01.2025 сертифікований суб`єкт оціночної діяльності ПП «Еталон» здійснив визначення оціночної/ринкової вартості земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 0,0516 га, місце розташування якої - садове товариство «Будівельник» у с. Іванівка Кропивницького району Кіровоградської області, вартість якої становить 125800 грн. Підставою виникнення права власності зазначено державний акт на право приватної власності на землю серії КР №004753, виданий на підставі рішення Іванівської сільської ради народних депутатів від 11.10.1997 №14/78 (а.с.77-78).

Як свідчать свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (а.с.75), свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_7 (а.с.10).

26.08.2000 ОСОБА_6 уклала шлюб з ОСОБА_1 , прізвище позивача після укладання шлюбу - ОСОБА_8 (а.с.11).

Згідно з листом завідувача Кропивницької міської державної нотаріальної контори №2 від 07.11.2024 №1527/01-09 після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , спадкова справа нотаріальною конторою не заводилася (а.с.47).

Відповідно до довідки квартального комітету №14 Фортечного району м. Кропивницького від 01.11.2024 №71 ОСОБА_2 доглядав батька ОСОБА_3 з травня 2014 року до моменту смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 та проживав разом із ним за адресою АДРЕСА_1 (а.с.53).

Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть №56 та довідки про причину смерті №56 отримувачем зазначених документів є ОСОБА_2 (а.с.55-56).

Відповідно до свідоцтва на поховання, виданого 21.05.2019 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 обряд поховання ОСОБА_3 здійснив відповідач (а.с.54).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер (а.с.9).

Згідно з листом завідувача Кропивницької міської державної нотаріальної контори №2 від 23.01.2025 №68/01-09 після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 , спадкова справа нотаріальною конторою не заводилася (а.с.100).

Апеляційний суд враховує, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

З початку повномасштабної військової агресії населені пункти України систематично зазнають ракетних ударів, а в прифронтових містах і селах - бомбардувань, артилерійських та мінометних обстрілів.

Оповіщення про загрозу або виникнення таких надзвичайних ситуацій здійснюється через системи оповіщення різних рівнів, електронні комунікаційні мережі загального користування тощо, відповідно до статті 30 Кодексу цивільного захисту України, Положення про організацію оповіщення про загрозу виникнення або виникнення надзвичайних ситуацій та організації зв`язку у сфері цивільного захисту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 вересня 2017 року № 733, зокрема шляхом уривчастого звукового попереджувального сигналу «Увага всім» та трансляції відповідного повідомлення про загрозу виникнення або виникнення надзвичайної ситуації (далі - сигнал «Повітряна тривога»).

Чинним законодавством України у сфері цивільного захисту передбачений чіткий алгоритм поведінки громадян та відповідні повноваження органів державної влади, місцевого самоврядування, керівників підприємств і організацій усіх форм власності у випадку виникнення надзвичайної ситуації. Шляхом відповідних оповіщень (сигналів і повідомлень) органи управління цивільного захисту доводять до мешканців населених пунктів інформацію про загрозу та виникнення надзвичайних ситуацій, повітряної тривоги, аварій, катастроф, епідемій, пожеж тощо. Після отримання таких оповіщень громадяни мають діяти відповідно до наданих інструкцій та правил цивільного захисту. Зокрема, припинити роботу та вжити необхідних заходів безпеки (рішення Ради суддів України від 05 серпня 2022 року № 23).

Відповідно до наведених норм суди запровадили локальні заходи (план, порядок дій, розпорядження) щодо інформування про сигнал «Повітряна тривога» та реагування задля збереження життя і здоров`я суддів, працівників апарату та відвідувачів суду, зокрема для їх негайного переходу до укриття.

Отже, під час вирішення питання про наявність підстав для відкладення розгляду справи, в якій на початку судового засідання оголошено сигнал «Повітряна тривога», суд має керуватися пріоритетом збереження життя і здоров`я людини, а обов`язком суду є сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними процесуальних прав, зокрема на участь у судовому розгляді, та враховувати те, що відсутній учасник справи не з`явився в судове засідання з об`єктивних і поважних причин, за відсутності клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Обставини оголошення сигналу «Повітряна тривога» у певному регіоні необхідно вважати загальновідомими, тобто такими, що не потребують доказування, а неявка у судове засідання учасників справи може бути спричинена такою надзвичайною ситуацією, яка об`єктивно унеможливлює завчасне подання клопотання про відкладення розгляду справи з цих причин (постанова Верховного Суду від 06 вересня 2023 року у справі № 2-2823/11, провадження № 61-6434св23).

Згідно з довідкою Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 13 травня 2025 року фіксування судового засідання цивільної справи №390/1483/24 не здійснювалось відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у зв`язку з неявкою учасників справи (а.с.126).

Однак, апеляційним судом встановлено, що у справі, яка переглядається, ще до початку судового засідання, призначеного на 13 травня 2025 року на 10 год 00 хв, тривав сигнал «Повітряна тривога», про початок якої було оголошено 13 травня 2025 року о 09 год 36 хв, а сигнал «Відбій повітряної тривоги» - об 11 год 27 хв.

За таких обставин, враховуючи наявність у позивача та його представника об`єктивних і поважних причин, з яких вони не змогли з`явитися до суду, так само, як і подати клопотання про відкладення судового розгляду саме з причин оголошення сигналу «Повітряна тривога», колегія суддів погоджується з доводами скарги про те, що, розглядаючи справу 13 травня 2025 року, суд мав вирішити питання про відкладення розгляду справи, застосувавши відповідні процесуальні норми крізь призму загальних засад цивільного судочинства, дотримання гарантій прав особи на участь у розгляді її справи, а також обов`язку суду сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними процесуальних прав.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 04 квітня 2023 року у справі № 523/11536/19, провадження № 61-12110св22.

Тому колегія суддів вважає передчасним завершення розгляду справи у судовому засіданні 13 травня 2025 року за відсутності учасників справи, які мали об`єктивні перешкоди для явки у судове засідання через оголошення сигналу «Повітряна тривога», що свідчить про неналежне виконання судом обов`язків із забезпечення всебічності, повноти і справедливості судового розгляду. Таке порушення судом норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення.

Звернувшись до суду з первісним позовом ОСОБА_1 просила суд визначити додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її діда ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно із ч.1 ст.1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Верховний Суд у постанові від 04.02.2024 по справі №404/7153/20 зазначив, що у п`яту чергу спадкують наступні родичі спадкодавця: онуки (другий ступінь споріднення); правнуки, прабаба, прадід, племінники (третій ступінь споріднення); двоюрідні брати та сестри, двоюрідні онуки; двоюрідні діди та бабки, двоюрідні брати та сестри (четвертий ступінь споріднення); двоюрідні правнуки, двоюрідні прадіди та прабабки, двоюрідні племінники, двоюрідні дядьки та тітки, троюрідні брати та сестри (п`ятий ступінь споріднення); троюрідні правнуки, троюрідні прадіди та прабабки, троюрідні племінники, троюрідні дядьки та тітки, чотириюрідні брати та сестри (шостий ступінь споріднення).

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 відноситься до п`ятої черги спадкування після смерті ОСОБА_3 , її батько - ОСОБА_4 у встановленому законом порядку спадщину не прийняв.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 лютого 2022 року в справі № 756/957/18 (провадження №61-5590св21) вказано, що: «поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, строки на подання заяви про прийняття спадщини не визнаються преклюзивними, можуть бути поновлені з дотриманням правил частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини і можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через власну пасивну поведінку, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Апеляційний суд вважає, що докази поважності пропуску ОСОБА_1 строку подання заяви про прийняття спадщини відсутні, оскільки спадкоємець повинен бути активним у з`ясуванні складу спадщини та у прийнятті спадщини, натомість позивач юридично значущих дій з метою прийняття спадщини після смерті свого діда ОСОБА_3 не вчиняла, та не довела суду об`єктивну неможливість їх вчинення.

Враховуючи зазначене вище, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини відсутні.

ОСОБА_2 є спадкоємцем першої черги спадкування за законом та, як стверджував у зустрічній позовній заяві, прийняв спадщину шляхом постійного проживання зі спадкодавцем - ОСОБА_3 .

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Обґрунтовуючи вимоги зустрічного позову ОСОБА_2 посилався на те, що він проживав з батьком, здійснював догляд за ним до моменту його смерті і тим самим фактично прийняв спадщину, а тому не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно із пунктом 3 частини першої статті 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси, серед іншого, видають свідоцтва про право на спадщину.

Главою 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, встановлено, що нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії у випадках, передбачених Законом. Нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 зазначеного Закону. Нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Отже, оформлення спадкових прав з видачею свідоцтва про право на спадщину здійснюють нотаріуси.

Суди ж розглядають спори з приводу захисту спадкових прав у разі їх порушення, оспорення чи/та невизнання (частина перша статті 4 ЦПК України) або в разі оскарження особою відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії (статті 49, 50 Закону України «Про нотаріат»).

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому чинним на момент такої нотаріальної дії законодавством. За наявності умов для одержання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину та можливості подальшого оформлення своїх спадкових прав у порядку, передбаченому законом, вимоги про визнання права на спадщину в судовому порядку задоволенню не підлягають у зв`язку з відсутністю порушених прав спадкоємців, щодо захисту яких вони звернулися до суду.

Тобто, якщо відсутність умов для одержання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину не підтверджена, це може бути підставою для відмови у позові.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 18 червня 2018 року у справі № 182/8267/14-ц, від 13 травня 2022 року у справі № 552/4460/20, від 19 травня 2022 року у справі № 636/1853/18, від 25 травня 2022 року у справі № 298/1618/19, від 08 грудня 2022 року у справі № 518/164/20.

Звертаючись до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом, ОСОБА_2 не врахував, що суд, в силу своїх повноважень може розглядати такий спір у разі відмови нотаріальних органів щодо видачі спадкоємцю свідоцтва про право власності на майно у порядку спадкування.

Враховуючи те, що відмова нотаріуса Фабриці В.О. у вчиненні нотаріальної дії в матеріалах справи відсутня, апеляційний суд не убачає жодних перешкод у оформленні спадкових прав ОСОБА_2 у нотаріуса.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі. До такого висновку дійшла Велика палата Верховного Суду у постанові від 05.07.2023 у справі №904/8884/21.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про необхідність скасування рішення суду, то й додаткове рішення, яким вирішено питання компенсації понесених позивачем витрат на правничу допомогу, також слід скасувати.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Нофенко Юлія Вікторівна, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Додаткове рішення Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 03 липня 2025 року також підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Нофенко Юлія Вікторівна, задовольнити частково.

Рішення Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 13 травня 2025 року та додаткове рішенням Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 03 липня 2025 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Нофенко Юлія Вікторівна, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, та зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за закономвідмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 грудня 2025 року.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді C.М. Єгорова

С.І. Мурашко