Справа № 456/5862/25
Провадження № 2/456/2486/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді Гули Л. В. ,

з участю секретаря Дверій Ю.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Стрию цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Гелексі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та без проведення судового засідання на підставі наявних у суду матеріалів,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позицій сторін.

Позивач ТОВ «ФК «Гелексі» просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь заборгованість за договором позики № 238735 від 07.09.2021 в розмірі 24330,00 грн та судові витрати по справі.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що 07.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Гелексі» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно- телекомунікаційної системи було укладено договір позики на умовах невідновлювальної кредитної лінії № 238735 в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до положень договору позики позикодавець надає позичальнику позику, а позичальник зобов`язується повернути позику та грошову винагороду за користування позикою відповідно до умов договору в національній грошовій одиниці України гривні в сумі та строк, встановлений цим договором. Грошові кошти у позику за цим договором надаються на умовах невідновлювальної кредитної лінії окремими траншами. Позивач не відкриває рахунки споживачам фінансових послуг та не здійснює їх обслуговування. Тому з метою перерахування коштів позичальникам позивач уклав договір з надавачем платіжних послуг ТОВ «ФК «ЕЛАЕНС». ТОВ «ФК ЕЛАЕНС (ТМ «ФОНДІ») є компанією, що мала право на надання платіжних послуг. На підставі договору № 04/08-17-ПК від 04.08.2017 ТОВ «ФК «ЕЛАЕНС» (ТМ «ФОНДІ») надавало ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» послуги з переказу фізичним особам грошових коштів без відкриття рахунку. Відповідно до змісту довідки, наданої платіжним оператором, у результаті платіжної операції на картковий рахунок позичальника було успішно перераховано кошти у сумі 5000,00 грн. На підставі зазначеного вище договору позичальнику надано грошові кошти в якості позики в сумі 5000 грн на умовах строковості, поворотності та оплатності. Відповідно до умов договору позики стандартна процентна ставка становить 1,5% в день, підвищена процентна ставка у випадку прострочення терміну платежу становить 3,0%. Відповідач не виконує свої грошові зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем на дату подання позову складає 24330,00 грн, з яких: 5000,00 грн заборгованість за позикою; 19330,00 грн заборгованість за процентами за користування позикою.

Відповідач не скористався правом на подання відзиву.

Інших заяв по суті справи, виключно в яких у силу вимог ч. 1 ст. 174 ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, не надходило.

Процесуальні рішення, постановлені по справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Гелексі» звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 жовтня 2025 року головуючим суддею у справі визначено суддю Гулу Л.В. /а.с. 34/

На запит суду з Єдиного демографічного реєстру надійшла відповідь про зареєстроване місце проживання відповідача /а.с. 35-36/.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07.11.2025 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Гелексі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання, за наявними у цій справі доказами. Роз`яснено сторонам їх процесуальні права щодо подачі відзиву та доказів у справі /а.с. 35/.

Заяв чи клопотань від учасників цієї справи, у тому числі й про розгляд даної справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, у визначені чинним ЦПК України й судом строки та порядку до суду не надходило.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Слід зазначити, що дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що між ТОВ «Фінансова компанія «Гелексі» (23 червня 2025 року назву було змінено на ТОВ «ФК «Гелексі») та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи укладено договір позики № 238735 від 07 вересня 2021 року в електронній формі /а.с. 6-10/.

Відповідно до п. 1.1 договору позикодавець надає позичальнику позику, а позичальник зобов`язується повернути позику та грошову винагороду за користування позикою відповідно до умов договору в національній грошовій одиниці України - гривні, в сумі та строк, встановлені договором.

Згідно з п. 1.2 договору грошові кошти в позику за договором надаються на умовах невідновлювальної кредитної лінії.

У п. 1.3 договору вказано, що грошові кошти в позику за договором надаються окремими траншами. Загальний розмір всіх наданих за договором траншів не може перевищувати розмір невідновлювальної кредитної лінії, зазначений у п. 1.9 цього договору.

При погашенні позичальником повністю або частково кожного окремого траншу розмір грошових коштів, які позичальник може отримати за договором у межах загального розміру невідновлювальної кредитної лінії, зазначеного в п. 1.9 договору, не поновлюється на розмір здійсненого позичальником повного або часткового погашення заборгованості за кожним окремим траншем ( п. 1.4 договору).

Відповідно до п. 1.5 договору сторони домовились, що за цим договором позикодавець надає, а позичальник отримує перший транш на наступних умовах: сума позики 5000,00 гривень; плата за користування позикою за траншем № 1 встановлюється у вигляді фіксованих процентів та складає 1,4% в день від початкового розміру позики за траншем № 1 відповідно до п. 1.5.1 договору; строк повернення позики за траншем № 1 (термін платежу): 26 вересня 2021 року; орієнтовна реальна річна процентна ставка позики за траншем № 1 для споживача на дату укладення договору становить 511,00%; орієнтовна загальна вартість позики за траншем № 1 для споживача на дату укладення договору становить 1330,00 гривень; позика за траншем № 1 надається позичальнику в сумі, що зазначена в пп. 1.5.1 договору в безготівковій формі (шляхом зарахування відповідної суми на банківський рахунок/банківську картку, вказану позичальником під час надання особистих даних позичальника в Особистому кабінеті). Якщо позичальник повертає позику за траншем № 1 в той самий день, що і день отримання позики, позичальник сплачує на користь позикодавця компенсацію в розмірі 100 грн. В цьому випадку вимоги пп. 1.5.2 не застосовуються.

