Справа № 466/1578/25 Головуючий у 1 інстанції: Ковальчука О.І.
Провадження № 22-ц/811/2774/25 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.

секретаря: Цьони С.Ю.

з участю: апелянта ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 26 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до директора ЛКП «Рясне-402» Пелеховича Ігоря Івановича про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,-

в с т а н о в и в:

В лютому 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова з позовом до директора ЛКП «Рясне-402» Пелеховича Ігора Івановича про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій.

В обґрунтування своїх позовних вимог покликався на те, що ЛКП «Рясне-402», вже багато років здійснює нарахування плати за вивезення побутових відходів з порушенням діючого законодавства.

Це порушення призводить до того, що позивач сплачує за послугу з вивезення побутових відходів, як мінімум, у два рази більше, ніж повинен сплачувати у відповідності до Рішення Львівської Міської Ради №928 від 09.10.2019 року (додаток 2). Суть порушення цього рішення директором ЛКП «Рясне-402» полягає в тому, що нарахування плати власникам квартири за цю послугу повинно здійснюватися від кількості людей, які проживають у цій квартирі, а реально здійснюється від загальної площі квартири.

Пункт 2.3. Рішення ЛМР №928 від 09.10.2019 року однозначно вказує, що нарахування плати за послугу з поводження з побутовими відходами здійснюється з врахуванням кількості зареєстрованих осіб у житлових приміщеннях згідно з фактичними даними.

У відповіді директора ЛКП «Рясне-402» посилається на відсутність інформації про кількість зареєстрованих осіб в квартирах будинків, що є на їх обслуговуванні. Такою інформацією, як стверджується у листі, володіють ЦНАПи.

Просить позов задовольнити.

Оскаржуваним рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 26 травня 2025 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до директора ЛКП «Рясне-402» Пелеховича Ігора Івановича про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій - відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, та неповним з`ясуванням усіх обставин справи.

Зокрема покликається на те, що суд першої інстанції не розглянув питання порушення його права отримувати нарахування за вивезення побутових відходів у відповідності до діючого законодавства.

Також звертає увагу на те, що в своїх вимогах позовної заяви просив суд визнати той факт, що директор ЛКП «Рясне-402» Пелехович I.І. свідомо порушує вимоги, передбачені Рішенням Львівської Міської Ради № 928 від 09.10.2019 року, однак суд першої інстанції не розглядав цієї вимоги і не вирішував питання, хто конкретно з посадових осіб підприємства порушує його право.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

02 жовтня 2025 року від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_1 на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що таку слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, суд першої інстанції виходив з того, що пред`явлені у справі позивачем ОСОБА_1 вимоги безпосередньо стосуються прав та обов`язків ЛКП «Рясне-402» та не можуть бути розглянуті судом у спорі, в якому таку особу не було залучено відповідачем, оскільки лише за наявності належного відповідача у справі суд вправі вирішувати питання про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду зважаючи на наступне.

Матеріалами справи та судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 проживає у квартирі АДРЕСА_1 . Вказаний будинок перебуває на обслуговуванні ЛКП «Рясне-402».

27 листопада 2024 року позивач подав заяву директору ЛКП «Рясне-402» Пелеховичу І.І., в якій просив здійснювати нарахування за вивезення побутових відходів з 01.12..2024 у відповідності до діючого законодавства, тобто у відповідності до кількості людей, які проживають у квартирі, а також здійснити у відповідності до закону, який діє вже з 2019 року перерахунок плати за вивезення побутових відходів за останні три роки для квартири АДРЕСА_1 .

З відповіді директора ЛКП «Рясне-402» Пелеховича І.І. №403/1 від 11.12.2024 року вбачається, що ЛКП «Рясне-402» проводить мешканцям нарахування у такому самому порядку, як це роблять інші комунальні підприємства м. Львова - виходячи з площі квартири з розрахунку на 1м2. Такий спосіб нарахування передбачений Договором про надання послуги з управління багатоквартирним будинком. Водночас, ЛКП «Рясне-402» не має технічної можливості проводити нарахування іншим чином виходячи з кількості зареєстрованих осіб, бо у ЛКП відсутня актуальна інформація щодо кількості осіб, які зареєстровані у кожній квартирі: вже декілька років ЛКП не мають повноважень щодо здійснення реєстрації осіб чи зняття їх з реєстрації: ці функції вже давно виконують ЦНАПи.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частини перша та третя статті 13 ЦПК України).

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (ч.1, ч.2 статті 48 ЦПК України).

Юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді (стаття 80 ЦК України).

Юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону (абзац 1 частини першої статті 92 ЦК України).

Дієздатністю юридичної особи, як і особи фізичної, є її здатність набувати для себе цивільні права та здійснювати їх, а також набувати та виконувати цивільні обов`язки. Юридична особа набуває права та обов`язки через свої органи управління. Ключовим для дієздатності юридичної особи є діяльність її виконавчого органу. Цей орган може бути одноособовим і колегіальним. Директор юридичної особи, у разі вчинення правочину юридичною особою, виступає в такому разі не як фізична особа, а як орган юридичної особи, тобто, є її частиною. Виступ в обороті від імені юридичної особи здійснюється, як правило, її виконавчим органом. При цьому, виконавчий орган (наприклад, керівник колегіального виконавчого органу) діє не від свого імені, а від імені юридичної особи (див. постанову Верховного Суду від 16.02.2022 року в справі №554/7761/20, провадження №61-16724св21, постанову Верховного Суду від 29.03.2023 року в справі №592/5841/22, провадження № 61-2616св23.

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (ч.1, ч.2, ч.3, ч.4 статті 51 ЦПК України).

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача, та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в позові (постанова Верховного Суду від 29.08.2019 року у справі № 642/6181/16-ц).

Відповідно до приписів ч.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду 09.01.2023 року в справі № 402/586/17, провадження №61-12507св21, вказано, що: … належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача. Якщо позовна вимога заявлена до особи, яка не є учасником спірних правовідносин (тобто, не до тієї особи, яка має відповідати за цією вимогою), така особа є неналежним відповідачем.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.06.2022 року в справі №461/1517/19, провадження №61-5038св21, зазначено, що: … пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі №523/9076/16-ц, провадження №14-61цс18, зроблено наступний висновок: … Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Аналіз змісту позовних вимог ОСОБА_1 свідчить про те, що даний позов заявлено до директора ЛКП «Рясне-402» ОСОБА_2 та стосуються його професійної діяльності. При цьому, жодних позовних вимог до ОСОБА_2 , як до фізичної особи, позовна заява ОСОБА_1 в собі не містить. З даного приводу необхідно зазначити, що оскільки ЛКП «Рясне-402» є юридичною особою - самостійним суб`єктом у цивільних правовідносинах, і позовні вимоги у даній справі пред`явлено позивачем до її посадової особи, то саме ЛКП «Рясне-402» має бути у процесуальному статусі відповідача за позовом ОСОБА_1 .

Директор ЛКП «Рясне-402» ОСОБА_2 не може бути відповідачем у даній справі, як фізична особа, наділена процесуальною дієздатністю, оскільки він є посадовою особою ЛКП «Рясне-402», тобто юридичної особи, від імені якої він діяв у правовідносинах із позивачем.

Зазначене узгоджується із висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 29.03.2023 року у справі №592/5841/22, провадження № 61-2616св23.

Отримавши відзив на позов, у якому наведені запереченням щодо належного відповідача, позивач таких не спростував, а також не заявив клопотання про залучення в якості відповідача чи співвідповідача юридичну особу - в даному випадку ЛКП «Рясне-402».

Суд першої інстанції, розглянувши справу, дійшов до вірного висновку про неможливість вирішення по суті позовних вимог ОСОБА_1 до директора ЛКП «Рясне-402» ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій.

Визначення предмета, підстав позову та відповідача у спорі - це право, яке належить позивачу (стаття 13 ЦПК України). Встановлення обґрунтованості позову - це обов`язок суду, який здійснюється під час розгляду справи. Отже, за приписами вказаного Закону, позивач самостійно визначається з колом осіб, які є відповідачами у справі.

За змістом норм цивільного процесуального права, із врахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та принципу змагальності сторін, на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому, суд під час розгляду справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі, як співвідповідачів та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Встановивши, що позов пред`явлено до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним Законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд першої інстанції вірно відмовив у позові до неналежного відповідача.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому його відповідно до ст.. 375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Керуючись ст.ст. 374 ч. 1 п.1, 375, 381 - 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-

у х в а л и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 26 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови у зв`язку з перебуванням одного з членів колегії суддів на лікарняному складено 29.12.2025 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді: Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.