Справа № 444/3668/25
Провадження № 2/444/1868/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

18 листопада 2025 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Олещук М. М.,

секретар судового засідання Мачіха Г.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовомОСОБА_1 , ОСОБА_2 , до Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, третя особа: приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Гавінської Мирослави Іванівни, про визнання права власності на нерухоме майно колишнього колгоспного типу двору в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом до відповідачаЖовківської міської ради Львівського району Львівської області, третя особа: приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Гавінської Мирослави Іванівни, про визнання права власності на нерухоме майно колишнього колгоспного типу двору в порядку спадкування.

Позовні вимоги обґрунтовують тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 .

Після смерті ОСОБА_3 залишилося наступне спадкове майно 1/3 частина житлового будинок АДРЕСА_1 , що стверджується дублікатом свідоцтва про право власності від 06.03.2007р.; випискою від 28.05.2025р. № 23-06/270; довідкою КП ЛОР «Шептицьке МБТІ» від 24.06.2025р. № 2851.

ОСОБА_3 склав в користь ОСОБА_4 заповіт, який посвідчено секретарем виконавчого комітету Сопошинської сільської Ради народних депутатів Жовківського району Львівської області 03 грудня 1997 року зареєстрований в реєстрі за № 10.

Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла його донька, ОСОБА_5 , що стверджується свідоцтвом про право спадщину за заповітом від 24.04.2023 року.

Згідно виписки від 28.05.2025р. № 23-06/270 членами колгоспного двору по АДРЕСА_1 були:

ОСОБА_6 - голова двору;

ОСОБА_3 - член двору;

ОСОБА_4 - член двору.

ОСОБА_6 змінила своє прізвище на « ОСОБА_7 », що стверджується свідоцтвом про зміну імені від 23.06.2005року серія НОМЕР_1 .

Таким чином всі перелічені особи є співвласниками даного будинковолодіння в рівних частинах тобто по 1/3.

Позивачка ОСОБА_5 , зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , однак нотаріус в письмовій формі мені відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку у житловому будинку, оскільки мій батько такого права належним чином не зареєстрував.

Крім того, позивачі ОСОБА_5 та ОСОБА_2 вказують, що їм, як членам колишнього колгоспного типу двору також належить право по 1/3 частки в майні двору, однак таку вони не можуть зареєструвати, в зв`язку з вступом в дію Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», та проведенням децентралізації, а тому реєстрація права власності на належні їм частки двору можлива лише за рішенням суду.

Враховуючи наведене вище, позивачі просять суд задовольнити їх позовні вимоги.

Ухвалою судді від 22.09.2025 року відкрито провадження у справі та прийнято позовну заяву до розгляду в загальному позовному провадженні, підготовче судове засідання призначено на 18.11.2025 року. Одночасно витребувано третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Гавінської Мирослави Іванівни належним чином завірену (прошиті та пронумеровані всі аркуші, скріплені гербовою печаткою) копію спадкової справи, яка заведена після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивачі в підготовче судове засідання не прибули, однак подали на адресу суду заяви, в яких просять справу розглядати у їх відсутності. В заявах позивачі зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Просять позов задовольнити.

Представник відповідача Жовківської міської ради Львівського району Львівської області в підготовче судове засідання не з`явився, однак на адресу суду міська рада направила листа, в якому зазначила, що заперечень щодо позову немає, просила розгляд справи проводити за відсутності їх представника.

Представник третьої особи: що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Гавінської Мирослави Іванівни в підготовче судорве засідання не прибув. Однак до суду направлено копію спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так як відповідач не заперечив проти задоволення позову, фактично визнав позов, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження.

А тому, судом вирішено проводити розгляд справи за відсутності учасників справи та на підставі наявних у справі доказів.

Оскільки учасники справи в підготовче судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що позивачі звернулися до суду з позовом про спадкування житлового будинку АДРЕСА_1 , та який станом на 15.04.1991 року відносився до колгоспного типу двору, що стверджено випискою із погосподарської книги Сопошинської сільської ради про те, що по даних запису погосподарської книги станом на 15.04.1991 року в АДРЕСА_1 зареєстроване господарство, тип двору - колгоспний, голова двору ОСОБА_6 , 1952 р.н.

Члени двору:

ОСОБА_6 - 1952 р.н.,голова двору;

ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_3 , чоловік ;

ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_4 , дочка (арк.спр.14).

Про те що АДРЕСА_2 перейменована АДРЕСА_1 , підтверджується рішенням сільської ради від 19.03.1999 року №7.

Із копії довідки виданої в.о.директора КП ЛОР «Шептицьке МБТІ» встановлено, що станом на 31.12.2012 року житловий будинок АДРЕСА_1 , зареєстрований за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_6 на підставі дублікату свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Сопошинської сільської ради 06.03.2007 р. згідно рішення виконкому сільської ради від 25.01.2007 р. за №2 та від 25.05.1989 р. за №146, та записано в реєстрову книгу від 11.06.2007 р. за р.№165 (арк.спр.30).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджено копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (арк.спр.6).

Батьками позивачки ОСОБА_4 є ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , що стверджується копією свідоцтва про її народження серії НОМЕР_3 (арк.спр.7).

У зв`язку із одруженням 19.04.2024 року, позивач змінила своє дошлюбне прізвище « ОСОБА_8 » на прізвище чоловіка « ОСОБА_9 », що встановлено із копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 (арк.спр.8-10).

Позивачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , змінила своє прізвище на " ОСОБА_7 ", що стверджено свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_5 (арк.спр.32).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на все належне йому майно, а саме на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 з такою ж частиною господарських будівель.

При житті батько позивачки ОСОБА_3 склав заповіт, яким все належне йому майно заповів своїй дочці ОСОБА_10 заповіт посвідчено секретарем виконкому Сопошинської сільської ради народних депутатів 03.12.1997 року (спадкова справа).

ОСОБА_11 04.11.1995 року зареєструвала шлюб із ОСОБА_12 , який 12.06.2007 року розірвано, що стверджено повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб (спадкова справа).

Із копії спадкової справи №114/2021 року, яка відкрита приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Львівської області Гавінською М.І. після смерті ОСОБА_3 , встановлено, що про спадкування 20.12.2021 року звернулася його дочка ОСОБА_4 , та частково прийняла спадщину за заповітом, а саме на земельну ділянку, про що видано свідоцтво (арк.спр.15). Мати позивачки ОСОБА_2 як дружина померлого відмовилась від обов`язкової частки у спадщині після померлого чоловіка.

Із довідки №536 від 08.11.2021 року, виданої виконавчим комітетом Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, встановлено що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дійсно проживав разом із своєю дочкою ОСОБА_4 , до дня його смерті в АДРЕСА_1 , вели спільне господарство (спадкова справа).

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року зі змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.2008 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні, до правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору.

Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та не працездатних.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

Відповідно до ст.120 Цивільного кодексу Української РСР, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Таким чином всі вище перелічені особи, є членами двору, головою якого була ОСОБА_6 , членами ОСОБА_4 , ОСОБА_3 мали рівне право на частки в майні двору, по 1/ 3 частині кожний. Отже, на день смерті ОСОБА_3 , його донька ОСОБА_1 , фактично прийняла спадщину, але не оформила нотаріально і на день його смерті їй належала 1/3 частка майна двору. Крім того, позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як членам колишнього колгоспного типу двору також належить право на 1/3 частки в майні двору.

Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок.

Відповідно до п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом МЮ України від 22.02.12 № 296/5 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Оскільки господарство в АДРЕСА_1 , відносилося до колгоспного типу двору, члени двору мають право на частку в даному майні. Однак, оскільки з 01.01.2013 року змінено порядок реєстрації прав на нерухоме майно, то відповідно до ч.1 п. 9 ст. 27 Закону України «Про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» реєстрація їх права власності на частки будинку можлива лише за рішенням суду.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5 і зареєстрованим в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у по господарські книги місцевих Рад.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні.

Із копії технічного паспорта на будинок садибного (індивідуального) типу з господарськими будівлями та спорудами встановлено, що такий знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа будинку становить 141,0 кв.м., житлова 62,2 кв.м., допоміжна 78,8 кв.м. (арк.спр.18-29).

Відповідно до вимог ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Згідно зі ст. 1216-1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Із постанови приватного нотаріуса Гавінської М.І. Львівського районного нотаріальнго округу Львівської області від 13.06.2025 року встановлено, що приватний нотаріус Гавінська М.І. Львівського районного нотаріальнго округу Львівської області постановила відмовити ОСОБА_5 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки не подано свідоцтва про право власеості на нерухоме майно на ім`я ОСОБА_3 згідно Закону України "Про нотаріат" та п.2 Глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні (арк.спр.34).

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, що передбачено ч. 2 ст. 1220 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч.2 ст. 16 ЦК України,способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Суд також враховує те, що відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог позивачів.

Ураховуючи наведене, оскільки відповідач не заперечує проти задоволення позову, суд, належним чином оцінивши зібрані у справі докази та встановивши дійсні обставини справи, дійшов висновку, що позов належить задовольнити.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 200, 206, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, ст.ст. 16, 328, 392, 1216, 1218, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , загальна площа якого становить 141,0 кв.м., житлова 62,2 кв.м., допоміжна 78,8 кв.м., з яких: 1/3 частина в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_13 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та на 1/3 частину як члена колишнього колгоспного типу двору.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальна площа якого становить 141,0 кв.м., житлова 62,2 кв.м., допоміжна 78,8 кв.м., з такою ж частиною господарських будівель, як члена колишнього колгоспного типу двору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або ухвалення постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 28.11.2025 року.

Суддя: Олещук М. М.