Номер провадження 2/489/4432/25
УХВАЛА

24 грудня 2025 року місто Миколаїв

Суддя Інгульського районного суду міста Миколаєва Кокорєв В. В., дослідивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 про повернення частки квартири та зняття з реєстрації

встановив

У грудні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про повернення частки квартири та зняття з реєстрації. Справі присвоєно номер провадження №2/489/4432/25 та за допомогою автоматизованої системи розподілено судді Кокорєву В. В.

При цьому, з цією позовною заявою позивач ОСОБА_1 звертається до суду вже вп`яте. При подачі позовної заяви, в канцелярії суду ОСОБА_1 заявила, що бажає, щоб її справа потрапила тільки до судді Кокорєва В. В. Тому, при розподіленні позовної заяви суддям Костюченку Г. С. (05.11.2025, 27.11.2025) та Микульшиній Г. А. (20.11.2025, 10.12.2025) ОСОБА_1 подавала заяви про повернення позову, намагаючись обійти автоматизований розподіл справ, що є зловживанням з боку сторони позивача своїми процесуальними правами.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 44 Цивільного процесуального кодексу України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 Цивільного процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу та підлягає самовідводу при наявності обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Дії позивача ОСОБА_1 , які є маніпуляцією автоматизованим розподілом справ між суддями з метою розподілу справи саме судді Кокорєву В. В. з точки зору стороннього спостерігача можуть викликати підстави для висновку про заінтересованість судді в розгляді справи та її розгляд суддею може бути підставою для дисциплінарної відповідальності судді.

Однією з гарантій забезпечення доступу до правосуддя, що має реалізовуватися незалежним та неупередженим судом, є здійснення судочинства з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права, свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Вказаний принцип у цивільному судочинстві застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, який неодноразово звертав увагу на дотримання правил неупередженості (безсторонності) суду як складової права на справедливий судовий розгляд, що визначений у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У силу положень пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Інститут відводу (самовідводу) є однією з найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Відвід (самовідвід) дозволяє виключити найменшу підозру в зацікавленості судді в результатах розгляду конкретної справи, навіть якщо насправді такої зацікавленості немає, оскільки пріоритетною тут є суспільна довіра до суду.

Згідно з пунктом 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів передбачено, що при винесенні судових рішень у відношенні сторін в судовому засіданні судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від любих зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довір`ям не тільки зі сторони сторін у конкретному спорі, але і зі сторони суспільства в цілому. При цьому, суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача, інакше довір`я до незалежності судової влади буде підірвано.

Враховуючи вищевикладене, а саме зловживання ОСОБА_1 своїми процесуальними правами та її намагання вплинути на автоматизований розподіл справ, що з точки зору стороннього спостерігача може викликати обґрунтовані підозри в неупередженості судді, з метою уникнення будь - яких сумнівів щодо об`єктивного та справедливого розгляду справи, вважаю за необхідне заявити та задовольнити самовідвід.

Відповідно до ч. 9 ст. 40 ЦПК України питання про самовідвід судді вирішується ухвалою суду, що розглядає справу, яка оформлюється окремим документом.

Керуючись ст. ст. 36, 40 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

ухвалив

Заявити та задовольнити самовідвід судді Кокорєва В. В. від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 про повернення частки квартири та зняття з реєстрації № 489/10290/25 (номер провадження №2/489/4432/25).

Вищезазначену цивільну справу передати до канцелярії Інгульського районного суду міста Миколаєва для визначення іншого судді у розгляді справи, у порядку ч. 3 ст. 14, ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Кокорєв