Справа № 544/2745/24
пров. № 2-н/544/935/2024
У Х В А Л А

24 грудня 2025 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області

у складі: головуючої судді Сайко О.О.,

за участі секретаря Костенко Т.В.,

прокурора Рожка І.С.,

обвинуваченого ОСОБА_1 ,

захисника Коряка А. В.,

представника потерпілої ОСОБА_2 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000394 від 04.09.2025 про обвинувачення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Пирятин Полтавської обл., проживає в АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, освіта середня спеціальна, не працює, особи з інвалідністю 3 групи, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,

в с т а н о в и в:

У провадженні Пирятинського районного суду Полтавської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_1 за ч.2 ст. 121 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 08.09.2025 обвинуваченому ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю, строком до 08.11.2025. Ухвалою суду від 05.11.2025 обвинуваченому продовжено дію запобіжного заходу у виді домашнього арешту строком на два місяці, заборонивши обвинуваченому у період часу з 22 год. до 07 год. наступного дня залишати місце свого проживання.

24.12.2025 до Пирятинського районного суду Полтавської області надійшло клопотання прокурора про продовження строку домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_1 на два місяці.

В обґрунтування поданого клопотання прокурор зазначає, що підстав для зміни обраного обвинуваченому ОСОБА_1 на більш м`який запобіжний захід не вбачається, ризики, передбачені п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, не зменшилися та продовжують існувати і дають підстави вважати, що обвинувачений може перешкодити кримінальному провадженню. Санкція кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 2 ККУкраїни, який інкриміується ОСОБА_1 , передбачає безальтернативнепокарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років. Тому виникаєобґрунтоване припущення про можливе ухилення (переховування)обвинуваченого від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності увигляді позбавлення волі у разі необрання відносно нього запобіжного заходу увигляді тримання під вартою. Обвинувачений ОСОБА_1 раніше притягувався до кримінальноївідповідальності в 2021 році у зв`язку із вчиненням кримінальногоправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. Відповідно до ухвалиПирятинського районного суду від 09.12.2021 дане кримінальне провадженнязакрито у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення, на підставі п. 7ч. 1 ст. 284 КПК України. Станом на теперішній час ОСОБА_1 знову обвинувачується у вчиненнікримінального правопорушення із застосуванням насильства, що свідчить просхильність ОСОБА_1 до агресивної поведінки та до застосування насильства.Тому існує обґрунтований ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, асаме: вчинити інше кримінальне правопорушення, в першу чергу ззастосуванням насильства до людей. Обвинувачений ОСОБА_1 , переслідуючи мету уникнення відкримінальної відповідальності, може незаконно вплинути шляхом залякуванняпогроз та застосування фізичного насильства на ключових свідків у даномукримінальному провадженні, що може призвести до зміни свідками своїхпоказань або відмови від дачі показань, що в подальшому може поставити підсумнів обґрунтованість обвинувачення підозрюваного у інкримінованому йомукримінальному правопорушенні. Більше того, на виконання вимог ст.23 КПКУкраїни щодо безпосередності дослідження судом, вказані свідки в судовомузасіданні на теперішній час не допитані. Тому в даному випадку існує ризик,передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Інші, більш м`які запобіжні заходи не можуть запобігтизаявленим ризикам, з наступних причин: особисте зобов`язання - не можлива застосувати у зв`язку з тим, що данийзапобіжний захід вимагає наявності особливої довіри до обвинуваченого впідтвердження можливості дотримання процесуальних обов`язків. Зурахуванням тяжкості злочину, репутації підозрюваного, котрийзарекомендував себе як особа, схильна до насильства, ОСОБА_1 потребуєпостійного контролю за його поведінкою, що може бути досягнуто призастосуванні запобіжного заходу у виді домашнього арешту; особисту поруку - не можливо застосувати, оскільки на адресуправоохоронних органів, суду не надходили письмові звернення від будь-якихосіб щодо взяття ОСОБА_1 на поруки; заставу - неможливо застосувати, оскільки до прокурора та суду ненадходили заяви або клопотання від обвинуваченого, його рідних або інших осібпро врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальнийрахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.Більше того, застосування застави в даному випадку є недоцільним, оскількизлочин, в якому обвинувачується ОСОБА_1 вчинений із застосуваннямнасильства.

