Справа № 367/7324/25
Провадження №2-др/367/129/25
18 грудня 2025 року м. Ірпінь
Ірпінський міський суд Київської області в складі головуючої судді Ткаченко М.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Товариства з з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення боргу,
У грудні 2025 року до Ірпінського міського суду Київської області за допомогою системи «Електонний суд» надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Товариства з з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення боргу.
Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.12.2025 вищезазначена заява надійшла у провадження судді Ткаченко М.О.
Зазначена заява обгрунтована тим, що 28.11.2025 Ірпінським міським судом Київської області задоволено позовну заяву ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Однак, під час розгляду справи не вирішено питання про судові витрати на правову допомогу в розмірі 7000 грн.
Між ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» (клієнт) та Адвокатом укладено Договір про надання правничої допомоги №29/05/25-01 від 29.05.2025, предметом якого є надання адвокатом усіма законними методами та способами правничої допомоги клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів.
Враховуючи вищезазначене, просить суд ухвалити додаткове рішення у справі №367/7324/25 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн.
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 08.12.2025 року постановлено розгляд зазначеної заяви здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників та без проведення судового засідання.
Дослідивши та оцінивши докази у справі в сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області у складі головуючого судді Лещенко О.В. 28 листопада 2025 року позов задоволено.
Відповідно до п. 3 ч.1, ч.ч.2-4 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судомне вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви.
Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно із статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду прави витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до Договору № 29/05/25-01 від 29.05.2025 р., між АДВОКАТСЬКИМ БЮРО «ТАРАНЕНКО ТА ПАРТНЕРИ» та ТОВ "Фінансова компанія "ЕЙС" було укладено договір про надання правничої допомоги.
Згідно із Актом прийому-передачі наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги № 29/05/25-01 від 29.05.2025, ТОВ "Фінансова компанія "ЕЙС", в особі Директора, яким є ОСОБА_3 , що діє на підставі Статуту, з іншої сторони, засвідчують, що адвокат надав, а клієнт прийняв правову допомогу на загальну суму 7000,00 грн.
Отже, позивачем надано суду докази щодо понесених витрат на правничу допомогу.
У постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що з аналізу ч. 3 ст. 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу необхідно надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених ч. 4 ст. 137 ЦПК України.
Поряд з цим, суд враховує, що Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі № 275/150/22 зазначив, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Суд, керуючись принципами диспозитивної та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення у цій справі є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Разом з тим, беручи до уваги характер правовідносин у справі, розгляд справи у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом послуг, а також враховуючи відсутність клопотань про зменшення заявленого розміру витрат, суд дійшов висновку, що заявлена сума витрат на правову (правничу) допомогу у розмірі 7000,00 грн. є обґрунтованою, як наслідок, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» підлягають стягненню понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.
Зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, виконаних процесуальних дій.
Таким чином, оскільки заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 28 листопада 2025 рокуу у справі №367/7324/25 було задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, проте не вирішено питання про розподіл судових витрат, понесених на правничу допомогу, то є підстави для ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу.
Керуючись статтями 133, 134, 137, 141, 270 ЦПК України, суд
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Товариства з з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення боргу - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн (сім тисяч гривень 00 копійок).
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Повне найменування сторін по справі:
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Суддя М.О. Ткаченко