Згідно з п. 1.6 договору нарахування процентів за договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою.

У п. 1.7 договору вказано, що плата за користування позикою за договором встановлюється у вигляді процентів та складає 3% в день від загального розміру невідновлювальної кредитної лінії відповідно п. 1.9 договору.

Відповідно до п. 1.9 договору загальний розмір невідновлювальної кредитної лінії за договором складає 5000,00 гривень.

Згідно з п. 1.10 та п. 1.11 договору строк дії договору становить три роки з дати підписання сторонами. Датою підписання договору сторонами є дата, зазначена у преамбулі договору.

Сторони домовились, що умови надання інших траншів за договором узгоджуються сторонами шляхом підписання додаткових угод до договору, які є невід`ємною частиною договору (п. 1.12 договору).

Відповідно до п. 3.1 договору позичальник зобов`язаний повністю повернути позикодавцю суму отриманих позик за траншами та виконати всі інші зобов`язання, встановлені договором, не пізніше строків, встановлених договором.

Згідно з 10 розділом договору «Реквізити та підписи сторін» ОСОБА_1 підписав договір, а також графік платежів до договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором «wxzvg262».

В п. 3 паспорту позики «Основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача» наведено наступне: тип кредиту позика, сума кредиту 5000,00 грн, строк кредитування до 26.09.2021, мета отримання кредиту на споживчі потреби /а.с. 12/.

Згідно з п. 5 паспорту позики кредит повертається одноразово в сумі 6330,00 грн до 26.09. 2021 /а.с. 13/.

Таблиця обчислення загальної вартості кредиту узгоджується з умовами договору позики та паспортом позики /а.с. 11/.

Також судом встановлено, що 04 серпня 2017 року між ТОВ «ФК «Гелексі» та ТОВ «ФК «Елаєнс» укладено договір № 04/08-17ПК про надання послуг з переказу грошових коштів, відповідно до якого фінансова компанія бере на себе зобов`язання надавати організації послугу «переказ на картку», що включає в себе приймання від організації на поточний рахунок фінансової компанії грошових коштів, обробку розпоряджень організації відповідно до правил грошових переказів міжнародних платіжних систем «Visa» та «Mastercard», переказ грошових коштів, прийнятих фінансовою установою від організації, на користь банка-еквайра для подальшого зарахування на карткові рахунки клієнтів відповідно до правил МПС /а.с. 20/.

На виконання вимог договору № 04/08-17ПК від 04 серпня 2017 року ТОВ «ФК «Елаєнс» здійснило переказ коштів у сумі 5000,00 грн відповідачу ОСОБА_1 /а.с.21/

Таким чином, ТОВ «ФК «Гелексі» виконало своє зобов`язання, передбачене договором позики № 238735 від 07.09.2021, надавши відповідачу ОСОБА_1 позику в розмірі 5000,00 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором заборгованість відповідача становить 24330,00 грн, з яких: 5000,00 грн заборгованість за позикою; 19330,00 грн заборгованість за відсотками за користування позикою /а.с. 15-17/.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію».

При вирішенні позовних вимог судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

При вирішенні даного спору суд виходить з того, що між сторонами існували договірні правовідносини, що виникли на підставі кредитного договору (оферти) на спеціальних умовах.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому (ч. 1 ст. 634 ЦК України).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За змістом частин 1, 2 статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно зі ст. 64 ЦПК України.

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів.

Таким чином, у справах про невиконання умов будь-яких договорів позивач має довести, що у відповідача є зобов`язання, яке ним не виконано, а відповідач, відповідно, що зобов`язання ним виконано відповідно до умов договору або не виконано не з його вини.

Судом встановлено, що позивачем на підтвердження позовних вимог подано докази укладення договору позики № 238735 від 07.09.2021, що підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором «wxzvg262», паспорт позики, розрахунок заборгованості, вичерпну інформацію про отримання відповідачем коштів та наявність заборгованості.

Надані позивачем докази суд визнає належними та допустимими, достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення заборгованості.

Всупереч вищенаведеному, відповідачем не подано жодного доказу на спростування розрахунку, поданого позивачем, та неналежного виконання зобов`язань за договором.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач не виконав взятих на себе за договором позики зобов`язань, внаслідок чого утворилася заборгованість перед позивачем у сумі 24330,00 грн.

Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви.

Враховуючи, що зазначена заборгованість на даний час залишається непогашеною, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними і такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі.

Щодо судових витрат.

Крім того, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Так, понесені позивачем документально підтверджені судові витрати, а саме: сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Разом з тим, частиною четвертою статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд звертає увагу, що до матеріалів справи надано докази, які підтверджують надання позивачу правової допомоги адвокатом Рудзей Ю.В.

Таким чином, суд, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін, дійшов переконання, що заявлені позивачем до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу є співмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), та вважає, що обґрунтованими є витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Керуючись ст. 10, 12, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Гелексі» (юридична адреса: 01054, м. Київ, вул. В`ячеслава Липинського, 10/1, ) 24330,00 грн (двадцять чотири тисячі триста тридцять грн 00 коп.) заборгованості за договором №238735 від 07.09.2021, 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві грн 40 коп.) судового збору та 5000,00 грн (п`ять тисяч грн 00 копійок) витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Дата складення та підписання судового рішення без його проголошення 23 грудня 2025 року.

Суддя Л.В.Гула