ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників, цивільну справу №932/11369/24 за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» - Волчек Наталії Миколаївни на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 06 лютого 2025 року, ухвалене у складі судді Куцевола В.В.,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПрАТ «СК «АРКС» звернулась до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог ПрАТ «СК «АРКС» посилається на те, що 28 грудня 2022 року у м.Дніпрі, між автомобілями марки: «PEUGEOT» державний номерний знак НОМЕР_1 ; «FORD» державний номерний знак НОМЕР_2 ; «KIA» державний номерний знак НОМЕР_3 ; «CHEVROLET» державний номерний знак НОМЕР_4 , сталося ДТП, в результаті якого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 01 лютого 2023 року винним у вказаному ДТП визнано водія ОСОБА_1 , яка керувала автомобілем марки «CHEVROLET» державний номерний знак НОМЕР_4 та притягнуто її до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

ПрАТ «СК «АРКС», як страховиком, власнику автомобіля марки «PEUGEOT» державний номерний знак НОМЕР_1 , було виплачено страхове відшкодування у розмірі 83170,11 грн.

АТ СГ «ТАС», як страховик цивільно-правової відповідальності власника автомобіля марки «CHEVROLET» державний номерний знак НОМЕР_4 , відшкодувало ПрАТ «СК «АРКС» суму у розмірі 49634,01 грн., що дорівнює розміру вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу.

У зв`язку з чим просив суд стягнути з ОСОБА_1 різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням у розмірі 33536,10 грн., а також судовий збір у розмірі 3028 грн.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 06 лютого 2025 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ПрАТ «СК «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням, представник ПрАТ «СК «АРКС» Волчек Н.М. подала апеляційну скаргу, в якій вважає, що оскаржене рішення є необґрунтованим, не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України, висновки суду не відповідають обставинам справи. Суд порушив та неправильно застосував норми матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд зробив безпідставний висновок про відсутність доказів на підтвердження того, що заявлена сума є вартістю зносу транспортного засобу (втратою товарної вартості) автомобіля марки «PEUGEOT» державний номерний знак НОМЕР_1 .

Суд дійшов безпідставного висновку про неможливість встановлення меж відповідальності АТ СГ «ТАС», як страховика, винної в ДТП особи.

Вказує, наявність в матеріалах справи платіжного доручення №946103 від 25.01.2023 року, рахунку-фактури №ЯК-1456* та калькуляції, акту здачі-прийняття робіт №ЯК-1456* є достатніми доказами розміру збитків, завданих власнику автомобіля марки «PEUGEOT» державний номерний знак НОМЕР_1 .

Зазначає, що Лист АТ «СГ «ТАС» №12646 від 02.11.2023 року з додатком розрахунку коефіцієнта фізичного зносу, підписаний заступником директора з врегулювання страхових випадків АТ «СГ «ТАС» Мізінюк Л., є належним доказом на підтвердження розрахунку коефіцієнта фізичного зносу та розрахунку виплаченого страхового відшкодування.

Стверджує, що стягнення з відповідача вартості відновлювального ремонту транспортного засобу без коефіцієнта фізичного зносу - в розмірі фактичних витрат на ремонт пошкодженого транспортного засобу є обґрунтованою.

У зв`язку з чим просила суд рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 06 лютого 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення, про задоволення позовних вимог ПрАТ «СК «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також відшкодувати судові витрати.

Відповідач ОСОБА_2 , скориставшись своїм правом, подала відзив через свого представника Авраменка О.Ю., в якому вважає апеляційну скаргу безпідставною та невмотивованою. Аргументи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, зводяться до незгоди позивача з ухваленим у справі судовим рішенням.

Зазначає, позивач не довів та не обґрунтував належними доказами підстави для стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 33536,10 грн.

Звертає увагу, що позивач посилається на суму розрахунку, що була здійснена на підставі рахунку-фактури №ЯК-1456*, однак сума матеріального збитку, відповідно до чинного законодавства, встановлюється на підставі звіту або висновку експерта.

Однак, позивачем не наданий відповідний висновок на підтвердження суми матеріального збитку, тому є недоведеною сума заявленого позивачем матеріального збитку.

У зв`язку з чим просила рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 06 лютого 2025 року залишити без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку, суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Судом встановлено, що відповідно до копії постанови Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 01 лютого 2023 року, ухваленої за результатами розгляду справи №932/608/23, ОСОБА_1 , яка керувала автомобілем марки «CHEVROLET» державний номерний знак НОМЕР_4 , визнано винною у ДТП, яке мало місце 28 грудня 2022 року у м.Дніпрі між автомобілями марки: «PEUGEOT» державний номерний знак НОМЕР_1 ; «FORD» державний номерний знак НОМЕР_2 ; «KIA» державний номерний знак НОМЕР_3 ; «CHEVROLET» державний номерний знак НОМЕР_4 . ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , автомобіль марки «PEUGEOT» державний номерний знак НОМЕР_1 належить ТОВ «Будівельна компанія «ДОМІНАНТА».

Згідно копії договору добровільного страхування наземного транспортного засобу №50817Га2дж від 21 липня 2022 року цивільно-правову відповідальність власника автомобіля марки «PEUGEOT» державний номерний знак НОМЕР_1 застраховано у ПрАТ «СК «АРКС». Строк дії договору: з 02 серпня 2022 року до 01 серпня 2023 року. Страхова сума за шкоду завдано майну 175000,00 грн.

Відповідно до витягу з автоматизованої системи, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «CHEVROLET»? державний номерний знак НОМЕР_4 , застрахована в АТ «СГ «ТАС». Ліміт за шкоду майну 160 000,00 грн. Поліс, станом на 28 грудня 2022 року діючий. Франшиза 1 500,00 грн.

Згідно копії страхового акту №ARX3531984; копії розрахунку страхового відшкодування, копії рахунку-фактури №ЯК-1456, копії акту здачі-приймання робіт №ЯК-1456 розмір страхового відшкодування становить 83 170,11 грн.

Відповідно до копії платіжної інструкції №946103 від 25 січня 2023 року, за заявою ТОВ «Будівельна компанія «ДОМІНАНТА», було виплачено страхове відшкодування у розмірі 83 170,11 грн.

Згідно копії платіжної інструкції №330370 від 12 квітня 2023 року, АТ «СГ «ТАС» було перераховано на рахунок АТ «СК «АРКС» суму у розмірі 49 634,01 грн.

Відповідно до копії листа заступника директора з врегулювання страхових випадків АТ «СГ «ТАС» Мізінюк Л., сума у розмірі 49 634,01 грн. є регресною виплатою (відшкодування вартості відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ «СК «АРКС», суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять доказів які б дозволяли вирахувати розмір вартості зносу транспортного засобу (втрати товарної вартості) марки «PEUGEOT» державний номерний знак НОМЕР_1 , що унеможливлює покладення відповідальності на відповідача у межах заявленої суми.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України «Про страхування», договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Дана норма кореспондується з положеннями ст.979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з п.3 ч.1 ст.20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 вказаного Закону передбачено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

У ч.1 ст.25 Закону України «Про страхування» визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Згідно зі ст.ст.512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала.

Таким чином, страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги відшкодування до заподіювача. У зв`язку з виплатою страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача у межах фактичних витрат.

Основною характерною ознакою суброгації є збереження того зобов`язання, яке виникло із заподіяння шкоди і у зв`язку з яким було виплачене страхове відшкодування, й зміна в ньому кредитора. Натомість регрес право відповідальної особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким відповідальна особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим і виникло нове пов`язане саме з регресною вимогою.

Завдання майнової шкоди страхувальнику слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором майнового страхування, в якому кредитором є страхувальник, а боржником страховик.

Деліктне зобов`язання первісне, основне зобов`язання, підставою виникнення якого є завдання шкоди. Одержання страхувальником повного відшкодування збитків від особи, яка їх завдала, припиняє деліктне зобов`язання, що тягне за собою припинення обов`язку страховика здійснити страхову виплату (п.4 ч.1 ст.991 ЦК України), але не навпаки.

Виплата страховиком страхувальнику страхового відшкодування є обов`язком страховика за договором (ст.988 ЦК України). Така виплата не припиняє деліктного зобов`язання і не може вважатися відшкодуванням шкоди потерпілому в цьому зобов`язанні, оскільки страховик у правовідносинах добровільного майнового страхування не є боржником у деліктному зобов`язанні. Тобто заподіювач шкоди залишається зобов`язаним відшкодувати завдану ним шкоду незалежно від того, чи звертався до нього з відповідною вимогою сам потерпілий, чи страховик після виплати потерпілому відшкодування за договором майнового страхування.

Згідно із частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно зі ст.1192 ЦК Україниз урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно з статтею 3 вказаного Закону обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону).

Водночас в Законі наголошено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто Закон як спрямований насамперед на захист прав осіб потерпілих внаслідок ДТП, при цьому також забезпечує майнові інтереси винної особи, які полягають у відшкодуванні спричиненої шкоду не нею, а страховиком (страховою компанією) за певні страхові внески (стаття 3 Закону).

Тобто положення цього Закону спрямовані як на захист прав потерпілої особи на відшкодування шкоди, так і на те, що винна особа має право розраховувати на відшкодування спричиненої нею шкоди страхувальником, у якого застрахована її відповідальність, а тому, розглядаючи такі спори, судам слід уважно дотримуватись балансу інтересів як потерпілої особи, так і особи, яка застрахувала свою відповідальність та переклала тягар відшкодування шкоди на страховика.

При цьому, слід мати на увазі, що відповідно до положень статті 13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Положення зазначених норм права свідчить про зобов`язання учасників цивільних правовідносин діяти в межах закону, не порушуючи права інших осіб у спосіб передбачений законом, добросовісно здійснюючи свої права та обов`язки.

Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, за загальним правилом, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Звернувшись до суду із цим позовом ПрАТ «СК «АРКС» просила суд стягнути з ОСОБА_1 суму у розмірі 33536,10 грн., як різницю між фактичним розміром шкоди 83170,11 грн. і страховим відшкодуванням у розмірі 49634,01 грн., що дорівнює розміру вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу.

Положеннями ст.12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У розумінні положень ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно зі ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно положень ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підтвердження позовних вимог суду надано копію страхового акту №ARX3531984, копію розрахунку страхового відшкодування, копію рахунку-фактури №ЯК-1456, копію акту здачі-приймання робіт №ЯК-1456, відповідно до яких розмір страхового відшкодування становить 83170,11 грн.

Також позивачем надано копію листа АТ «СГ «ТАС» №12646 від 02.11.2023 року з додатком розрахунку коефіцієнта фізичного зносу, підписаний заступником директора з врегулювання страхових випадків АТ «СГ «ТАС» Мізінюк Л., в якому вказано, що сума у розмірі 49634,01 грн. є регресною виплатою (відшкодування вартості відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу).

Колегія суддів звертає увагу, що розмір шкоди від ДТП в Україні визначається на основі експертної оцінки реальної вартості відновлення пошкодженого майна, враховуючи фізичний знос, або за різницею вартості до і після ДТП, якщо ремонт неможливий або невигідний.

Втрата товарної вартості означає зменшення вартості транспортного засобу, викликане передчасним погіршенням товарного вигляду автомобіля в результаті зниження міцності й довговічності окремих деталей та захисних властивостей покриттів унаслідок ДТП й подальшого ремонту.

Отже, страховик відповідача за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена у порядку, встановленому законом з урахуванням законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Слід зазначити, в матеріалах справи відсутній, та позивачем не наданий, висновок експерта щодо дійсного розміру завданої шкоди власнику пошкодженого транспортного засобу в результаті ДТП.

Відповідних клопотань про призначення у справі судової автотоварозначої експертизи від учасників справи до суду не надходило.

Наданий позивачем лист заступника директора з врегулювання страхових випадків АТ «СГ «ТАС» Мізінюк Л., розрахунок коефіцієнта фізичного зносу досліджуваного КТЗ не містить посилання на: особу яка склала такий розрахунок, кваліфікацію, перелік документів, які були використанні для його складання, у зв`язку з чим не може бути прийнятий судом як доказ вірності здійсненого розрахунку коефіцієнта фізичного зносу пошкодженого автомобіля.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ПрАТ «СК «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за недоведеністю.

Доводи апеляційної скарги ПрАТ «СК «АРКС» про обґрунтованість позовних вимог є безпідставними та не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

Доводи апеляційної скарги суд відхиляє, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів, пов`язані з незгодою з висновками суду першої інстанції і не є підставою для скасування оскарженого судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існуютьу державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що підстави для скасування рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2025 рокувідсутні.

Відповідно до ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на висновок про залишення апеляційної скарги без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» - Волчек Наталії Миколаївни - залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 06 лютого 2025 року у цивільній справі №932/11369/24 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 грудня 2025 року.

Судді: