н/п 2/490/5294/2025
ЦЕНТРАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. МИКОЛАЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участю секретаря судового засідання Рябой Д.В., позивачки ОСОБА_1 , представниці позивачки - адвоката Дементьєвої Ю.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірваня шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірваня шлюбу.

22.12.2025 року представницею відповідача ОСОБА_2 - адвокатом Бронніковою Д.В. до суду подано клопотання про зупинення провадження у справі.

В обгрунтування клопотання представницею відповідача зазначено, що згідно довідки форма 5 виданої Військовою частиною НОМЕР_1 від 12.08.2025 року, молодший лейтенант ОСОБА_2 перебуває на військовій службі за контрактом у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді заступника командира 1 мінометної батареї з психологічної підтримки персоналу 3 механізованого батальйону з 12 грудня 2024 року по теперешній час.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на всій території України введено воєнний стан із 05.30 год. 24.02.2022 року строком на 30 діб, який Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено до цього часу.

З урахуванням наведеного, та на підставі статей 251, 253 ЦПК України, представниця відповідача просить суд зупинити провадження по справі №490/10223/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірваня шлюбу до припинення перебування Відповідача на військовій службі у складі Збройних Сил України, під час воєнного стану.

В судовому засіданні позивачка та її представниця проти клопотання відповідача про зупинення провадження у справі заперечили, вказали на його необгрунтованість та просили відмовити в задоволенні, зазначили про застосування відповідачем домашнього насильства та про спроби відповідача лише затягнути час та чинити психологічний тиск на позивачку.

Суд вирішуючи клопотання представниці відповідача про зупинення провадження у справі виходить з такого.

Пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України встановлено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому п.2 ч.1 ст. 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі із фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Стаття 8 Європейської конвенції про захист прав людини гарантує кожному право на повагу до приватного і сімейного життя. Якщо особа не бажає залишатися у шлюбі, а її примушують до цього шляхом затягування судового процесу - це є неприйнятним втручанням у сферу приватної автономії.

Те саме випливає й зі статті 51 Конституції України, а також статті 56 Сімейного кодексу України: кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примус до збереження шлюбу є прямим порушенням цієї норми.

Тому суд, розглядаючи клопотання про зупинення у справах про розірвання шлюбу, перевіряє не тільки наявність формальних підстав для формальні докази, а й оцінювати, чи не перетворюється така процесуальна дія на інструмент порушення основоположних прав позивача.

Зупинення суддею справи про розірвання шлюбу під час війни за таких умов - це фактичне блокування права позивача на зміну сімейного статусу на невизначений строк, що є порушенням права на правову визначеність.

Крім того, судом враховано позицію викладену в постанові ВС від 13 березня 2025 року у справі №557/1226/23, згідно з якою, хоча стаття 251 ЦПК України і встановлює обов`язок суду зупинити провадження у разі перебування сторони у складі ЗСУ, факт надання представницької допомоги адвокатом, який здійснює активні процесуальні дії, є підставою для висновку про відсутність перешкод для реалізації права на захист (постанова ).

Так, відповідачу, який має змогу подати клопотання через адвоката, забезпечено можливість реалізації своїх процесуальних прав. Відтак, відсутні об`єктивні підстави для відтермінування розгляду справи. Такий підхід враховує як можливість реалізації процесуальних прав відповідачем, якого в процесі представляє адвокат, так і конституційні принципи доступу до правосуддя, необхідність дотримання розумності строків розгляду справ і заборони зловживання процесуальними правами.

Таким чином, судом встановлено відсутність підстав для зупинення провадження у справі, на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України.

Натомість, судом враховано положення статті 111 СК України, згідно з якою, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Так, в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", зазначено, що передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи. Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

Оскільки, відповідач згоду на розірвання шлюбу не надав, а позивачкою не надано доказів вчинення відповідачем домашнього насильства, суд з метою вжиття заходів для примирення подружжя, вважає за необхідне надати строк для примирення подружжя 2 (два) місяці.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

За п. 3 ч. 1 ст. 253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 4 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до закінчення строку для примирення, визначеного судом.

Керуючись ст. ст. 251, 260, 261 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представниці відповідача ОСОБА_2 - адвоката Броннікової Д.В. про зупинення провадження у справі до припинення перебування відповідача на військовій службі у складі Збройних Сил України, під час воєнного стану, залишити без задоволення.

Надати сторонам строк для примирення терміном на 2 (два) місяці.

Провадження у справі зупинити до закінчення строку для примирення до 25.02.2026 року.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя О.В. Саламатін

.