Провадження № 2/686/7577/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 грудня 2025 року

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Чевилюк З.А.

за участі секретаря Томашівської А.Т.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Хмельницький слідчий ізолятор» про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди у розмірі 1000 000 грн., завданої бездіяльністю Державної установи«Хмельницький слідчий ізолятор».

ОСОБА_1 утримувався у Державній установі «Хмельницький слідчий ізолятор» у період з 19.12.2017 року по 03.10.2023 рік. Вказане вбачається із листа ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» від 08.04.2024 р.

За вказаний період тримання під вартою позивач зіштовхнувся з бездіяльністю відповідача щодо незабезпечення належних житлових, побутових, санітарно-гігієнічних

умов утримання, відповідно до вимог чинного законодавства, яке визначає умови тримання осіб взятих під варту.

За весь період тримання позивача адміністрацією Державної установи «Хмельницький слідчий ізолятор» порушувалися житлово-побутові, санітар

гігієнічні вимоги щодо умов тримання осіб взяти під варту, що справило згубний вплив

позивача, який утримувався в таких неналежних умовах.

В Звіті за результатами повторного моніторингово візиту до державної установи"Хмельницький слідчий ізолятор" Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції від 30.07.2019 виявлено: Порушення права засуджених на повагу до їх гідності, жорстоке або таке, що принижує гідність, поводженню чи покарання (стаття 28 Конституції України); Порушення права на достатній життєвий рівень, що включає достатнє харчування, одяг, житло (стаття 48 Конституції України); Порушення права на медичну допомогу та охорону здоров`я (стаття 49 Конституції України); Порушення права засуджених на життя та особисту безпеку (стаття 27 Конституції України); Порушення права на інформацію (стаття 34 Конституції України) а також правову допомогу; Не дотримання права на працю засуджених (стаття 43 Конституції України, стаття 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конвенція МОП про примусову чи обов`язкову працю № 29).

З метою усунення виявлених недоліків запропоновано вжити заходів. Недоліки усунено частково.

Неналежні умови утримання торкнулися позивача, заподіяли йому значних моральних страждань, призвели до виникнення в емоційному стані суттєвих негативних змін, які з огляду на інтенсивність та тривалість перешкоджали активному соціальному функціонуванню особистості, у реалізації власних амбіцій, почуття честі та гідності, реалізації відчуття безпеки і правової захищеності щодо себе з боку правоохоронних органів.

Всі обмеження, з яким стикнувся ОСОБА_1 в ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор», негативно впливали на його моральний стан, який у зв`язку з перебуванням у слідчому ізоляторі був і без того гнітючим. У звязку з незабезпеченням належних житлових, побутових, санітарно-гігієнічних умов утримання, ОСОБА_1 зазнав моральних страждань, які, в свою чергу призвели до погіршення загального фізичного, морального стану позивача та внутрішньої депресії.

Тобто за весь період тримання в слідчому ізоляторі, адміністрацією ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» порушувались житлово-побутові умови, санітарно-гігієнічні вимоги щодо умов тримання ув`язнених, що справило згубний вплив на позвача, який утримувався у неналежних умовах.

Вищевказані обставини зумовили звернення позивача до суду.

Позивач та його представник до суду не зявилися та подали заяву про розгляд справи за відсутності; позов підтримали. Відповідач подав письмовий відзив, просив здійснити розгляд справи за відсутності. У відзиви зауважив, що факт неправомірних дій відповідача, незабезпечення належних умов перебування позивача не доведено належними та допустимими доказами.Позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу про неналежне відношення до останнього (катування, приниження честі і гідності), в тому числі медичних довідок про зафіксовані наявні травми (тілесні ушкодження), а також жодного медичного заключення чи висновку психолога про погіршення стану його здоров`я, та який він був до моменту потрапляння до державної установи і після. За час перебування позивача в державній установі, умови тримання під

вартою відповідали встановленим вимогам, та як зазначалося вище, скарг до адміністрації установи, щодо неналежного поводження з позивачем, неналежних умов тримання, неналежних санітарно-гігієнічних умов, а також про приниження честі і гідності чи катування позивача від останнього не надходило.

Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що не підлягає задоволенню.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

ОСОБА_1 утримувався у Державній установі «Хмельницький слідчий ізолятор» у період з 19.12.2017 року по 03.10.2023 рік. Вказане вбачається із листа ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» від 08.04.2024 р.

Позивач відбував покарання за кримінальні злочини, відповідальність за які передбачена ч. 2 п. 6 ст. 115 ККУ (умисне вбивство з корисливих мотивів); ч. 4 ст. 185 ККУ (крадіжка, вчинена у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану); ч. 2, 3 ст. 187 (розбій, вчинений за попередньою змовою групою осіб, або особою, яка раніше вчинила розбій або бандитизм; розбій, поєднаний з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище).

Відповідно до Звіту за результатами повторного моніторингово візиту до державної установи"Хмельницький слідчий ізолятор" Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції від 30.07.2019 виявлено: Порушення права засуджених на повагу до їх гідності, жорстоке або таке, що принижує гідність, поводженню чи покарання (стаття 28 Конституції України); Порушення права на достатній життєвий рівень, що включає достатнє харчування, одяг, житло (стаття 48 Конституції України); Порушення права на медичну допомогу та охорону здоров`я (стаття 49 Конституції України); Порушення права засуджених на життя та особисту безпеку (стаття 27 Конституції України); Порушення права на інформацію (стаття 34 Конституції України) а також правову допомогу; Не дотримання права на працю засуджених (стаття 43 Конституції України, стаття 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конвенція МОП про примусову чи обов`язкову працю № 29).

З метою усунення виявлених недоліків запропоновано вжити заходів. Недоліки усунено частково.

Факт неправомірних дій відповідача, незабезпечення належних умов перебування позивача, неправомірної бездіяльності позивача не доведено належними та допустимими доказами.Позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу про неналежне відношення до останнього (катування, приниження честі і гідності), в тому числі медичних довідок про зафіксовані наявні травми (тілесні ушкодження), а також жодного медичного заключення чи висновку психолога про погіршення стану його здоров`я, та який він був до моменту потрапляння до державної установи і після. За час перебування позивача в державній установі скарг до адміністрації установи, щодо неналежного поводження з позивачем, неналежних умов тримання, неналежних санітарно-гігієнічних умов, а також про приниження честі і гідності чи катування позивача від останнього не надходило.

Позивачем не представлено будь-яких доказів на підтвердження неналежних умов саме його перебування в слідчому ізоляторі.

Згідно ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Отже ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про недоведеність та необґрунтованість заявлених вимог позивача щодо відшкодування моральної шкоди у заявленому обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволені позову ОСОБА_1 до Державної установи «Хмельницький слідчий ізолятор» про відшкодування моральної шкоди у розмірі 1000 000 грн., завданої бездіяльністю Державної установи«Хмельницький слідчий ізолятор».

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду, шляхом подачі в 30 денний строк з дня проголошення судового рішення апеляційної скарги.

Повний текст рішення виготовлено 19 грудня 2025 року.

Суддя: Чевилюк З.А.