Обвинувачений та його захисник не заперечували щодо продовження ОСОБА_1 застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, зауваживши, що хоча обвинувачений не визнає себе винним у інкримінованому йому злочині, останній буде користуючись своїми процесуальними правами відстоювати свою позицію та не має на меті перешкоджати правосуддю.

Представник потерпілої при вирішенні клопотання прокурора поклався на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників процесу, суд вважає клопотання прокурора обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до приписів ч.6 ст.181 КПК, з урахуванням норм ст.199 КПК, клопотання про продовження строку домашнього арешту, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують застосування домашнього арешту.

Встановлено, що обвинуваченому ОСОБА_1 08.09.2025 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосуванням електронних засобів контролю та забороною цілодобово залишати своє житло, строком на два місяці, який продовжено ухвалою суду від 05.11.2025 строком до 04.01.2026 та змінено з цілодобового на нічний.

Враховуючи неможливість до спливу строку обраного раніше обвинуваченому запобіжного заходу у виді домашнього арешту закінчити судовий розгляд кримінального провадження та прийняти остаточне рішення суд, керуючись зазначеними нормами процесуального права, зобов`язаний розглянути та вирішити заявлене прокурором клопотання про продовження строку домашнього арешту.

З обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. При цьому суд не з`ясовує обставини вчинення кримінального правопорушення та не перевіряє їх дослідженням доказів. Оскільки вказане не допустиме на даній стадії судового провадження з огляду на принципи змагальності та диспозитивності кримінального судочинства.

Суд бере до уваги, що ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років. Ризик переховування обумовлюється серед іншого можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Суд погоджується з доводами прокурора, що переховуватися від суду обвинуваченого може спонукати тяжкість можливого покарання.

Крім того, продовжує існувати ризик впливу на свідків та потерпілу. Суд уважає, що ризик впливу на свідків та потерпілу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків, та дослідження їх судом.

Суд також бере до уваги особу обвинуваченого, який має молодий вік, раніше не судимий, є особою з інвалідністю.

З огляду на вказане, зважаючи на те, що обсяг заявлених ризиків при продовженні запобіжного заходу не зменшився, доведені ризики виправдовують подальше застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, враховуючи особу обвинуваченого, суд вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу (особистого зобов`язання) не дасть можливості запобігти доведеним ризикам. Особисту поруку не можливо застосувати, оскільки на адресу суду не надходили письмові звернення від будь-якихосіб щодо взяття ОСОБА_1 на поруки; заставу - неможливо застосувати, оскільки до та суду ненадходили заяви або клопотання від обвинуваченого, його рідних або інших осібпро врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальнийрахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.Застосування застави в даному випадку є недоцільним, оскількизлочин, в якому обвинувачується ОСОБА_1 , вчинений із застосуваннямнасильства.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту необхідно продовжити на строк два місяці, зважаючи на складність кримінального провадження з метою надання достатньо часу для судового розгляду.

При цьому суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені п.1,2,3,4 ч.5 ст.194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.376 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Клопотання начальника Пирятинського відділу Лубенської окружної прокуратури Полтавської області Рожка І.С. про продовження обвинуваченому ОСОБА_1 запобіжного заходу у виді домашнього арешту задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає в АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту без застосуванням електронних засобів контролю, строком на два місяці, заборонивши обвинуваченому у період часу з 22 год. до 07 год. наступного дня залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_1 прибувати за кожною вимогою до суду та виконувати обов`язки, передбачені п.п. 1, 2,3,4 ч. 5 ст.194 КПК України, а саме:

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- не залишати місце свого фактичного перебування за адресою АДРЕСА_1 , без дозволу суду;

- утриматися від спілкування із потерпілою та свідками у кримінальному провадженні.

Визначити строк дії ухвали суду до 23.02.2026 включно.

Ухвалу про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання відділу поліції №1 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_1 , що відповідно до ч. 5 ст.181КПК України працівники органу поліції, з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_1 , що в разі невиконання покладених обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя О.О.Сайко