Справа № 753/1212/25
Головуючий у суді першої інстанції: Сирбул О.Ф.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Шпирук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Олійника Олександра Володимировича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 02 липня 2025 року, постановлену у м. Києві, об 11:44 год., у складі судді Сирбул О.Ф., повний текст якої складено 02 липня 2025 року, у справі № 753/1212/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання договору недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики. Просив стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на його користь борг за договором позики від 12 квітня 2020 року у розмірі 27 500,00 доларів США, що за курсом НБУ станом на 20 листопада 2024 року становить 1 136 602,50 грн.

У квітні 2025 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання договору недійсним. Просила визнати недійсним договір позики від 12 квітня 2020 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у формі складання розписки ОСОБА_2 від 12 квітня 2020 року.

02 липня 2025 року представник ОСОБА_3 заявив клопотання про призначення у справі судової технічної експертизи документа на предмет визначення періоду часу, в який було виконано рукописний текст та підпис у розписці ОСОБА_2 від 12 квітня 2020 року та підписи у вимогах ОСОБА_1 про повернення грошових коштів від 22 квітня 2024 року, направлених ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . В обґрунтування заявленого клопотанняпредставник ОСОБА_3 посилався на те, що остання вважає що договір позики, зокрема, розписка від 12 квітня 2020 року складена фіктивно, після того, як між нею та ОСОБА_2 виник спір щодо поділу майна подружжя. На даний момент позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя перебуває в провадженні Дарницького районного суду м. Києва, справа № 753/3736/24, рішення по даній справі на даний момент не прийнято. Саме в зв`язку з тим, що ОСОБА_3 вважає розписку від 12 квітня 2020 року фіктивною, вона звернулась із зустрічним позовом про визнання договору недійсним.

УхвалоюДарницького районного суду м. Києва від 02 липня 2025 року клопотання представника ОСОБА_3 про призначення судової технічної експертизи задоволено.

Призначено у цивільній справі № 753/1212/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання договору недійсним судову технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, попередивши їх про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України, та на розгляд якої поставлено наступні питання:

1. Чи виготовлений рукописний текст та підпис у розписці від 12 квітня 2020 року, складеної ОСОБА_2 у той час, яким датована розписка?

2. У який період часу був виконаний рукописний текст та підпис у розписці від 12 квітня 2020 року, складеної ОСОБА_2 .?

3. Чи міг бути виконаний рукописний текст та підпис у розписці від 12 квітня 2020 року, складеної ОСОБА_2 , у квітні 2024 року?

4. В один чи різні періоди часу були виконані рукописний текст та підпис у розписці від 12 квітня 2020 року, складеної ОСОБА_2 , та підпис у вимозі ОСОБА_1 про повернення грошових коштів від 22 квітня 2024 року, направленої ОСОБА_2 .?

5. В один чи різні періоди часу були виконані рукописний текст та підпис у розписці від 12 квітня 2020 року, складеної ОСОБА_2 , та підпис у вимозі ОСОБА_1 про повернення грошових коштів від 22 квітня 2024 року, направленої ОСОБА_3 .?

Зобов`язано ОСОБА_1 надати суду оригінал розписки від 12 квітня 2020 року, складений ОСОБА_2 , та оригінал вимоги про повернення грошових коштів від 22 квітня 2024 року, направленої ОСОБА_3 .

Зобов`язано ОСОБА_2 надати суду оригінал вимоги про повернення грошових коштів від 22 квітня 2024 року на його ім`я.

В розпорядження експертної установи надано матеріали цивільної справи №753/1212/25.

Обов`язок по оплаті експертизи покладено на відповідача ОСОБА_3 .

На час проведення експертизи провадження у справі зупинено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, адвокат Олійник О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу. Просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Посилається на те, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права. Зазначає, що, задовольняючи клопотання представника ОСОБА_3 про призначення судової технічної експертизи, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що підставою для визнання недійсним договору позики від 12 квітня 2020 року ОСОБА_3 вказувала його фіктивність. Водночас, висновок судової технічної експертизи жодним чином не зможе підтвердити або спростувати фіктивність договору позики, адже не зможе встановити наявність умислу в усіх сторін правочину, а також те, що сторони вчиняли правочин, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаний, зважаючи, у тому числі, і на те, що відповідачем ОСОБА_2 під час розгляду справи судом першої інстанції подано заяву про визнання позовних вимог. Відтак, задовольняючи клопотання про призначення експертизи, суд першої інстанції діяв всупереч вимогам ст. 103 ЦПК України, оскільки даний доказ не надасть змоги з`ясувати обставини, що мають значення для справи у розрізі заявлених вимог та підстав зустрічної позовної заяви. Також судом першої інстанції не було надано оцінку запереченням сторони позивача про те, що призначення судової технічної експертизи у даній справі не є доцільним. Крім того, недотримання судом першої інстанції порядку призначення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить порушення вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Адвокат Горленко А.С., який діє в інтересах ОСОБА_3 , подав відзив на апеляційну скаргу. Просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

В судове засідання не з`явилися, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, задовольняючи клопотання представника ОСОБА_3 про призначення судової технічної експертизи, на вирішення якої поставлені наступні питання: чи виготовлений рукописний текст та підпис у розписці від 12 квітня 2020 року, складеної ОСОБА_2 у той час, яким датована розписка; у який період часу був виконаний рукописний текст та підпис у розписці від 12 квітня 2020 року, складеної ОСОБА_2 ; чи міг бути виконаний рукописний текст та підпис у розписці від 12 квітня 2020 року, складеної ОСОБА_2 , у квітні 2024 року; в один чи різні періоди часу були виконані рукописний текст та підпис у розписці від 12 квітня 2020 року, складеної ОСОБА_2 , та підпис у вимозі ОСОБА_1 про повернення грошових коштів від 22 квітня 2024 року, направленої ОСОБА_2 ; в один чи різні періоди часу були виконані рукописний текст та підпис у розписці від 12 квітня 2020 року, складеної ОСОБА_2 , та підпис у вимозі ОСОБА_1 про повернення грошових коштів від 22 квітня 2024 року, направленої ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив з того, що вирішення вказаних питань потребує спеціальних знань, при цьому завданням суду є надання оцінки усім доводам сторін спору на підтвердження та спростування позовних вимог, можливість надання відповідачу навести докази на підтвердження власних доводів.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування вказаної ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до положень ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 5 ст. 12 ЦПК України визначено, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

За змістом вказаних норм кожна сторона має право надавати суду докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються, обставин, для з`ясування яких необхідні спеціальні знання - висновки експертизи. У разі, якщо у сторони відсутня можливість самостійно надати висновок, відповідна сторона вправі заявити перед судом про призначення відповідної експертизи.

Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи (ч. 1 ст. 104 ЦПК України).

Призначення судом експертизи є одним із способів збирання доказів. Тому, призначення в справі експертизи має відповідати предмету доказування. За змістом ст. 103 ЦПК України призначення судом експертизи можливе лише у випадку, коли призначення такої експертизи є необхідним для з`ясування обставин, які мають значення для справи і без такої експертизи встановити такі обставини є неможливим, а також у випадку неможливості надання відповідних висновків самими сторонами.

Відповідно до заявлених вимог ОСОБА_1 просив стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на його користь борг за договором позики від 12 квітня 2020 року у розмірі 27 500,00 доларів США, що за курсом НБУ станом на 20 листопада 2024 року становить 1 136 602,50 грн.

Відповідачка ОСОБА_3 заперечувала щодо наявності підстав для задоволення позову ОСОБА_1 та звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору від 12 квітня 2020 року.

При цьому свої вимоги позивачка ОСОБА_3 обґрунтовувала тим, що вказаний договір позики, зокрема, розписка від 12 квітня 2020 року складена фіктивно, після того, як між нею та ОСОБА_2 у 2024 році виник спір щодо поділу майна подружжя.

Вказане свідчить, що проведення судом технічної експертизи на предмет визначення періоду часу, в який було виконано рукописний текст та підпис у розписці ОСОБА_2 від 12 квітня 2020 року та підписи у вимогах ОСОБА_1 про повернення грошових коштів від 22 квітня 2024 року, направленихОСОБА_2 та ОСОБА_3 , входить до предмета доказування у даній справі.

Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення клопотання представника ОСОБА_3 про призначення судової технічної експертизи по справі.

Представником ОСОБА_1 не доведено, що призначення судом технічної експертизи в рамках розгляду цивільної справи порушує права останнього.

Оскаржуючи ухвалу суду першої інстанції про призначення технічної експертизи, представник ОСОБА_1 не довів, що призначення даної експертизи не відноситься до предмета доказування у даній справі, судом першої інстанції було неправильно визначено питання до експертів.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Олійника Олександра Володимировича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 02 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 22 грудня 2025 року.

Суддя-доповідач

Судді