Провадження № 2/686/5418/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого судді Палінчака О.М.,

за участю секретаря судового засідання Цибульської Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради про визначення розміру частки у спадковому майні,

встановив:

30 травня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради про визначення розміру частки у спадковому майні.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що відповідно до рішення у справі № 686/15217/15-ц, винесеного Хмельницьким міськрайонним судом, було скасовано реєстрацію, проведену реєстраційною службою Хмельницького міськрайонного управління юстиції Хмельницької області від 15.11.2013 року, про визначення за ОСОБА_4 та ОСОБА_3 по 1/2 частці за кожною у будинку АДРЕСА_1 . Рішенням суду було визнано за відповідачем ОСОБА_5 право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті матері, а саме на 14,80 % житлового будинку АДРЕСА_1 . Також цим рішенням, спадкова частка позивача ОСОБА_1 була змінено з 29,60 % на 14,80 %.

Для подальшого оформлення свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 звернувся до державного нотаріуса, але отримав відмову, обґрунтовану відсутністю у резолютивній частині рішення суду точного визначення належної позивачу частки.

Після цього, ОСОБА_1 звертався до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі № 686/15217/15-ц, проте суд йому відмовив в ухваленні додаткового рішення з тих мотивів, що він не був стороною спору і йому варто звертатись до суду з новим позовом про визначення його частки.

У зв`язку з наведеним, позивач просить суд визначити розмір його ОСОБА_1 частки у спадковому майні, що залишилось після смерті матері, а саме житлового будинку АДРЕСА_1 - у розмірі 14,80 %.

Ухвалою судді від 17 червня 2025 року справу прийнято до провадження та призначено підготовче засідання.

08 липня 2025 року від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, щодо вирішення справи поклався на розсуд суду.

Ухвалою суду від 08 травня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги позову підтримав, просив їх задовольнити. підтримали вимоги первісного позову.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, 02 грудня 2025 року подала до суду заяву, у якій вимоги позову визнала.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, жодних заяв, клопотань чи відзиву на позов до суду не подав.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, щодо вирішення справи поклався на розсуд суду.

За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказах з ухваленням заочного рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частина перша статті 2 ЦПК України передбачає, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами першою та другою статті 10 ЦПК України встановлено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Згідно ч. 4, ст. 82 ЦПК України, обставини, встановленні рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Для об`єктивного встановлення всіх обставин даної справи з архіву Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області було витребувано матеріали цивільної справи № 686/15217/15-ц у двох томах.

Так, рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07.03.2018 року у цивільній справі № 686/15217/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на частку спадкового майна, та за позовом третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , Хмельницького бюро технічної інвентаризації, Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради про визначення частки, визнання недійсним реєстраційного посвідчення та скасування державної реєстрації (набрало законної сили 17.04.2018 року), встановлено, що 29.07.1999 року ОСОБА_6 та ОСОБА_4 і ОСОБА_3 уклали договір міни, із якого вбачається, що ОСОБА_6 , поміняв належний йому цегляний житловий будинок номер три «А» житловою площею 81,3 кв. м., що знаходиться в АДРЕСА_1 , з відповідними надвірними будівлями які складаються з цегляного хліва-літньої кухні «Б», на дві квартири: однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_4 , та на трьох кімнатну квартиру АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_3 . Інвентаризаційна (страхова) оцінка квартири ОСОБА_4 становить 8 803 грн., а квартири ОСОБА_3 20 923 грн. (а.с. 51,52 т.1). Що також вбачається із копій свідоцтв про право власності та довідок характеристик об`єктів (а.с. 175, 176 т.1). Згідно із Реєстраційним посвідченням від 05.08.1999 р. № 10273 Хмельницького БТІ, житловий будинок по АДРЕСА_1 було зареєстровано за ОСОБА_4 та ОСОБА_3 по 1/2 за кожною згідно договору міни № 4708 від 29.07.1999 року (а.с. 197 т.1). Із копії технічного паспорта на житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.111-122 т.1) вбачається, що частка ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на означений будинок, житловою пл. 81,8 кв.м., загальною 144,8 кв.м., становить по 1/2 за кожною. Із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 146 т.1) вбачається, що даний житловий будинок, житловою пл. 81,8 кв.м., загальною 183,2 кв.м. було зареєстровано 15.11.2013 року, індексний 7983025, реєстраційною службою Хмельницького міськрайонного управління юстиції Хмельницької області за ОСОБА_4 та ОСОБА_3 по 1/2 частці за кожною. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що вбачається із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 6 т.1), після смерті якої залишилося спадкове майно, а саме 1/2 частина житлового будинку АДРЕСА_1 . 09.01.2015 року ОСОБА_4 все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого не складалося, а також усе, що їй буде належати на день смерті і на що за законом матиме право заповіла ОСОБА_1 , що вбачається із заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Клімчук А.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 4 (а.с. 30 т.1). ОСОБА_4 є матір`ю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що не заперечується сторонами. Із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 вбачається, ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його матір`ю записано ОСОБА_4 , а батьком ОСОБА_8 (а.с. 36 т.1). Із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 його матір`ю записано ОСОБА_9 , а батьком ОСОБА_8 (а.с. 7 т.1). 03.06.2015 р. ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 (а.с.33 т.1). 28.04.2015 р. ОСОБА_2 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 (а.с. 18 т.1). 21.07.2015 р. нотаріусом відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме на частину житлового будинку АДРЕСА_1 , у зв`язку із відсутністю та неподанням нотаріусу правовстановлюючого документу на згадане майно на ім`я спадкодавця (а.с. 8 т.1).

Також вищевказаним рішенням суду встановлено, що згідно висновку експерта № 01/17 від 28.08.2017 року, призначеного ухвалою суду від 19.12.2016 року за клопотанням ОСОБА_3 , вбачається, що розмір частки ОСОБА_4 в будинковолодінні АДРЕСА_1 на день укладення договору міни - 29.07.1999 року становить - 1/3 частину. Вартість 1/2 частки, зазначеної у правовстановлюючих документах, у ринковій вартості будинковолодіння АДРЕСА_1 на день складання висновку становить - 554 341 грн., без ПДВ. Вартість 1/3 частки у ринковій вартості будинковолодіння АДРЕСА_1 станом на день складання висновку становить - 369 560 грн., без ПДВ. Відповідно до вимог нормативних документів, архітектурно-планувального, конструктивного рішення житлового будинку в існуючій забудові виділити обов`язкову частку ОСОБА_2 із 1/2 частини та із 1/3 частини будинковолодіння, яка належала співвласнику житлового будинку ОСОБА_4 - не можливо. Із дослідницької частини висновку (а.с. 30 на звороті, т.2) вбачається, що розмір частки ОСОБА_4 загальній вартості квартир 8803/ 29 726 =29,7% або 1/3 частки, а розмір частки ОСОБА_3 загальній вартості квартир 20 923/ 29 726 =70,3% або 2/3 частки. З урахуванням вищенаведеного та враховуючи відсутність інформації про грошову доплату під час обміну житлового будинку на квартири (рівноцінність обміну), експерт прийшов до висновку, що частка співвласників будинковолодінні АДРЕСА_1 на день укладення договору міни - 29.07.1999 року буде відповідно становити: співвласника ОСОБА_4 - 1/3 частини, а співвласника ОСОБА_3 - 2/3 частини. Про що також і роз`яснив експерт в судовому засіданні.

Разом з тим, рішенням суду від 07.03.2018 року встановлено, що розмір частки ОСОБА_4 у загальній вартості квартир становить 29,6% (8803/ 29 726), а розмір частки ОСОБА_3 у загальній вартості квартир - 70,4% (20 923/ 29 726). …. При цьому частка його матері у спадковому майні, а саме ОСОБА_4 становить 29,6% (8803/ 29 726). А тому, частка ОСОБА_2 становитиме 14, 80 % (29,6%/2).

Отже, рішенням суду від 07.03.2018 року у справі № 686/15217/15-ц позов ОСОБА_2 було задоволено частково, встановлено що ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , являється матір`ю ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 ; визнано за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 , а саме на 14,80 % житлового будинку АДРЕСА_1 ; в іншій частині відмовлено; позов ОСОБА_3 задоволено частково; визнано за ОСОБА_3 право власності на 70,4 % житлового будинку АДРЕСА_1 ; визнано недійсним реєстраційне посвідчення видане Хмельницьким БТІ від 5.08.1999 року, записаного в реєстрову книгу за реєстровим № 10237; скасовано реєстрацію проведену реєстраційною службою Хмельницького міськрайонного управління юстиції Хмельницької області від 15.11.2013 року про визначення за ОСОБА_4 та ОСОБА_3 по 1/2 частці за кожною будинку АДРЕСА_1 ; в іншій частині відмовлено; розподілено судові витрати у справі.

Отже, зазначеним рішенням суду було розподілено спадкове майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , а саме, її частки (29,6%) житлового будинку АДРЕСА_1 , внаслідок чого визнано за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті матері ОСОБА_4 а саме на 14,80 % зазначеного нерухомого майна.

Разом з тим хоча і було встановлено, що ОСОБА_4 є матір`ю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , проте у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не був позивачем у справі № 686/15517/15-ц, тому питання про виділення йому решти спадщини (14,80 % житлового будинку АДРЕСА_1 ) судом не вирішувалось.

У зв`язку з наведеним, державним нотаріусом Першої Хмельницької державної нотаріальної контори Гаврилюку А.А. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, що належало померлій ІНФОРМАЦІЯ_5 матері ОСОБА_4 , а саме на частину житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується копією листа № 349 від 23.02.2024 року.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частиною 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, прийняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкування за законом).

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

У відповідності до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, у разі якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або він подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, згідно ч.1ст. 1270 ЦК України, якщо він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Зі змісту цієї статті вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

На вищевказане звертає увагу Верховний суд, правова позиція якого викладена у постанові від 22 вересня 2021 року у справі № 227/3750/19.

Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Стаття 1298 ЦК України передбачає, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Отже, суд, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які позивач покликався, як на підставу своїх вимог, висновує про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо визначення розміру його частки у спадковому майні, що залишилось після смерті матері, а саме 14,80 % житлового будинку АДРЕСА_1 .

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України.

Так, частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При поданні позовної заяви до суду ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 1 640 грн. 84 коп.

Оскільки позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволено повністю, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 640 грн. 84 коп. (по 820 грн. 42 коп. з кожного).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 141, 223, 247, 259, 263-265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 14,80 % житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_4 , 1935 року народження.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 820 грн. 42 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 820 грн. 42 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повне рішення суду складено 11 грудня 2025 року.

Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_4 .

Відповідачка: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_1 .

Третя особа: Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради , адреса: Хмельницька область, м. Хмельницький, вул. Пилипчука, 3.

Суддя : О.М. Палінчак