Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/1039/25

Провадження №2/377/608/25

23 грудня 2025 року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючої- судді Бабич Н.С., за участю секретаря судового засідання Присяжного В.В., за відсутності учасників справи, розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Славутичі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

У С Т А Н О В И В:

У жовтні 2025 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» ( далі- ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на статті 15, 16, 20, 205, 207, 509, 512-514, 516, 525, 526, 530, 549, 610-612, 625, 626, 628, 639, 641, 644 ЦК України, просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №8588381 у розмірі 25 832,00 грн; з яких: 8 000,00 грн- сума заборгованості за основною сумою боргу; 320,00 грн- сума заборгованості за відсотками; 15 600,00 грн- сума заборгованості за пенею; 1 912,00 грн- сума заборгованості за комісією та понесені судові витрати.

В обґрунтування позову позивач послався на те, що 11 жовтня 2024 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 уклали договір надання коштів у кредит №8588381 у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно із Законом України «Про електронну комерцію», за умовами якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (надалі-кредит) на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики та сплатити комісію. 14 червня 2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» уклали договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників №43 від 21.02.2025 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором №8588381 від 11.10.2024 в сумі 25 832,00 грн, з яких: 8 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 320,00 грн - сума заборгованості за відсотками, 15 600,00 грн сума заборгованості за пенею; 1 912,00 грн комісія за надання кредиту. Відповідач не виконала своїх зобов`язань за договором кредиту. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права грошової вимоги до відповідача позивач не здійснював нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 8588381 від 11.10.2024 в сумі 25 832,00 грн, з яких: 8 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 320,00 грн - сума заборгованості за відсотками, 15 600,00 грн сума заборгованості за пенею; 1 912,00 грн комісія за надання кредиту (а.с. 3-6).

Ухвалою судді від 31 жовтня 2025 року після виконання вимог, передбачених частиною шостою статті 187 ЦПК України, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 27 листопада 2025 року, задоволено позивача про витребування доказів, в Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (АТ «ПУМБ») витребувано докази ( а.с.70-73).

27 листопада 2025 року на підставі пункту 2 частини другої статті 223 ЦПК України судовий розгляд справи відкладено на 23 грудня 2025 року за клопотанням представника відповідача (а.с. 94-95).

23 грудня 2025 року через підсистему «Електронний суд» відповідачка ОСОБА_1 , від імені якої діє представник -адвокат Піндур М.М., подала до суду заяву про часткове визнання позову на суму 10 232,00 грн, з яких: 8 000,00 грн- сума заборгованості за основною сумою боргу, 320,00 грн сума заборгованості за відсотками, 1 912,00 грн- заборгованість за комісією. Суму заборгованості за пенею в розмірі 15 600,00 грн відповідачка вважає безпідставною та такою, яка підлягає списанню кредитодавцем відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, оскільки пеня нарахована під час дії воєнного стану в Україні ( а.с. 117-119).

Позивач свого представника у призначене судове засідання не направив, про дату, час і місце якого повідомлений належним чином шляхом доставки судової повістки до електронного кабінету позивача та його представника Кудіної А.В., що підтверджується довідками про доставку електронного документу ( а.с.102, 103). У позовній заяві зазначено клопотання про розгляд справи без участі представника позивача ( а.с. 6). Крім того, у поданому до суду клопотанні про долучення доказів представник позивача Ясницька Н.О. також просила проводити судове засідання без участі представника ТОВ «ФК «ЄАПБ» (а.с.109-111).

Відповідачка ОСОБА_1 та її представник -адвокат Піндур М.М. у призначене судове засідання не прибули, про дату, час і місце якого повідомлені належним чином. У заяві про часткове визнання позову представник відповідачки просив розглянути справу за відсутності відповідачки та представника відповідачки ( а.с. 119).

Оскільки в судове засідання не з`явились всі учасники справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає приписам частини другої статті 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

11 жовтня 2024 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 уклали договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №8588381, який остання підписала електронним підписом одноразовим ідентифікатором 503886 ( а.с. 7-15).

