Справа № 473/6088/25
"29" грудня 2025 р.Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючої - судді Булкат М.С.,
за участю: секретаря судового засідання Багрін І.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
У листопаді 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Процент» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 50 625,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 10 березня 2024 року ТОВ «ФК «Процент» уклало з відповідачкою кредитний договір №8423. Відповідно до вказаного договору ТОВ «ФК «Процент» зобов`язалося надати та надало відповідачці кредит у розмірі 5 000,00 грн зі строком користування коштами протягом 365 днів, а відповідачка зобов`язалася повернути кредит не пізніше 10 березня 2025 року, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 2,5 % від суми кредиту за кожен день користування коштами (912,50 % річних).
Позичальниця свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, в зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором, а саме - заборгованість за процентами в розмірі 50 625,00 грн.
Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідачка в повному обсязі.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав.
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, судом належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив.
Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представник позивача у позові не заперечувала проти такого порядку вирішення спору.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.
Зокрема суд встановив, що 10 березня 2024 року ТОВ «ФК «Процент» уклало з відповідачкою кредитний договір №8423. Відповідно до вказаного договору ТОВ «ФК «Процент» зобов`язалося надати відповідачці кредит у розмірі 5 000,00 грн зі строком користування коштами протягом 365 днів, а відповідачка зобов`язалася повернути кредит не пізніше 10 березня 2025 року, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 2,5 % від суми кредиту за кожен день користування коштами (912,50 % річних).
При цьому, сторони погодили, що для мінімізації загальних витрат позичальниці за кредитом товариство рекомендує позичальниці здійснити повне погашення нарахованих процентів та кредиту згідно наступного розрахунку, а саме дата видачі кредиту 10 березня 2024 року, дата платежу процентів першого періоду 30 березня 2024 року, сума кредиту 5 000,00 грн, нараховані проценти за користування кредитом 2 500,00 грн, разом до сплати 7 500,00 грн (п.1.4 кредитного договору).
Розмір та строки сплати позичальницею платежів за цим договором погоджений сторонами в додатку №1 до цього договору. Продовження строку надання кредиту вказаного в п. 1.3 договору не передбачено.
Сума кредиту та проценти за користування кредитом підлягають сплаті позичальницею шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок товариства, зазначений у пункті 9 цього договору у строки відповідно до графіку визначеному у додатку №1. Нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому, проценти за користування кредитом нараховуються щоденно, з дня його надання позичальнику (дня перерахування грошових коштів на електронний платіжний засіб позичальниці до дня повернення суми кредиту, визначеної у пункті 1.1 цього договору (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства, зазначений в пункті 9 цього договору) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом (п.п. 1.8,1.9, 4.1-4.2 кредитного договору).
Відповідно до п. 4.4 кредитного договору, у разі прострочення з оплати чергового платежу нарахування процентів за кредитом, позичальниця зобов`язана протягом 30 календарних днів сплатити заборгованість по простроченим нарахованим процентам, строк платежу яких настав, а також фактично нараховані проценти за користування кредитом станом на дату оплати.
При цьому, з матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ФК «Процент» виконало свої зобов`язання щодо надання кредиту відповідачці (копія довідки ТОВ «ФК «Елаєнс» від 14 жовтня 2025 року (щодо перерахування суми позики в розмірі 5000,00 грн), виписка про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської карти, емітованої на ім`я відповідачки, надана АТ «ПриватБанк»).
Згідно відповіді АТ КБ «ПриватБанк» від 16 грудня 2025 року підтверджено успішне зарахування у розмірі 5 000 грн на зазначену позичальником у кредитному договорі її банківську картку, що підтверджує повне виконання позивачем своїх зобов`язань за кредитним договором.
Наслідком порушення позичальницею умов кредитного договору є право позивача вимагати від неї дострокового повернення кредитних коштів.
Згідно ст.626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
При цьому, згідно ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ч. 1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ст.ст.611,612,623-625,1049,1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема, повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.
З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір був вчинений в електронній формі. Зокрема, сторони з дотриманням положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» узгодили у договорі усі істотні умови, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» позичальниця погодилася з ними та підписала правочин за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Таким чином, на підставі вказаного договору відповідачка набула відповідні права та обов`язки позичальниці.
Доказів повернення кредитору отриманих у кредит коштів відповідачкою не надано.
Згідно наданого позивачем розрахунку, у відповідачки утворилася заборгованість по нарахованим та несплаченим процентам у розмірі 50 625,00 грн за період з 10 березня 2024 року по 10 березня 2025 року.
Проте суд не в повній мірі погоджується з таким розрахунком, у зв`язку з наступним.
22 листопада 2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ, який набрав чинності 24 грудня 2023 року (далі Закон № 3498-ІХ), яким внесено зміни до частини 5статті 8 Закону № 1734-VIII(підпункт 6 пункту 5Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1734-VIII(підпункт 13 пункту 5Розділу І Закону № 3498-ІХ).
Відповідно до частини 5статті 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
При цьому, згідно пункту 17 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1734-VIII», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати:
- протягом перших 120 днів - 2,5 % (до 22 квітня 2024 року включно);
- протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23 квітня 2024 року до 20 серпня 2024 року включно).
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Однак, згідно з ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Зміни до вказаної статті набули чинності з 22.12.2023 відповідно до Закону України № 3498-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».
Враховуючи, що самим Законом України від 22.11.2023 №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» передбачено те, що він набирає чинності 24 грудня 2023 року, а кредитний договір було укладено 10.03.2024 року, тобто після набрання чинності цим Законом, до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування».
Також суд враховує, що в пункті 17 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати:
- протягом перших 120 днів - 2,5 %;
- протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Так, у пункті 2 вказаного листа зазначено, що протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом №3498-ІХ, тобто до 20 серпня 2024 року включно, встановлено максимальний розмір денної процентної ставки, який не може перевищувати:
- протягом перших 120 днів - 2,5 %, тобто до 22 квітня 2024 року включно;
- протягом наступних 120 днів - 1,5 %, з 23 квітня 2024 року до 20 серпня 2024 року включно.
З 21 серпня 2024 року максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої статті 8 Закону «Про споживче кредитування», не може перевищувати 1%.
Договір №8423 про надання коштів на умовах споживчого кредиту укладено 10.03.2024 року, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому мають застосовуватися положення ч. 5 ст. 8 та ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
За період з 10.03.2024 року (день укладення кредитного договору) по 22.04.2024 року (день закінчення встановлених законодавством перших 120 днів) проценти за користування кредитними коштами нараховувались з розрахунку відсоткової ставки розміром 2,5 % (44 дні) що становить 5 500 грн. (5 000 х 2,5% = 125 х 44).
За період з 23.04.2024 року по 20.08.2024 року (день закінчення встановлених законодавством наступних 120 днів) проценти за користування кредитними коштами нараховувались з розрахунку відсоткової ставки розміром 1,5 % (120 дні) що становить 9 000 грн. (5 000х 1,5% = 75 х 120).
З 21 серпня 2024 року по 10 березня 2025 року (день закінчення строку кредитування) проценти повинні були нараховуватись відповідно до ч.5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» за денною ставкою 1%, що за 202 днів складає 10 100 грн. (5 000 х1%=50х202).
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що заборгованість ОСОБА_1 по процентам повинна становити 24 600 грн. (5 500 грн. + 9 000 грн. +10 100 грн.).
Згідно ч.1ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 416 грн (згідно розміру задоволених вимог).
Що стосується витрат на правничу допомогу.
Відповідно до ч.ч.2-5 ст.137 ЦПК України витрати на правничу допомогу складаються з гонорару адвоката за представництво в суді; іншої правничої допомоги, пов`язаної зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збору доказів тощо; вартості послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач надав суду копію договору про надання юридичних послуг від 03 червня 2024 року №03/06/2024, укладеного між ТОВ «ФК «Процент» та ФОП Руденко К.В. (який має статус адвоката), з додатками у вигляді копії акта приймання-передачі наданих послуг № 73 від 30 вересня 2025 року, копії витягу з Реєстру № 1 до акта приймання-передачі наданих послуг № 73 від 30 вересня 2025 року, що містять перелік, опис та узгоджену сторонами вартість виконаних робіт, необхідних для надання правничої допомоги, зокрема: підготовка позовної заяви та клопотання про витребування доказів, вартість послуги 9000,00 грн, складання адвокатського запиту про витребування доказів 1000,00 грн.
Разом з тим, Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції.
Зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише ті судові витрати, які мають розумний розмір.
Зазначений позивачем розмір вказаних витрат є завищеним, оскільки справа належить до категорії незначної складності, її розгляд відбувався в порядку спрощеного позовного провадження, судова практика у цій категорії справ є усталеною, в зв`язку з чим при підготовці позовної заяви у адвоката була відсутня необхідність досліджувати додаткові норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, витрачати значний час на підготовку позовної заяви, клопотання про витребування доказів, складання адвокатського запиту про витребування доказів.
З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що співмірними із складністю справи, наданими послугами є витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4500,00 грн.
Відповідно до положень ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 2 631 грн (пропорційно розміру задоволених позовних вимог - 58 %).
Керуючисьст.ст.12,13,76-83,141,259,263- 265 ЦПК України, суд
позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; ідент. номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент», місцезнаходження: місто Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок 4, ідентифікаційний код 41466388, заборгованість за кредитним договором № 8423 від 10 березня 2024 року, а саме: заборгованість за кредитом у розмірі 5 000 гривень; заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 24 600 гривень, а всього в загальному розмірі 29 600 гривень., а також судові витрати в розмірі 4 047,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідачки, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення.
Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя М. С. Булкат