У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

26.12.2025 с-ще Літин

Суддя Літинського районного суду Вінницької області Гопкін П.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення боргу за борговою розпискою,

ВСТАНОВИВ:

25.12.2025 до суду із вказаним позовом звернувся ОСОБА_1 .. Разом із позовом до суду було подано клопотання про забезпечення позову мотивоване тим, що відповідач ОСОБА_2 понад півтора року не повертає борг за борговою розпискою і може відчужити належне йому рухоме та нерухоме майно, що унеможливить виконання майбутнього рішення суду. У зв`язку з цим ОСОБА_1 просить суд накласти арешт та заборону відчуження вантажних автомобілів:

-MAN TGA, д.н.з. НОМЕР_1 ;

-DENNISON SL-25N, д.н.з. НОМЕР_2 ;

-FRUEHAUF LTD, д.н.з. НОМЕР_3 ,

до набрання чинності рішенням у справі, а також надіслати відповідну ухвалу до уповноважених органів для внесення відомостей у реєстри обтяжень, що забезпечить можливість реального виконання рішення суду без обмеження користування майном понад суму боргу (а.с. 13-15).

У відповідності до ч. 1 ст. 153 ЦПК України в судове засідання сторони не викликались.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали цивільної справи, вивчивши заяву про забезпечення позову приходжу до висновку, що клопотання позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Так, згідно із ч.ч. 1 та 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до п.п. 4,5,6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен враховувати інтереси не лише позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені внаслідок застосування відповідних заходів.

Ознайомившись із заявою про забезпечення позову, суд встановив, що позивач не надав достатніх доказів того, що невжиття заходів забезпечення може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду чи порушити його права. У заяві не конкретизовано, в чому саме полягатиме така неможливість.

Позивач стверджує, що відповідач може відчужити наявне рухоме та нерухоме майно, що унеможливить фактичне виконання рішення, проте вказано лише перелік рухомого майна - транспортних засобів, без підтвердження їх належності саме відповідачу. Крім того, у клопотанні не наведено інформації щодо накладення арешту на інше нерухоме майно, а також не обґрунтовано терміновість застосування заходів забезпечення.

Загальні припущення або підозри щодо можливої поведінки відповідача не можуть слугувати підставою для забезпечення позову. Наявність зобов`язання не гарантує, що відповідач відчужуватиме своє майно. Більш того, запропоноване забезпечення позову не відповідає принципу пропорційності, оскільки може значно обмежити права відповідача без належного обґрунтування реального ризику для позивача.

Окрім того, відповідно до ч. 13 та ч. 14 ст. 150 ЦПК України передбачено конкретні випадки, коли забезпечення позову не може бути застосоване. Зокрема, не допускається накладення арешту на майно боржника після відкриття провадження у справі про його банкрутство (неплатоспроможність), за винятком випадків і в порядку, визначеному законом. Також забороняється забезпечення позову шляхом зупинення дії рішень про примусове відчуження майна під час дії воєнного стану, якщо такі рішення ухвалені відповідно до Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану».

У зазначеному клопотанні суду не надано доказів, що свідчать про те, що зазначені обмеження не застосовуються до відповідача, а отже, немає підстав вважати, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно не порушуватиме встановлені законом заборони.

Оскільки позивач у клопотанні про забезпечення позову не довів намірів відповідача відчужити спірне майно або чинити перешкоди у виконанні рішення суду, враховуючи обставини зазначені вище, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову. Вказана позиція суду погоджується із практикою Верховного Суду, який зробив аналогічний висновок в постанові № 761/39201/18 від 21.08.2019.

Відповідно до позиції Вінницького апеляційного суду у справі №137/1409/19 (постанова від 10.12.2019), саме лише посилання в заяві на потенційну можливість відчуження майна на користь третіх осіб без наведеного відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 152, 153, 247, 353 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя:П. В. Гопкін