РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2025 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі головуючої судді Грушковської Л.Ю.,

за участі секретаря Репей А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жмеринка за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Жмеринської міської ради Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

Представник позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвокат Кадук А.І. звернулася до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області із даною позовною заявою, в якій просила визнати за позивачами по 1/2 частині відповідно за кожною право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 .

Позов обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ОСОБА_3 . Після смерті батька позивачок відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 . Спадщину позивачки прийняли шляхом подачі до нотаріальної контори письмових заяв про прийняття спадщини в межах встановленого законом строку. В результаті чого була відкрита спадкова справа. Дружина померлого ОСОБА_3 та матір позивачок ОСОБА_4 відмовилась від прийняття спадщини після чоловіка, шляхом подачі письмової заяви про відмову до нотаріальної контори, яка міститься в спадковій справі. ІНФОРМАЦІЯ_2 матір позивачок ОСОБА_4 померла. Таким чином, спадкоємцями за законом на майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_3 є його доньки - ОСОБА_5 , 1962 року народження та ОСОБА_2 , 1963 року народження. Збираючи та формуючи документи на спадкове майно для отримання свідоцтв про право на спадщину, позивачами було виявлено, що за життя їх батько ОСОБА_3 не здійснив оформлення права власності на вищевказаний житловий будинок. Згідно довідок Браїлівської селищної ради (старостинського округу) №2408 від 19.07.2018 р., № 01-1-2024/430 від 14.05.2024 року та № 01-1-2024/441 від 05.05.2025 року погосподарський облік в селищі (смт.) Браїлів не ведеться, тому надати виписку з погосподарської книги по житловому будинку в АДРЕСА_1 немає можливості; згідно відомостей інвентаризаційного обліку даний житловий будинок рахується за ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідно до довідки Комунального підприємства «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» станом на 31.12.2012 року, реєстрація права власності на об`єкт нерухомого майна, що розташований по АДРЕСА_1 , комунальним підприємством «ВООБТІ» не проводилась. Право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на житловий будинок по АДРЕСА_1 не зареєстровано. Позивачкам було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті їхнього батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою від 14.07.2025 відкрито провадження у даній справі. Призначено підготовче засідання.

Ухвалою від 02.10.2025 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвокат Кадук А.І. подала заяву про розгляд справи у її відсутність та просила позовні вимоги задовольнити.

Інші учасники в судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Причини неявки суду невідомі.

Дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі статтею 25 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), цивільна правоздатність фізичної особи виникає в момент її народження і припиняється в момент її смерті.

Відповідно до пункту 11 частини 1 статті 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника.

Як роз`яснено в пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У статті 1216 ЦК України зазначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до статті 1267 Цивільного кодексу України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них.

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Згідно з абзацом 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до частини 2, 3, 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають, змінюються та припиняються з моменту такої реєстрації.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті у випадках, визначених статтею 28 цього Закону, та в інших випадках, визначених законом.

Згідно із ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються:

1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою;

2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав.

Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність.

Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим.

Якщо до складу спадщини входить нерухоме майно, право власності на яке спадкодавцем набуто за життя, але не було зареєстроване належним чином, нотаріус (реєстратор) перед видачею свідоцтва про право на спадщину вносить відомості про право власності спадкодавця на таке майно у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно шляхом проведення відповідної державної реєстрації права власності за заявою спадкоємця, і лише у випадку, коли таку реєстрацію неможливо провести на підставі представлених спадкоємцем на спадкодавця документів, така реєстрація можлива за наявності судового рішення.

Відповідно до підпунктів 4.16, 4.19 пункту 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5), видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , яке видане виконавчим комітетом Браїлівської селищної ради Жмеринського району Вінницької області 11.03.2010 року .

Батьківство ОСОБА_3 відносно позивачок підтверджується свідоцтвами про народження: ОСОБА_6 серії НОМЕР_2 від 05.01.1962 року та ОСОБА_7 серії НОМЕР_3 від 19.06.1963 року.

Прізвища позивачок були змінені в результаті укладення шлюбів, що підтверджується свідоцтвом про шлюб ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 від 18.10.1981 року та витягом з ДРАЦС громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища ОСОБА_2 від 12.09.2023 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 матір позивачок ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , яке видане Жмеринським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Жмеринському районі Вінницької області ЦМУ МЮ (м. Київ) 06.11.2024 року.

Спадкоємцями за законом на майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_3 є його доньки - ОСОБА_5 , 1962 року народження та ОСОБА_2 , 1963 року народження, що підтверджується довідкою про коло спадкоємців № 307/01-16 від 03.04.2025 року, виданою державним нотаріусом Жмеринської державної нотаріальної контори Вінницької області Людмилою Антал.

Згідно довідок Браїлівської селищної ради (старостинського округу) №2408 від 19.07.2018 р., № 01-1-2024/430 від 14.05.2024 року та № 01-1-2024/441 від 05.05.2025 року погосподарський облік в селищі (смт.) Браїлів не ведеться, тому надати виписку з погосподарської книги по житловому будинку в АДРЕСА_1 немає можливості.

Згідно відомостей інвентаризаційного обліку даний житловий будинок рахується за ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до довідки Комунального підприємства «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» станом на 31.12.2012 року, реєстрація права власності на об`єкт нерухомого майна, що розташований по АДРЕСА_1 , комунальним підприємством «ВООБТІ» не проводилась.

Право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на житловий будинок по АДРЕСА_1 не зареєстровано, що підтверджується інформаційною довідкою з ДРРП на нерухоме майно № 425211830 від 02.05.2025 року.

Позивачкам було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті їхнього батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 306/02-31 від 03.04.2025 року.

ОСОБА_4 відмовилась від прийняття спадщини після чоловіка, шляхом подачі письмової заяви про відмову до нотаріальної контори, яка міститься в спадковій справі.

З копії спадкової справи №343/2010 вбачається, що позивачі 21.07.2010 зверталися з приводу прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 та прийняли спадкове майно (а.с. 94).

Вказані докази суд приймає, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом.

Враховуючи зазначене вище, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України,-

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , по 1/2 частині відповідно за кожною, право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , який залишився після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя