Провадження № 2/686/4737/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючої судді Порозової І.Ю.,

з участю секретаря Кшановської Є.З.,

представника відповідача адвоката Пасічника Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

В травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики від 20.07.2022 в сумі 73724,64 грн. В обґрунтування позову вказав, що у вказаний день ОСОБА_2 позичив у нього кошти в сумі 40000 грн., які зобов`язався повернути до 20.10.2022, чого не зробив. На вказану суму заборгованості позивачем нараховано проценти в розмірі облікової ставки НБУ-20873,98 грн.; інфляційні втрати-9507,1 грн. та 3%річних -3343,56 грн., які він просить стягнути з відповідача.

Ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду від 23.05.2025 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Позивач у позовній заяві клопотав про розгляд справи у його відсутності.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог. Подав до суду відзив у якому зазначив, про те, що відповідач заперечує, що отримував кошти від позивача в розмірі 40000,00 грн. Звернув увагу на те, що розписка не відповідає вимогам закону, оскільки наданий суду примірник розписки містить напис «з оригіналом згідно», який виконаний автором тексту, що на переконання представника відповідача, свідчить про те, що наявна в матеріалах справи розписка не є оригіналом, а його копією. Окрім того зазначив, що будь-якої ліцензії чи дозволу на зайняття фінансово-кредитними операціями позивач до суду не надав.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.07.2022 ОСОБА_2 отримав позику у ОСОБА_1 в сумі 40 000,00 грн., які зобов`язався повернути до 20.10.2022, однак свої зобов`язання не виконав.

Вказане підтверджується оригіналом розписки від 20 липня 2022 року.

На вказану суму боргу ОСОБА_1 нарахував проценти в сумі 20873,98 грн. виходячи з облікової ставки НБУ, за період з 21.07.2022 по 01.05.2025.

Також позивачем нараховано інфляційні втрати за період з жовтня 2023 року по березень 2025 року в сумі 9507,1 грн. та 3% річних в сумі 3343,56.

Відповідно до ст.1046 ч.1 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

В силу ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору може бути представлена розписка позичальника, що посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Частиною першою ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України).

Оскільки строк виконання зобов`язання за договором позики настав, відповідач ОСОБА_2 зобов`язання за договором не виконав, а тому з нього підлягає стягненню борг за договором позики в сумі 40 000грн.

Заперечення ОСОБА_2 щодо отримання позики саме у такому розмірі спростовуються оригіналом розписки, наявним у позивача та яку він подав до суду.

Щодо позиції представника відповідача з приводу заперечення останнього наявності в матеріалах справи саме оригіналу розписки ОСОБА_2 , суд враховує, що позивачем 09.10.2025 подано до суду заяву про долучення до матеріалів справи оригіналу розписки. Під час огляду вказаного документа судом не встановлено будь-яких ознак, які б могли свідчити, що такий документ не є оригіналом, зокрема вбачається, що текст на документі виконаний ОСОБА_2 кульковою ручкою, а також на ньому відсутні характерні ознаки для від копійованого документу. Сам по собі напис «з оригіналом згідно» здійснений на документі не є свідченням того, що такий документ є копією.

Представник відповідача доказів протилежного не надав, а відтак, суд відхиляє доводи останнього, щодо того, що в матеріалах справи міститься копія документа, а не його оригінал.

Щодо стягнення процентів за позикою в сумі 20873,98грн. за період з 21.07.2022 по 01.05.2025, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Велика Палата ВС у постанові № 310/11534/13-ц зробила висновок про те, що припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Також Велика Палата ВС наголосила на тому, що в охоронних правовідносинах права та інтереси кредитора забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочки виконання грошового зобов`язання. Таким чином, період правомірного користування коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування супроводжується нарахуванням процентів у порядку та розмірі, що визначені у кредитному договорі, а у разі прострочки позичальником виконання зобов`язань зі своєчасного повернення кредиту права кредитора захищаються шляхом нарахування процентів річних, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

У постанові від 04.02.2020 р. у справі №912/1120/16 Велика Палата ВС також зазначила, що регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 Кодексу не можуть застосовуватись одночасно.

Відповідно положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору.

З урахуванням вищевикладеного, проценти підлягають стягненню за період з 21.07.2022 по 20.10.2022, в розмірі: 40 000х25%:365х92= 2520,55 грн. (з 21.07.2022 по 20.10.2022);

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Однак, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Строк виконання відповідачем за договором позики настав 20.10.2022, тобто в період дії воєнного стану, тому відповідач звільняється від відповідальності визначеної ст. 625 ЦК України, зокрема щодо стягнення інфляційних втрат-9507,1 грн. та 3%річних -3343,56 грн.

Враховуючи вищевикладене з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню борг за договором позики в сумі 40000 грн., 2520,55 грн. процентів за позикою, а всього 42520,55 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 698,55 грн. (1211,20х42520,55:73724,64).

Керуючись ст.ст. 247, 258, 259, 263-265, 279 ЦПК України, на підставі ст.ст. 524, 526, 625, 626, 627, 1046, 1048, 1049, 1050 Цивільного кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 адреса: АДРЕСА_2 ) заборгованість за договором позики від 20.07.2022 року у розмірі 42520,55грн., яка складається з тіла кредиту- 40000 грн., процентів в розмірі- 2520,55грн.; та 698,55 грн. судового збору.

В решті позову відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення(виготовлення) до Хмельницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду виготовлено 19.12.2025 року.

Суддя: