Придніпровський районний суд м.Черкаси
Номер провадження2-о/711/295/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді Петренка О.В.,

за участю секретаря судових засідань Овезової Ю.В.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника адвоката Погасій С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

19 грудня 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Погасій Світлана Миколаївна, звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з вказаною заявою, в якій просить суд видати обмежувальний припис строком на шість місяців стосовно ОСОБА_2 , яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: 1) заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; 2) заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань менше 50 м до місця проживання постраждалої особи ОСОБА_1 адресою: АДРЕСА_1 ; 3) заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею (вхідний №51647, а.с.1-3).

Обґрунтовуючи заяву, ОСОБА_1 зазначає, що вона є сестрою ОСОБА_2 . Заінтересована особа ОСОБА_2 проживає разом із заявником за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час він не працевлаштований, натомість періодично вчиняє домашнє насильство щодо заявника.

Як стверджує заявник, вона потерпає від насильства зі сторони заінтересованої особи ОСОБА_2 (брата) з червня 2025 року. Його поведінка негативно впливає на її здоров`я та працездатність. Після періодичних скандалів, сварок, образ, погроз та інших насильницьких дій з боку ОСОБА_2 , заявниця має погіршення стану здоров`я. Своєю поведінкою ОСОБА_2 робить їх спільне проживання неможливим, здійснюючи щодо заявниці психологічний тиск, висловлюючи на її адресу образи, погрози, а також побиття.

Також заявник у заяві зазначає, що ОСОБА_2 притягався до адміністративної відповідальності, а це свідчить про вчинення насильства в сім`ї. Відповідно до постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.09.2025 у справі № 711/6104/25, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.09.2025 у справі №711/6104/25 встановлено обставини того, що 26.06.2025 близько 05 год. 00 хв. ОСОБА_2 , за адресою АДРЕСА_1 , умисно наносив удари руками по обличчю, голові, завдавав ударів викруткою по руках та ногах по відношенню до своєї матері ОСОБА_3 , 1951 р.н. та сестри ОСОБА_1 , які проживають разом із ним в АДРЕСА_2 , чим вчинив фізичне насильство, чим скоїв правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

На даний час, як стверджує заявник у мотивувальній частині заяви, скандали, сварки, образи, погрози з боку ОСОБА_2 не припиняються, що завдає погіршення психічного та фізіологічного стану здоров`я заявника. Вона перебуває у постійному страху за своє життя та життя своєї матері ОСОБА_3 . У зв`язку з цим, щоб забезпечити дієвий та ефективний спосіб захисту від повторного вчинення домашнього насильства щодо заявника, на її думку, необхідно застосувати обмежувальний припис у вигляді заборони ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання із заявницею, а також заборонити ОСОБА_2 контактувати з нею в будь-який спосіб та наближатися на відстань менше 50 м до місця проживання постраждалої особи.

Підсумовуючи викладене, заявник просить суд задовольнити заяву про видачу обмежувального припису згідно вимог, що викладені у прохальній її частині.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 грудня 2025 року прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису; призначено судове засідання з розгляду заяви про видачу обмежувального припису о 11 год 15 хв 22 грудня 2025 року (а.с.14).

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та її представник адвокат Погасій С.М. вимоги, викладені у прохальній частині заяви, підтримали повністю з підстав, що викладені у мотивувальній її частині. Додатково повідомили, що наразі місце проживання заінтересованої особи їм лишається не відомим, як і не відомим лишається його номер мобільного телефону. Також заявник пояснила, що домашнє насильство востаннє заінтересованою особою щодо неї вчинено у червня 2025 року, оскільки після цього вона проживає за іншою адресою.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання 22 грудня 2025 року о 11 год 15 хв не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяв чи клопотань про проведення судового засідання без його участі до суду не подав.

Частиною 1 ст.223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Абзацом 2 ч.1 ст.350-5 ЦПК України передбачено, що неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

З матеріалів цивільної справи судом встановлено, що заінтересована особа ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання з огляду на таке.

Частинами 9, 11 ст.128 ЦПК України передбачено, що суд викликає або повідомляє свідка, експерта, перекладача, спеціаліста, а у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, зокрема у справах про видачу обмежувального припису - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв`язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв`язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

Заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

У зв`язку з цим, виклик заінтересованої особи ОСОБА_2 був здійснений у спосіб, передбачений ч. 11 ст.128 ЦПК України, тобто шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України.

15 грудня 2025 року о 15 год 29 хв на офіційному сайті Придніпровського районного суду м. Черкаси, що розміщений на веб-сайті «Судова влади України», було опубліковано оголошення про виклик заінтересованої особи в цивільній справі №711/11943/25 ОСОБА_2 у судове засідання, що призначено о 11 год 15 хв 22 грудня 2025 року (а.с.15).

З огляду на те, що саме 15 грудня 2025 року на офіційному веб-сайті судової влади України опубліковано оголошення про виклик заінтересованої особи в цивільній справі №711/11943/25 ОСОБА_2 у судове засідання, що призначено о 11 год 15 хв 22 грудня 2025 року, тому, керуючись ч.11 ст.128 ЦПК України, такий учасник справи вважається належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи.

22 грудня 2025 року суд, після оголошення про перехід до стадії ухвалення судового рішення, керуючись положеннями ч.1 ст.244 ЦПК України, відклав ухвалення та проголошення судового рішення до 16 год 50 хв 22 грудня 2025 року.

Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши процесуальні позиції заявника ОСОБА_1 та її представника адвоката Погасій С.М., висловлені як письмово, так і під час проголошення вступного слова, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 є громадянином України, місце реєстрації якої є квартира АДРЕСА_3 , починаючи з 30.09.1998, що підтверджується копією витягу з паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , який виданий 18.03.1997 Придніпровським РВ УМВС України в Черкаській області (а.с.5-7).

Із копії витягу з паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , що виданий 08.10.1996 Придніпровським РВ УМВС України в Черкаській області, яким документований ОСОБА_2 як заінтересована особа, суд встановив, що місцем його реєстрації проживання є квартира АДРЕСА_3 (а.с.8-10).

Також у судовому засіданні суд безпосередньо дослідив копію постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.09.2025 у справі №711/6104/25 (провадження №3/711/1734/25), що набрала законної сили 16.09.2025, згідно резолютивної частини якої ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 340 (триста сорок) грн.

У вказаній постанові судом встановлено, що 26.06.2025 року близько 05 год. 00 хв. ОСОБА_2 , за адресою АДРЕСА_2 , умисно наносив удари руками по обличчю, голові, завдавав ударів викруткою по руках та ногах по відношенню до своєї матері ОСОБА_3 , 1951 р.н. та сестри ОСОБА_1 , які проживають разом із ним в АДРЕСА_2 , чим вчинив фізичне насильство, чим скоїв правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Протиправні дії ОСОБА_2 судом кваліфіковані за ч. 1 ст.173-2 КУпАП, а саме: вчинення домашнього насильства. (а.с.11-12).

Частиною 3 ст.6 Закону України «Про доступ до судових рішень» від 22.12.2005 №3262-IV передбачено, що суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру. Частиною 2 ст.3 означеного Закону встановлено, що Єдиний державний реєстр судових рішень (далі - Реєстр) - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Суд перевірив факт набрання постановою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 05.09.2025 у справі №711/6104/25 (провадження №3/711/1734/25) законної сили шляхом використання даних Єдиного державного реєстру судових рішень і встановив, що означене судове рішення набрало законної сили 16 вересня 2025 року (реєстраційний номер рішення: 130000052).

Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

У зв`язку з викладеним суд робить висновок, що постанова Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.09.2025 у справі №711/6104/25 (провадження №3/711/1734/25) підтверджує ті юридичні факти, що 26.06.2025 у квартирі АДРЕСА_3 ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство, зокрема щодо своєї сестри ОСОБА_1 , яка проживає з ним в означеному вище житлі.

Із відповіді з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №2158993 від 22.12.2025, що витребувана судом з метою виконання положень, передбачених ч.2 ст.294 ЦПК України, суд встановив, що квартира АДРЕСА_3 перебуває у спільній частковій власності заявника ОСОБА_1 , заінтересованої особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.20).

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, відомості державного реєстру прав на нерухомість презюмуються правильними, доки не доведено протилежне (пункт 6.30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19), пункт 4.17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17 (провадження № 12-234гс18), пункт 69 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (провадження № 14-67цс20)).

Отже, наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про речове право створює презумпцію належності цього права особі, яка ним володіє внаслідок державної реєстрації.

Суд, безпосередньо дослідивши усі засоби доказування, що подані сторонами як на підтвердження своїх позовних вимог, так і заперечень проти них, дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Частиною 2 ст.27 Конституції України, кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Стаття 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 №475/97-ВР, закріплює одну з фундаментальних цінностей демократичного суспільства. Вона категорично забороняє без будь-яких винятків катування, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження та покарання без огляду на обставини чи поведінку потерпілого.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Це положення вимагає, щоб відповідний внутрішній орган вивчив зміст скарги, яка базується на Конвенції, та забезпечив необхідне виправлення порушеного права.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до пунктів 3,6,7,8 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 № 2229-VIII, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру (п.17 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», постраждала особа має право на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18 (провадження № 61-49077св18) вказано, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків. Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Верховний Суд у постанові від 14.01.2020 у справі №754/6995/19 зазначив, що під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

У постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 369/7782/19 (провадження № 61-21337св19) зазначено, що враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Ураховуючи наведені вище обставини, суд дійшов висновку про доведеність факту вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства у формі фізичного насильства щодо заявника ОСОБА_1 , а оскільки учасники справи продовжують проживати в одному об`єкті житлової нерухомості, тому є висока вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, у зв`язку з чим такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи.

Отже, з метою захисту прав та інтересів заявника ОСОБА_1 слід видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 , встановивши обмеження, передбачені ч.2 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», які заявником зазначені в прохальній частині заяви, а саме: 1) заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; 2) заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань менше 50 м до місця проживання постраждалої особи ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; 3) заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

Суд переконаний, що вказані обмеження сприятимуть ефективній реалізації заходів з запобігання та протидії домашньому насильству і будуть спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, зокрема заявника ОСОБА_1 .

Частинами 1,2 ст.350-6 ЦПК України передбачено, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" або Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", на строк від одного до шести місяців.

Визначаючи строк обмежувального припису, суд не погоджується із заявником про необхідність визначення його на максимальному рівні, тобто 6 (шість) місяців, та вважає необхідним та достатнім визначити строк дії припису 2 (два) місяці з огляду на таке.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 повідомила суд, що прохання про визначення саме максимального строку обмежувального припису обумовлений тим, що заявник бажає захисту та побільше часу не відчувати домашнього насильства зі сторони заінтересованої особи.

Проте суд, визначаючи строк дії обмежувального припису, зважає на те, що протиправні дії заінтересованої особи щодо заявника пов`язані із вчинення щодо неї домашнього насильства у формі фізичного насильства мали місце 26.06.2025, тобто майже півроку тому. В судовому засіданні заявник суду повідомила, що з 26.06.2025 ОСОБА_2 не вчиняв щодо неї домашнього насильства. Крім того квартира АДРЕСА_3 , згідно матеріалів справи, є єдиним житлом заінтересованої особи.

Зважаючи на викладене, враховуючи подані заявником докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що для забезпечення дієвого та ефективного захисту прав заявника ОСОБА_1 необхідно видати обмежувальний припис відносно заінтересованої особи ОСОБА_2 строком на 2 (два) місяці.

У зв`язку з цим, заява ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Водночас суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику положення ст.350-7 ЦПК України, відповідно до яких за заявою осіб, визначених статтею 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу.

Згідно ч.3 ст.350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави. У зв`язку з цим, суд не здійснює розподіл судових витрат.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання (ч.4 ст.350-6 ЦПК України).

Керуючись ст. 1, 21, 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст. 2, 4, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 244, 263, 264, 265, 350-5, 350-6, 350-8, 354, 355, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме:

-заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

-заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань менше 50 м до місця проживання постраждалої особи ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

-заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

Встановити строк обмежувального припису 2 (два) місяці, який рахувати з дня ухвалення рішення, тобто з 22 грудня 2025 року.

У іншій частині заяву залишити без задоволення.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також виконавчий комітет Черкаської міської ради.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 22 грудня 2025 року.

Учасники справи:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Головуючий: О. В. Петренко