Згідно з п. 2.1 договору кредитодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (надалі- кредит), на погоджений умовами договору строк (надалі строк кредиту), шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту.

Пунктом 2.2 договору визначені параметри та умови кредиту: сума кредиту 8 000,00 грн; строк кредитування /строк договору 30 днів; процентна ставка/ день 0,01% ( фіксована); комісія за надання кредиту 27,61 % від суми наданого кредиту ( що у грошовому виразі складає 2 208,80 грн).

Дата надання кредиту 11.10.2024; дата повернення кредиту (останній день) 09.11.2024; денна процентна ставка /день 0,93 %; проценти за понадстрокове користування кредитом ( її частиною) за день 5,00%; пеня 5,007 % день; орієнтована реальна річна процентна ставка 2 113,58%; орієнтовна загальна вартість кредиту 10 232,00 грн.

Проценти за цим договором нараховуються щоденно, починаючи з другого дня користування кредитом до дати повернення, на залишок кредиту, виходячи із строку фактичного користування кредитом та до повного погашення заборгованості за договором (п. 2.5).

Договір укладено із використанням веб-сайту http /clickcrcdit.ua (п. 11.3).

Як вбачається з таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яка є додатком № 1 до договору про надання коштів в кредит ( з комісією за надання кредиту) №8588381 від 11.10.2024, дата видачі кредиту- 11.10.2024; дата платежу- 09.11.2024; сума кредиту за договором -8 000,00 грн; проценти за користування кредитом -23,20 грн; комісія за надання кредиту -2 208,80 грн; загальна вартість кредиту 10 232,00 грн (а.с. 14 зв. ст.).

Згідно з довідкою № КД-000059873/ТНПП від 13.10.2025 ТОВ «ФК «Фінекспрес» здійснило платіжну операцію ініціатора ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на переказ коштів на ім`я ОСОБА_1 11.10.2024 у сумі 8 000,00 грн, ЕПЗ номер НОМЕР_1 ( а.с. 113).

Відповідно до інформації, отриманої на виконання вимог ухвали судді від 31 жовтня 2025 року, від Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (АТ «ПУМБ») № КНО-07.8.5/14903 БТ від 05.11.2025 та № КНО-07.8.5/15200 БТ від 11.11.2025 на ім`я ОСОБА_1 була випущена платіжна картка № НОМЕР_2 до рахунку НОМЕР_3 ( а.с. 74,82).

Як вбачається з виписки по банківському рахунку НОМЕР_3 ОСОБА_2 , 12.10.2025 зараховано 8 000,00 грн з транзитного рахунку партнера ТОВ «ФК «Фінекспрес» (а.с. 75-80; 83-88).

14 червня 2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) та ТОВ «ФК «ЄАПБ» (фактор) уклали договір факторингу №14/06/21, відповідно до п. 1.1 якого за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за якою настав до третіх осіб- боржників, включаючи суму основного зобов`язання ( позики), плату за позикою ( плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору ( а.с.16-18).

Пунктом 1.2. договору факторингу передбачено, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно з додатком №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно з п.3.1. договору факторингу загальна сума прав вимоги, що відступається за відповідним реєстром боржників, ціна продажу та одинична ціна визначаються в додаткових угодах до цього договору окремо для кожного реєстру боржників і вказується в таких реєстрах боржників.

Відповідно до п.9.1. договору факторингу договір вступає в силу з дня його підписання уповноваженими представниками сторін, скріплення їх печатками і діє до 14 червня 2022 року, в частині виконання зобов`язань до повного виконання сторонами зазначених зобов`язань.

28 липня 2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) та ТОВ «ФК «ЄАПБ» ( фактор) уклали додаткову угоду №2 до договору факторингу №14/06/2021 від 14.06.2021, в якій дійшли згоди внести зміни до п.1.3. договору та викласти його в новій редакції (а.с. 19).

13 червня 2022 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» ( фактор) уклали додаткову угоду №7 до договору факторингу №14/06/2021 від 14.06.2021, в якій сторони домовились викласти пункт 9.1.договору в наступній редакції: «9.1. Даний договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення його печатками сторін. Договір дійсний протягом 12 місяців з дня набрання чинності, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. У випадку, якщо жодна із сторін не направить письмове повідомлення про розірвання договору за один місяць до строку закінчення дії договору, даний договір автоматично пролонгується на кожний наступний рік». Ця додаткова угода до договору вступає в дію з дати її підписання сторонами і є невід`ємною частиною договору ( п.2. додаткової угоди до договору факторингу) (а.с. 20).

21 лютого 2025 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) та ТОВ «ФК «ЄАПБ» (фактор) уклали додаткову угоду №48 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 щодо погодження ціни продажу відносно реєстру боржників № 43 від 21 лютого 2025 року та реєстру боржників № 44 від 21 лютого 2025 (а.с. 21).

21 лютого 2025 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» підписали акт прийому-передачі реєстру боржників № 43 від 21.02.2025 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, відповідно до якого клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників № 43 від 21.02.2025 року в кількості 3 922 ( а.с. 22).

Як вбачається з реєстру боржників №43 від 21.02.2025 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, витяг з якого долучено до матеріалів справи, до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №8588381 від 11.10.2024 на суму заборгованості 25 832,00 грн, яка складається із: суми заборгованості за основною сумою боргу 8 000,00 грн; суми заборгованості за процентами 320,00 грн; суми заборгованості за пенею 15 600,00 грн , комісія за надання позики 1 912,00 грн (а.с. 24).

28 лютого 2025 року платіжною інструкцією № 669 ТОВ «ФК «ЄАПБ» перерахувало на розрахунковий рахунок ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» 2 399 897,90 грн плати за відступлення прав вимоги за додатковою угодою № 48 від 21 лютого 2025 року до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 (а.с. 23).

Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», загальна заборгованість за кредитним договором №8588381 від 11.10.2024 (станом на 21.02.2025) складає 25 832,00 грн, яка складається із: суми заборгованості за основною сумою боргу 8 000,00 грн; суми заборгованості за процентами 320,00 грн; суми заборгованості за пенею 15 600,00 грн; комісія за надання позики 1 912,00 грн (а.с. 25).

Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «ФК «ЄАПБ», зазначеним у позовній заяві, заборгованість за кредитним договором №8588381 від 11.10.2024 ( станом на дату звернення до суду з позовом) складає 25 832,00 грн, яка складається із: суми заборгованості за основною сумою боргу 8 000,00 грн; суми заборгованості за процентами 320,00 грн; суми заборгованості за пенею 15 600,00 грн; комісія за надання позики 1 912,00 грн ( а.с. 4 зв. ст.).

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним ( стаття 204 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на зміну, припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору ( стаття 638 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

З позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що договір про надання коштів у кредит ( з комісією за надання кредиту) № 8588381 від 11.10.2024 укладений в електронній формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

У пункті 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

За правилом частин четвертої та п`ятої цієї статті пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Як зазначено у статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України « Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як вбачається з матеріалів справи, договір про надання коштів у кредит ( з комісією за надання кредиту) № 8588381 від 11.10.2024, укладений за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи товариства - позикодавця шляхом ідентифікації позичальника ОСОБА_1 , зазначенням нею своїх персональних даних, та використання останньою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що узгоджується з вимогами законодавства. Такий договір прирівнюються до договорів, укладених в письмовій формі.

Отже, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» договір про надання коштів у кредит ( з комісією за надання кредиту) № 8588381 від 11.10.2024 за своїм змістом та формою відповідає вимогам, визначеним законом на момент його укладення та є підставою виникнення у сторін прав та обов`язків, передбачених в ньому.

Відповідно до положень частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі статтями 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (термінів), а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У пункті 1 частини 1 статті 512 та статті 514 ЦК України зазначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 80 ЦПК України передбачає достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, за змістом цих норм процесуального права сторона справи зобов`язана та має право довести обставини, на які вона посилається на підставі доказів, які вона надає самостійно або за допомогою суду.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Так, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виконало свої зобов`язання та надало відповідачці, шляхом перерахування на картковий рахунок № НОМЕР_2 , зазначений нею у договорі, кредит в сумі 8 000,00 грн за договором про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №8588381 від 11.10.2024, що підтверджено довідкою №КД-000059873/ТНПП від 13.10.2025 ТОВ «ФК «Фінекспрес» (а.с. 113).

Належність відповідачці ОСОБА_1 карткового рахунку № НОМЕР_2 , який вона зазначила у договорі про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 8588381 від 11.10.2024, укладеному з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», підтверджується інформацією Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (АТ «ПУМБ») № КНО-07.8.5/14903 БТ від 05.11.2025 та № КНО-07.8.5/15200 БТ від 11.11.2025, яка надійшла до суду на виконання вимог ухвали судді від 31 жовтня 2024 року.

Із виписки по банківському рахунку НОМЕР_3 ОСОБА_2 , вбачається, що 12.10.2025 на рахунок зараховано 8 000,00 грн, які надійшли з транзитного рахунку партнера ТОВ «ФК «Фінекспрес» ( а.с. 75-80; 83-88).

Надані докази у їх сукупності є достатніми для встановлення обставини виконання свого обов`язку первісним кредитором ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за договором про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 8588381 від 11.10.2024 щодо надання відповідачці ОСОБА_1 кредитних коштів в сумі 8 000,00 грн шляхом перерахування на платіжну картку останньої.

Суд враховує, що відповідно до положень статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або електронній формі.

Згідно з п.п. 14 п. 3 розділу І Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року за №75 ( далі Положення), первинний документ - документ, який містить відомості про операцію.

Відповідно до п. 59 розділу IV Положення регістром аналітичного та синтетичного обліку, зокрема, є клієнтські рахунки та виписки з них, які банк обов`язково має складати на паперових та/або електронних носіях.

За правилом п. 60 розділу IV цього Положення клієнтські рахунки та рахунки з обліку внутрішньобанківських операцій є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня.

Відповідно до п.п. 62, 63 розділу IV Положення виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій та може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта.

Отже, виписки по рахунку, які наявні в матеріалах справи, можуть підтверджувати видачу ОСОБА_1 кредитних коштів за укладеним договором про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 8588381 від 11.10.2024, а також підтверджувати розмір заборгованості.

Про те, що виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, є належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами, Верховний Суд зазначав у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, провадження № 61-9618 св 19; від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц, провадження № 61-3689 св 21.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження переходу прав вимоги до боржника ОСОБА_1 від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» позивач надав: копію договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» з додатковими угодами до нього : №2 від 28 липня 2021 року; № 7 від 13 червня 2022 року; № 48 від 21 лютого 2025 року; копію акту-прийому передачі реєстру боржників № 43 від 21 лютого 2025 року за договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, складеного ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ»; копію платіжної інструкції №669 від 28.02.2025 про виконання умов додаткової угоди № 48 від 21.02.2025 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021; витяг з реєстру боржників № 43 від 21 лютого 2025 року до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, підписаний директором ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та генеральним директором ТОВ «ФК «ЄАПБ», відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило право вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №8588381 від 11.10.2024 на загальну суму 25 832,00 грн.

Доказів того, що договір факторингу оскаржувався у судовому порядку або визнавався судом недійними, у матеріалах справи відсутні, а тому укладений договір факторингу, що підтверджує перехід права грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «ФК «ЄАПБ», є дійсним.

З розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», вбачається, що загальна заборгованість за кредитним договором №8588381 від 11.10.2024 (станом на 21.02.2025) становить 25 832,00 грн, яка складається із: суми заборгованості за основною сумою боргу 8 000,00 грн; суми заборгованості за процентами 320,00 грн; суми заборгованості за пенею 15 600,00 грн , комісія за надання позики 1 912,00 грн (а.с. 25).

Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №8588381 у розмірі 25 832,00 грн; з яких: 8 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 320,00 грн- сума заборгованості за процентамии; 15 600,00 грн- сума заборгованості за пенею; 1 912,00 грн- сума заборгованості за комісією.

Отже, крім стягнення заборгованості за основною сумою боргу, процентами, нарахованими в межах строку кредитування, комісії, передбаченої умовами договору, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за пенею в розмірі 15 600,00 грн.

Відповідачка ОСОБА_1 позовні вимоги визнала частково у розмірі 10 232,00 грн, з яких: 8 000,00 грн- сума заборгованості за основною сумою боргу; 320,00 грн сума заборгованості за процентами; 1 912,00 грн- заборгованість за комісією. Суму заборгованості за пенею в розмірі 15 600,00 грн відповідачка вважає безпідставною та такою, яка підлягає списанню кредитодавцем відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, оскільки пеня нарахована під час дії воєнного стану в Україні

Суд погоджується з доводами відповідачки, виходячи з такого.

Відповідно до частин першої, третьої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого відповідним Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого триває до теперішнього часу.

Згідно з пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

15 березня 2022 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» доповнено пунктом 6-1, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною 4 статті 1056-1 ЦК України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною 2 статті 3 Закону. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем.

Пункт 6-1 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» виключено на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» №3498-IX від 22 листопада 2023 року, та пунктом 6 даного розділу встановлено, що у разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною 4 статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону.

Отже, на дату укладення договору про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 8588381 від 11.10.2024 існувала очевидна суперечність між одночасно чинними нормами розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» та пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України щодо того ж самого питання: чи звільняється позичальник від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за порушення виконання зобов`язання за договором у період дії в Україні воєнного стану.

Якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, що має юридичну силу закону України, містять однопредметні норми, що мають різний зміст, то пріоритетними є норми ЦК України.

Вказаний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.06.2021 у справі № 334/3161/17.

З огляду на наведене, суд вважає, що стягнення з відповідачки заборгованості за пенею у розмірі 15 600,00 грн за договором про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 8588381 від 11.10.2024 є неправомірним, оскільки штрафні санкції, в тому числі і пеня, нараховані у період воєнного стану в Україні, підлягають списанню кредитодавцем.

З урахуванням викладених вище обставин, позов підлягає частковому задоволенню. Стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» підлягає заборгованість за договором про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 8588381 від 11.10.2024 в розмірі 10 232,00 грн, з яких: 8 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 320,00 грн сума заборгованості за процентами; 1 912,00 грн- заборгованість за комісією, оскільки доказів сплати відповідачкою заборгованості за тілом кредиту, процентами та комісією матеріали справи не містять.

Позовні вимоги в частині стягнення суми заборгованості за пенею в розмірі 15 600,00 грн за договором про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 8588381 від 11.10.2024 є необґрунтованими, тому в їх задоволенні необхідно відмовити.

За правилами пункту 6 частини першої статті 264 під час ухвалення судового рішення, суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (пункт 3 частини другої статті 141 ЦПК України).

Відповідно до платіжного доручення ТОВ «ФК «ЄАПБ» сплатило за подання позовної заяви судовий збір у розмірі 3 028,00 грн згідно з платіжною інструкцією №136423 від 23.09.2025 (а.с. 2). Вказана сума судового збору зарахована до спеціального фонду державного бюджету України (а.с. 1).

З огляду на викладене, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» пропорційно розміру задоволених позовних вимог (10 232,00 грн х 100 %: 25 832,00 грн = 39,61 %), з урахуванням часткового задоволення позову, підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 199,39 грн (3 028,00 грн х 39,61 %:100%).

На підставі викладеного, керуючись статтями 258-259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №8588381 від 11.10.2024 в розмірі 10 232,00 гривень, з яких: 8 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 320,00 грн сума заборгованості за процентами; 1 912,00 грн- заборгованість за комісією.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судові витрати на оплату судового збору в сумі 1 199 гривень 39 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , місцезнаходження: м.Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 30.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Повне рішення суду складено 23 грудня 2025 року.

Суддя Н. С. Бабич