ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

08 грудня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 748/816/25

Головуючий у першій інстанції Хоменко Л. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1403/25

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді: Скрипки А.А.

суддів: Онищенко О.І., Шарапової О.Л.

секретар: Мальцева І.В.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма

Іванівка АГ

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Іванівка АГ на заочне рішення Чернігівського районного суду Чернігівської областіу складі судді Хоменко Л.В. від 15 квітня 2025 року, місце ухвалення рішення - м. Чернігів, у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Іванівка АГ про розірвання договору оренди землі, стягнення заборгованості з орендної плати,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Іванівка АГ про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості з орендної плати, у якому просив: розірвати договір оренди землі від 19.10.2015 року, який був укладений між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма Іванівка АГ щодо земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0075, загальною площею 3,5284 га, яка розташована поза межами населених пунктів на території Слабинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області (номер запису про інше речове право: 11735008 від 19.10.2015); стягнути з ТОВ Агрофірма Іванівка АГ на його користь заборгованість зі сплати орендної плати за 2022-2024 роки за договором оренди землі №63 від 19 жовтня 2015 року у розмірі 17 631 грн. 01 коп. (сума зазначена з вирахуванням податку з доходів (18%) та військового збору (1,5 %). В обґрунтування вимог заявленого позову ОСОБА_1 зазначав, що йому на підставі Державного акту на право власності серії ЯИ №760500 належить земельна ділянка з кадастровим номером :06:000:0075, загальною площею 3,5284 га, яка розташована поза межами населених пунктів на території Слабинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області. Позивач вказував, що 19.10.2015 року між ним та ТОВ Агрофірма Іванівка АГ було укладено договір оренди землі №63, предметом якого є строкове платне користування земельною ділянкою з кадастровим номером :06:000:0075, загальною площею 3,5284 га, яка розташована поза межами населених пунктів на території Слабинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області. Договір укладено строком на 10 років, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та у розмірі, що становить 2 518 грн. 75 коп. Пунктом 10 договору оренди визначено, що сплата орендної плати здійснюється з урахуванням коефіцієнта індексації на поточний рік. Останній платіж орендної плати за поточний рік здійснюється не пізніше 30 грудня розрахункового року. За доводами позивача, всупереч умовам договору оренди землі, ТОВ Агрофірма Іванівка АГ не сплатила йому орендну плату за 2022-2024 роки у встановлені договором оренди землі строки, що вказує на порушення істотних умов договору, та є підставою для дострокового розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості зі сплати орендної плати.

Заочним рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 15.04.2025 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Іванівка АГ про розірвання договору оренди землі - задоволено. Розірвано договір оренди землі №63 від 19.10.2015 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма Іванівка АГ, предметом якого є земельна ділянка з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, площею 3,5284 га, кадастровий номер :06:000:0075, розташована на території Слабинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, номер запису про інше речове право: 11735008 від 19.10.2015 року. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Іванівка АГ на користь ОСОБА_1 заборгованість з орендної плати за 2022-2024 роки в сумі 17 631 грн. 01 коп. (сума зазначена з вирахуванням податку з доходів (18%) та військового збору (1,5%)). Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Іванівка АГ на користь ОСОБА_1 2 186 грн. 21 коп., в рахунок сплаченого судового збору при зверненні до суду.

15.05.2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма Іванівка АГ звернулося до суду першої інстанції із заявою про перегляд заочного рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 15.04.2025 року (а.с.33-36).

Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 20.05.2025 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Іванівка АГ про перегляд заочного рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 15.04.2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Іванівка АГ про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості, було залишено без руху (а.с.52-53), а ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 30.05.2025 року - визнано неподаною і повернуто заявнику (а.с.56).

04.06.2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма Іванівка АГ повторно звернулося до суду першої інстанції із заявою про перегляд заочного рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 15.04.2025 року (а.с.60-64).

Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 16.06.2025 року було відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю Агрофірма Іванівка АГ у поновленні строку на подання заяви про перегляд заочного рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 15.04.2025 року. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Іванівка АГ про перегляд заочного рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 15.04.2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Іванівка АГ про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості з орендної плати - залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма Іванівка АГ просить скасувати заочне рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 15.04.2025 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю. В доводах апеляційної скарги Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма Іванівка АГ зазначає, що заочне рішення суду першої інстанції від 15.04.2025 року ухвалено судом із порушенням норм матеріального і процесуального права, є необґрунтованим, у зв`язку із недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи. Апелянт вказує, що судом першої інстанції не враховано та не надано оцінки факту ненадання позивачем жодних доказів на підтвердження вимог заявленого ним позову. В доводах апеляційної скарги Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма Іванівка АГ зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні заочного рішення від 15.04.2025 року не врахував ряд моментів, які мають значення для вирішення даного спору. За доводами апелянта, ТОВ Агрофірма Іванівка АГ є сільськогосподарським товаровиробником, яке здійснює господарську діяльність на орендованих землях Чернігівського району Чернігівської області, які розташовані на території Іванівської ОТГ, Михайло-Коцюбинської ОТГ, Киїнської ОТГ, Олишівської ОТГ, Гончарівської ОТГ, Новобілоуської ОТГ. У зв`язку із військовою агресією проти України, Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року в Україні було введено воєнний стан з 24.02.2022 року строком на 30 діб. Станом на дату подання позовної заяви, строк дії воєнного стану в Україні було неодноразово продовжено. На виконання Указу Президента України, листом від 28.02.2022 року №2024/02.0-7.1. Торгово-промислова палата України засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України та підтвердила, що зазначені обставини з 24.02.2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Відповідно до положень п.41 укладеного договору: сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося не з її вини. Доводи апеляційної скарги вказують, що внаслідок відкритого воєнного нападу на Україну 24.02.2022 року, на території здійснення господарської діяльності Товариства, в тому числі, і на земельній ділянці позивача, відбувались активні бойові дії, майновий комплекс підприємства неодноразово зазнавав прямих ракетних та артилерійських ударів, в результаті чого було втрачено запаси на проведення посівної компанії 2022 року, знищено або пошкоджено виробничі будівлі, автомобілі, трактори, комбайни, сільськогосподарський інвентар та устаткування, земельні ділянки сільськогосподарського призначення були заміновані та деякі з них досі містять вибухонебезпечні предмети і не використовуються. За доводами апелянта, дані обставини висвітлено у ряді вітчизняних та світових ЗМІ. На законодавчому рівні дана обставина підтверджується Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих, затвердженим Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року №309 (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 р. за №1668/39004) та Рішенням Чернігівської обласної ради від 10.02.2023 року №2-13/VIII і витягом з додатку до рішення від 10.02.2023 року №2-13/VIII. За доводами апелянта, із початком повномасштабного вторгнення Товариство в повній мірі зазнало негативних тенденцій для агробізнесу, що негативно вплинуло на вчасне виконання зобов`язань за договором,і ці обставини є непередбачуваними та не залежать від волі відповідача, а тому відсутні підстави для розірвання договору.

У відзиві на апеляційну скаргу (а.с.144-146) позивач ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ТОВ Агрофірма Іванівка АГ, залишити без змін обґрунтоване заочне рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 15.04.2025 року.

В судове засідання апеляційного суду сторони даного спору, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи (а.с.142,151,152), не з`явилися. 07.10.2025 року від позивача ОСОБА_1 на адресу апеляційного суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с.148).

Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що земельна ділянка з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, площею 3,5284 га, кадастровий номер :06:000:0075, розташована на території Слабинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, номер запису про інше речове право: 11735008 від 19.10.2015 року, належить на праві особистої приватної власності позивачу ОСОБА_1 , на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №760500, виданого на підставі розпорядження Чернігівської районної державної адміністрації від 06.05.2009 року №200, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 57 (а.с.7).

19.10.2015 року ОСОБА_1 , як орендодавець, уклав із Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма Іванівка АГ, як орендарем, договір оренди землі №63, предметом якого є земельна ділянка із кадастровим номером :06:000:0075, загальною площею 3,5284 га (а.с.8-9).

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 10.02.2025 року, по земельній ділянці площею 3,5284 га кадастровий номер :06:000:0075, зареєстровано 19.10.2015 року право оренди цієї земельної ділянки, номер запису: 11735008, орендар: ТОВ Агрофірма Іванівка АГ (а.с.10).

Пунктом 5 укладеного між сторонами спору договору оренди землі визначено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки на момент укладання договору, станом на 01.01.2015 року, становить 50 375 грн. 19 коп.

Пунктом 8 вказаного договору оренди землі передбачено, що договір оренди укладено на 10 років з урахуванням ротації культур.

Пунктом 9 договору оренди землі передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та у розмірі, що становить 5 (п`ять) % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, і становить 2 518грн. 75 коп. в рік.

Пунктом 10 договору оренди землі регламентовано, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з врахуванням коефіцієнта індексації на поточний рік.

Пунктом 11 договору оренди землі встановлено, що орендна плата сплачується орендарем протягом року, але останній платіж не пізніше 30 грудня розрахункового року. Орендна плата у грошовій формі проводиться орендарем шляхом виплати готівки або перерахування грошових коштів на рахунок орендодавця.

Відповідно до пункту 32 укладеного між сторонами даного спору договору оренди землі, обов`язком орендаря є у відповідності з договором своєчасно сплачувати орендну плату.

Пунктом 42 даного договору оренди землі передбачено, що цей договір набирає чинності після підписання сторонами. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 зазначав, що відповідач не виконує належним чином свій обов`язок щодо сплати йому, як орендодавцю, орендної плати за користування земельною ділянкою із кадастровим номером :06:000:0075: неодноразово відбувались оплати в неповному обсязі, прострочки оплат, за 2022, 2023, 2024 роки позивачу взагалі не було виплачено орендну плату. 08.02.2024 року позивач направляв рекомендований лист від 30.01.2024 року на адресу ТОВ АФ Іванівка АГ, із проханням надати інформацію про нараховану, виплачену орендну плату та сплачені податки i збори за весь період дії договору оренди землі від 19.10.2015 року, а також просив надати копії документів, що підтверджують оплату орендної плати та податків i зборів (а.с.11-12). ТОВ АФ Іванівка АГ отримало цей лист, але жодної відповіді позивач не отримав.

Згідно проведеного позивачем розрахунку (а.с.13), із врахуванням індексу інфляції, починаючи з 2016 року, розмір орендної плати за договором оренди (п.9 договору) становить: за 2016 рік (з врахуванням індексу інфляції 1,433) - 3 609 грн. 37 коп. (2 518,75 х 1,433 = 3 609,37); за 2017 рік (з врахуванням індексу інфляції 1,124) - 4 056 грн. 93 коп. (3 609,37 х 1,124 = 4 056,93); за 2018 рік (з врахуванням індексу інфляції 1,137) - 4 612 грн. 73 коп. (4 056,93 х 1,137 = 4 612,73); за 2019 рік (з врахуванням індексу інфляції 1,098) - 5 064 грн. 78 коп. (4 612,73 х 1,098 = 5 064,78); за 2020 рік (з врахуванням індексу інфляції 1,041) - 5 272 грн. 44 коп. (5 064,78 х 1,041 = 5 272,44); за 2021 рік (з врахуванням індексу інфляції 1,050) - 5 536 грн. 06 коп. (5 272,44 х 1,050 = 5 536,06); за 2022 рік (з врахуванням індексу інфляції 1,1) - 6 089 грн. 66 коп. (5 536,06 х 1,1 = 6 089,66); за 2023 рік (з врахуванням індексу інфляції 1,266) - 7 709 грн. 51 коп. (6 089,66 х 1,266 = 7 709,51); за 2024 рік (з врахуванням індексу інфляції 1,051) - 8 102 грн.70 коп. (7 709,51 х 1,051 = 8 102,70).

Заборгованість ТОВ АФ Іванівка АГ перед ОСОБА_1 зі сплати орендної плати за 2022-2024 роки, із врахуванням індексів інфляції та з вирахуванням податків, які відповідач мав сплатити від суми нарахованої орендної плати, а саме ПДФО (18%) та військового збору (1,5%), складає:

4 902 грн. 18 коп. (6 089 грн. 66 коп. - 6089 грн. 66 коп. х 19,5% (18%+1,5%) = 4 902 грн. 18 коп. - заборгованість з орендної плати за 2022 рік, за вирахуванням податку з доходів (18%) та військового збору (1,5%);

6 206 грн. 16 коп. (7 709 грн. 51 коп. - 7 709 грн. 51 коп. х 19,5% (18%+1,5%) = 6 206 грн.16 коп. - заборгованість з орендної плати за 2023 рік, за вирахуванням податку з доходів (18%) та військового збору (1,5%);

6 522 грн. 67 коп. (8 102 грн. 70 коп. - 8 102 грн. 70 коп. х 19,5% (18%+1,5%) = 6 522 грн. 67 коп. - заборгованість з орендної плати за 2024 рік, за вирахуванням податку з доходів (18%) та військового збору (1,5%).

Всього заборгованість відповідача перед позивачем зі сплати орендної плати за 2022, 2023 та 2024 роки, із врахуванням індексів інфляції та за вирахуванням податку з доходів (18%) та військового збору (1,5%), складає: 17 631 грн. 01 коп. (4 902,18 + 6 206,16+ 6 522,67 = 17 631,01).

Як вбачається із оскаржуваного заочного рішення суду першої інстанції від 15.04.2025 року, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції прийняв до уваги ті обставини, що відповідачем жодним чином не спростовано твердження позивача про несплату відповідачем орендної плати позивачу за 2022-2024 роки, не подано заперечень проти проведеного позивачем розрахунку заборгованості зі сплати орендної плати, із врахуванням індексу інфляції та за вирахуванням податку з доходів (18%) та військового збору (1,5%). Враховуючи те, що систематичне невиконання відповідачем обов`язків за договором оренди землі, яке полягає у несплаті орендної плати три роки поспіль, грубо порушує права позивача, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про дострокове розірвання спірного договору оренди землі, а також для стягнення на користь позивача невиплаченої орендної плати в сумі 17 631,01 грн., згідно проведеного позивачем розрахунку, правильність якого відповідачем не спростована.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційної скарги ТОВ Агрофірма Іванівка АГ відносно того, що оскаржуване заочне суду першої інстанції від 15.04.2025 року ухвалено судом із порушенням норм матеріального і процесуального права, є необґрунтованим, у зв`язку із недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; висновки суду не відповідають обставинам справи, не можуть бути підставою для скасування заочного рішення суду першої інстанції від 15.04.2025 року, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

В доводах апеляційної скарги ТОВ Агрофірма Іванівка АГ зазначає, що судом першої інстанції не враховано та не надано оцінки факту ненадання позивачем жодних доказів на підтвердження вимог заявленого ним позову.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (стаття 13 Закону України Про оренду землі).

Згідно із приписами ч.1 статті 15 Закону України Про оренду землі, істотними умовами договору оренди, зокрема, є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату, а положення статей 24, 25 даного Закону визначають права та обов`язки орендодавця та орендаря, зокрема, право орендодавця вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням, згідно з договором оренди і своєчасного внесення орендної плати, а також право орендаря самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі.

Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку, а в разі оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також орендної плати за водний об`єкт (абзац п`ятий частини першої статті 24 Закону України Про оренду землі).

Орендар земельної ділянки зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку, а в разі оренди земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також і орендну плату за водний об`єкт (частина друга статті 25 Закону України Про оренду землі).

Підстави припинення договору оренди землі - це законодавчо закріплені обставини, які передбачають припинення договірних відносин.

Відповідно до спеціальної норми частини першої статті 32 Закону України Про оренду землі, на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими Законами України.

Згідно з пунктом д частини першої статті 141 Земельного кодексу України, підставою припинення права користування земельною ділянкою, є систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Отже, для того щоб констатувати наявність підстав для припинення права користування земельною ділянкою, згідно з пунктом д частини першої статті 141 Земельного кодексу України, суд має встановити такі обставини, як систематичність та несплату, зокрема, орендної плати.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.11.2024 року у справі №918/391/23, провадження №12-19гс24, звертає увагу на те, що під систематичністю під час вирішення приватноправових спорів розуміються два та більше випадки несплати орендної плати, визначеної умовами укладеного між сторонами договору. Натомість, разове порушення такої умови договору не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання. Судова практика у розумінні поняття систематичність у подібних правовідносинах є усталеною (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 06.03.2019 року у справі №183/262/17, від 01.04.2020 року у справі №277/1186/18-ц, від 29.07.2020 року у справі №277/526/18, від 20.08.2020 року у справі №616/292/17, від 08.05.2024 року у справі №629/2698/23; постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: від 24.11.2021 року у справі №922/367/21, від 04.07.2023 року у справі №906/649/22, від 20.02.2024 року у справі №917/586/23, від 02.04.2024 року у справі №922/1165/23 та інші).

Щодо поняття несплата, вжите у пункті д частини першої статті 141 Земельного кодексу України, то його потрібно розуміти саме як повну несплату орендної плати.

Тож підставою розірвання договору оренди землі, згідно з пунктом д частини першої статті 141 Земельного кодексу України, є саме систематична, тобто, неодноразова (два та більше випадків), повна несплата орендної плати. Ця спеціальна правова норма у такому випадку є самостійною та достатньою, і звертатися до більш загальної норми частини другої статті 651 ЦК України немає потреби, оскільки вона передбачає саме додаткову (до основної) підставу для розірвання договору оренди землі.

Обґрунтовуючи вимоги заявленого позову, ОСОБА_1 зазначав, що всупереч умовам договору оренди землі, ТОВ Агрофірма Іванівка АГ не сплатило йому орендну плату за 2022-2024 роки у встановлені договором оренди землі строки, що вказує на порушення істотних умов договору та є підставою для дострокового розірвання договору оренди землі, а також для стягнення заборгованості зі сплати орендної плати, з урахуванням індексу інфляції, розмір якої обраховано позивачем самостійно, відповідно до умов укладеного договору. Як вбачається із розрахунку позивача, орендна плата за спірним договором оренди землі за період 2022-2024 року, з урахуванням індексу інфляції та утриманням податків та зборів, становить: у 2022 році - 4 902 грн. 18 коп., у 2023 році - 6 206 грн. 16 коп., у 2024 році - 6 522 грн. 67 коп., а всього: 17 631 грн. 01 коп. (а.с.13).

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до приписів ч.1, ч.6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.1, ч.2, ч.3 статті 89 ЦПК України, яка регламентує оцінку доказів, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 статті 76 ЦПК України).

Згідно із положеннями ч.2 статті 80 ЦПК України, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас, цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц, провадження №14-400цс19).

Виходячи із положень ч.1 статті 2 Закону України Про оренду землі, до інших законодавчих актів, які регулюють відносини щодо оренди земельної ділянки, відносяться положення Цивільного кодексу України.

Відповідно до статей: 610, 611 ЦК України, порушення зобов`язання, а саме, його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, є підставою для розірвання договору.

Загальною умовою виконання цивільно-правових зобов`язань, відповідно до статті 526 ЦК України, встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Враховуючи те, що сплата орендної плати є обов`язком орендаря, а також враховуючи, що згідно умов оскаржуваного договору оренди, орендна плата у грошовій формі проводиться орендарем шляхом виплати готівки або перерахування грошових коштів на рахунок орендодавця, факт сплати орендної плати зазвичай доводить орендар, надаючи докази здійснення платежу (квитанції, банківські виписки) на вимогу орендодавця або, якщо виникає відповідний спір, надає їх суду. Орендодавець, зі свого боку, підтверджує або заперечує отримання коштів, але основний тягар доведення факту внесення платежу покладається на того, хто його сплачує, тобто, на орендаря.

Як вбачається із матеріалів справи, 08.02.2024 року позивач направляв рекомендований лист від 30.01.2024 року на адресу ТОВ АФ Іванівка АГ, із проханням надати інформацію про нараховану, виплачену орендну плату та сплачені податки i збори за весь період дії договору оренди землі від 19.10.2015 року, також просив надати копії документів, що підтверджують оплату орендної плати та податків i зборів. ТОВ АФ Іванівка АГ було отримано цей лист (а.с.11,12), але, за твердженням позивача, відповіді від ТОВ АФІванівка АГ на цей лист він не отримав.

Приймаючи до уваги наведене вище, апеляційний суд дійшов висновку, що відповідачем у даній справі не доведено належними та достатніми, у розумінні приписів статей: 77, 80 ЦПК України, доказами проведення виплати орендної плати позивачу за хронологічний період: 2022-2024 роки, і за даних обставин, у вказаних діях відповідача вбачається систематичність порушення істотних умов договору оренди (несплата орендної плати два рази, за два роки підряд).

В доводах апеляційної скарги Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма Іванівка АГ зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні заочного рішення від 15.04.2025 року не врахував ряд моментів, які мають значення при вирішенні даного спору. Листом від 28.02.2022 року №2024/02.0-7.1. Торгово-промислова палата України засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію проти України та підтвердила, що зазначені обставини із 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). За доводами апелянта, внаслідок відкритого воєнного нападу на Україну, який відбувся 24.02.2022 року, на території здійснення господарської діяльності Товариства, в тому числі, і на земельній ділянці позивача, відбувались активні бойові дії, майновий комплекс підприємства неодноразово зазнавав прямих ракетних та артилерійських ударів, в результаті чого було втрачено запаси на проведення посівної компанії 2022 року, знищено або пошкоджено виробничі будівлі, автомобілі, трактори, комбайни, сільськогосподарський інвентар та устаткування, земельні ділянки сільськогосподарського призначення були заміновані та деякі з них досі містять вибухонебезпечні предмети і не використовуються. Апелянт стверджує, що ці обставини є непередбачуваними та не залежать від волі відповідача, а відповідно до положень п.41 укладеного договору, сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося не з її вини, тому підстави для розірвання спірного договору оренди землі відсутні.

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги ТОВ Агрофірма Іванівка АГ не можуть бути підставою для скасування заочного рішення суду першої інстанції від 15.04.2025 року, оскільки зазначені доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що при розгляді даного спору по суті суд першої інстанції не прийняв до уваги тієї обставини, що згідно з Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року на всій території України було введено воєнний стан, який у подальшому неодноразово продовжувався і діяв на час пред`явлення позову, є необґрунтованими, оскільки вказані обставини були прийняті до уваги судом першої інстанції. Торгово-промислова палата України засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію проти України та підтвердила, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, виконання яких/якого настало згідно з умовами договору, контракту, угоди і виконання відповідно яких/якого стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

При цьому, суд першої інстанції послався на те, що згідно статті 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Отже, зміст статті 617 ЦК України свідчить про те, що особа звільняється саме від відповідальності за порушення зобов`язання, а не від обов`язку його виконання.

У зв`язку із викладеним, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що настання форс-мажорних обставин звільняє особу виключно від відповідальності за порушення договірних зобов`язань, яка встановлена договором оренди чи законом, якщо таке порушення сталося внаслідок непереборної сили, а не від виконання самого зобов`язання. Правильності даного висновку суду першої інстанції доводи апеляційної скарги не спростовують.

Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про дострокове розірвання спірного договору оренди землі та стягнення на користь позивача заборгованості з орендної плати у судовому порядку, у розмірі, правильність розрахунку якого стороною відповідача не спростована.

Приймаючи до уваги наведене вище, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування оскаржуваного заочного рішення суду першої інстанції від 15.04.2025 року, ухваленого на підставі норм права, які регламентують спірні правовідносини та на основі з`ясованих обставин, на які сторони даного спору посилалися, як на підставу своїх вимог і заперечень, документально підтверджених тими доказами, які були досліджені судом в ході розгляду справи.

Відповідних доводів щодо незгоди із правильністю проведеного судом першої інстанції розрахунку розміру заборгованості з орендної плати, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Іванівка АГ в собі не містить.

За даних обставин, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Іванівка АГ - підлягає залишенню без задоволення, а заочне рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 15.04.2025 року - підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями: 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Іванівка АГ - залишити без задоволення.

Заочне рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 15 квітня 2025 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: