Провадження № 2/761/6060/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарі Гусак О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Акціонерне товариство «Страхова компанія «Інго», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 , з огляду на наступне. 01.12.2024 о 11 год. 30 хв. по АДРЕСА_2, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Kia Sorento» д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом не переконався, що це не створить небезпеки чи перешкоди іншим учасникам дорожнього руху та скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб «Nissan Juke», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого сталося зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Представником позивача зазначено, що транспортний засіб «Nissan Juke», д.н.з. НОМЕР_2 , належить ОСОБА_3 на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , а позивач здійснює повне користування та розпорядження ним на підставі генеральної довіреності від 30.08.2024 року зареєстрованої в реєстрі за № 570/4-1096. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 січня 2025 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Цивільна правова-відповідальність власника транспортного засобу «Kia Sorento» д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована АТ «СК «Інго». У зв`язку з цим, АТ «СК «Інго» було проведено виплату страхового відшкодування в сумі 103 407,75 грн., однак, в іншій частині збитки, завдані майну ОСОБА_1 не відшкодовані. Представник позивача вказує, що відповідно до висновку експерта транспортно-товарознавчого дослідження транспортного засобу «Nissan Juke», д.н.з. НОМЕР_2 № 68/01-25 від 23 січня 2025 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу«Nissan Juke», д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого в результаті ДТП, що сталося 01.12.2024 складає: 186 390,53 грн. вартість відновлювального ремонту становить 332 245,16 грн. Посилаючись на порушення прав позивача його представник просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму збитків, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 01.12.2024 в сумі 172 245,16 грн., витрати на проведення транспортно-товарознавчого дослідження в сумі 5 500,00грн., відшкодування моральної шкоди в сумі 33 224,51 грн. та витрати та оплату судового збору.

Провадження в справі відкрито 14.04.2025, відповідно до положень ст. ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник третьої особи направив в адресу суду пояснення щодо предмета спору, де зазначив наступне. Умовами Полісу № 221044318 встановлений ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну в розмірі 160 000,00 грн. на одного потерпілого. 09.12.2024 від ОСОБА_1 надійшла заява про виплату страхового відшкодування. Узгоджений розмір заподіяного збитку - 103 407,75 грн.Пошкоджений транспортний засіб Nissan Juke», д.н.з. НОМЕР_2 станом на момент, коли сталась ДТП мав 10 років експлуатації, отже були підстави для застосування коефіцієнту фізичного зносу. Відповідно до ремонтної калькуляції № 7661646 від 07.12.2025 вартість матеріального збитку склала 103 407,75 грн., зазначена сума була перерахована ОСОБА_1 14.01.2025. Таким чином, АТ «СК «Інго» виконало взятий на себе обов`язок за договором страхування.

ОСОБА_2 правом на подачу відзиву не скористався.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі та участі ОСОБА_1 , позов підтримав та просив про його задоволення. Заперечень щодо заочного розгляду справи від сторони позивача в адресу суду не надходило.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про час, дату проведення судового засідання, заяв та клопотань від останнього в адресу суду не надходило.

За таких обставин, зважаючи на положення ст. ст. 223, 280 ЦПК України, за відсутності заперечень сторони позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Дослідивши наявні в справі докази, та надавши їм відповідну оцінку суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що о 01.12.2024 о 11 год. 30 хв. по АДРЕСА_2 ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Kia Sorento» д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом не переконався, що це не створить небезпеки чи перешкоди іншим учасникам дорожнього руху та скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб «Nissan Juke», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого сталося зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 січня 2025 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 605,60 грн.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Транспортний засіб «Nissan Juke», д.н.з. НОМЕР_2 , належить ОСОБА_3 на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , в той час як ОСОБА_1 здійснює повне користування та розпорядження ним на підставі генеральної довіреності від 30.08.2024 року зареєстрованої в реєстрі за № 570/4-1096, що підтверджується зазначеними документами, копії яких нявні в матеріалах справи.

Як вбачається з висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 68/01-25, складеного 23 січня 2025року судовим експертом Баранковим В.О., на замовлення позивача. вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу«Nissan Juke», д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого в результаті ДТП, що сталося 01.12.2024, складає 186 390,53 грн., вартість відновлювального ремонту - 332 245,16 грн.

Витрати на проведення експертизи, які здійснив позивач становлять 5500,00 грн. (платіжна інструкція № 1.84576777.1 від 17.01.2025).

Як свідчать матеріали справи, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в АТ «СК «Інго» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 221044318, строк дії з 22.05.2014 по 21.05.2025 включно. Ліміт відповідальності - за шкоду заподіяну майну на одного потерпілого - 160 000,00 грн.

Як свідчать матеріали справи, 14.01.2025 позивачу було сплачено страхове відшкодування у розмірі 103 407,75 грн. на підставі страхового Акту № 7796494 від 01.01.2025 та ремонтної калькуляції від 07.12.2024.

Зі змісту постанови Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 234/16272/15-ц вбачається, що з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається.

Згідно рішень Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Статтями 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Зобов`язання про відшкодування шкоди це правовідношення, в силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Відповідно до частин 1-3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частини 1, 2 ст. 1166 ЦК України).

Аналіз змісту наведених норм свідчить про те, що за загальним правилом шкода відшкодовується за наявності складу цивільного правопорушення, елементами якого є: неправомірність поведінки особи; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вину завдавача шкоди. Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду (п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»).

Боржник має право доводити відсутність своєї вини (ст. 1166 ЦК України).

Зі змісту постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 вбачається, що у разі встановлення конкретної особи, яка завдала шкоду, відбувається розподіл тягаря доказування: позивач повинен довести наявність шкоди та причинний зв`язок, відповідач доводить відсутність протиправності та вину.

Аналогічна правова позиція у спірних правовідносинах висловлена у постанові Верховного Суду від 25 січня 2023 року у справі № 522/2891/20.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується в разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері врегульовано, зокрема Законом України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Пунктом 12.1. статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Статтею 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.

В правових висновках, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 27 березня 2019 року у справі № 754/1108/15-ц, зазначено, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Також суд враховує що АТ "СК "ІНГО" несе відповідальність в частині сплати вартості матеріального збитку, в межах ліміту відповідальності за заподіяння шкоди майну, згідно полісу № 221044318 (ліміт відшкодування за шкоду заподіяну майну становить 160 000,00 грн., розмір франшизи 0 грн.).

Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, зважаючи на норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між між фактичним розміром шкоди та лімітом відповідальності за заподіяння шкоди майну у сумі 172 245,16 грн. (332 245,16 - 160 000,00)та витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 5500,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, відповідно до ч. 2 ст 23 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до положень п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок протиправних дій відповідача, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Обов`язковому з`ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. За загальними правилами відшкодування шкоди, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії певних осіб чи органів завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Суд вважає, що внаслідок пошкодження з вини відповідача транспортного засобу «Nissan Juke», д.н.з. НОМЕР_2 , позивачу безсумнівно була заподіяна моральна шкода, що полягає в його переживаннях внаслідок такого пошкодження майна, яке виключає його подальшу експлуатацію за цільовим призначенням. Позивач також докладав додаткові зусилля для отримання компенсації за пошкодження транспортного засобу.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Окремо суд акцентує увагу на тому, що розмір відшкодування шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Зазначене узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 15 грудня 2020 у справі 752/17832/14-ц.

Також, суд враховує, що ОСОБА_2 після скоєння ДТП не вчинив жодних дій, спрямованих на усунення негативних наслідків свого діяння і завданої шкоди. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що внаслідок ДТП позивачу було заподіяно моральну шкоду, яка має бути компенсована в розмірі 33224,51 грн.

Також представник позивача просить здійснити розподіл судових витрат.

Зважаючи на викладене, на користь позивача з огляду на положення ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір, витрати на правничу допомогу та витрати на проведення експертизи.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 133, 141, 223, 258, 259, 280-284, 354 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 22, 386, 1166, 1167, 1194 Цивільного кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце перебування: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) суму збитків, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 01.12.2024 в сумі 172 245,16.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце перебування: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), витрати на проведення транспортно-товарознавчого дослідження в сумі 5500,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце перебування: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), моральну шкоду в сумі 33 224,51 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце перебування: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), судовий збір в розмірі 2109,70грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подано протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ст. ст. 353-357 ЦПК України до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України , у цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст рішення складено 04 грудня 2025 року

Суддя: