П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2025 року м. Київ

Справа № 755/1181/25

Провадження№22-ц/824/15405/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

сторони: позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова

компанія «АРКС»

відповідач: ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадженнями цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 18 липня 2025 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В:

В січні 2025 року до суду звернулось ПрАТ «СК «АРКС» із позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 27 лютого 2025 року позовну заяву залишено без руху. Позивачу надано строк на усунення недоліків позовної заяви. Запропоновано з метою визначення підсудності у цій справі вказати та надати суду докази, що підтверджують зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання чи перебування у Дніпровському районі м. Києва відповідача (договір оренди, довідка внутрішньо переміщеної особи, копію паспортного документа, тощо).

03 березня 205 року позивач направив до суду клопотання про усунення недоліків позову. Вказав, що у відповідно до положень Закону України «Про захист персональних даних» відомості про зареєстроване місце проживання фізичної особи є конфіденційною інформацією, у зв`язку із чим не можуть бути надані позивачем за його зверненням до компетентних органів. Зазначено, що останньою відомою позивачеві адресою проживання відповідача є адреса, зазначена в позові, та відома позивачеві з постанови Печерського районного суду міста Києва від 19 березня 2020 року у справі №757/6356/20-п, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності. Копію вказаної постанови суду долучено до позовної заяви.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 04 березня 2025 року позовну заяву визнано такою, що не подана, та повернуто позивачеві.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ПрАТ «СК «АРКС» подано апеляційну скаргу.

Постановою Київського апеляційного суду від 19 травня 2025 року апеляційну скаргу ПрАТ «СК «АРКС» задоволено.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 04 березня 2025 року скасувати, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26 червня 2025 року позовну заяву залишено без руху. Позивачу надано строк на усунення недоліків позовної заяви. Запропоновано з метою визначення підсудності у цій справі вказати та надати суду докази, що підтверджують зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання чи перебування у Дніпровському районі м. Києва відповідача (договір оренди, довідка внутрішньо переміщеної особи, копію паспортного документа, тощо).

Залишаючи позов без руху, суд першої інстанції вказав не відповідність позовної заяви пункту 2 частини 3 статті 175 ЦПК України, яким передбачено, що позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Судом вказано, що позивачем на підтвердження адреси відповідача, зазначеної в позові, не надано жодних документів. При цьому, суд вказав на отримані документи на запит суду з метою визначення підсудності.

01 липня 2025 року позивач через підсистему «Електронний суд» подав клопотання про усунення недоліків, в якій посилаючись на постанову Київського апеляційного суду від 19 травня 2026 року, вказав, що суд апеляційної інстанції зазначив, що положення статті 185 ЦПК України «Залишення позовної заяви без руху, повернення заяви» не містить такої підстави для повернення позову як недоведення (ненадання доказів на підтвердження) позивачем інформації про зареєстроване місце проживання відповідача фізичної особи.

Вказав, що у відповідно до положень Закону України «Про захист персональних даних» відомості про зареєстроване місце проживання фізичної особи є конфіденційною інформацією, у зв`язку із чим не можуть бути надані позивачем за його зверненням до компетентних органів. Зазначено, що останньою відомою позивачеві адресою проживання відповідача є адреса, зазначена в позові, та відома позивачеві з постанови Печерського районного суду міста Києва від 19 березня 2020 року у справі №757/6356/20-п, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності. Копію вказаної постанови суду долучено до позовної заяви.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 18 липня 2025 позовну заяву ПрАТ «СК«АРКС» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування визнано такою, що не подана, та повернуто позивачеві.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник ПрАТ «СК «АРКС» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зазначає, що в позові та клопотанні про усунення недоліків представник позивача зазначив, що останнє йому відоме місце перебування відповідача ОСОБА_1 є : АДРЕСА_1 . (згідно постанови Печерського районного суду м. Києва від 19 березня 2020 року по справі № 757/6356/20-п).

Доказом на підтвердження факту останнього відомого позивачу місця проживання відповідача ОСОБА_1 є Постанова Печерського районного суду м. Києва від 19 березня 2020 року по справі про адміністративне правопорушення № 757/6356/20-п, а отже недоліки були усунені.

Посилається на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 15.04.2020 у справі №569/2295/19, від 29.01.2020 у справі №501/2443/18.

Відзив на апеляційну скаргу іншими учасниками справи не подано.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 серпня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 03 жовтня 2025 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Порядок розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено статтею 368 ЦПК України, частина перша якої встановлює, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Ураховуючи те, що справа в силу своїх властивостей є малозначною, розгляд справи Київським апеляційним судом здійснюється в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

За правилами частини 2 статті 369 ЦПК України, апеляційній скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як убачається з матеріалів справи, а саме - із позовної заяви, серед відомостей про відповідача ОСОБА_1 зазначено: адреса - АДРЕСА_1 ; дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП - НОМЕР_1 ; серія та номер паспорту і засоби зв`язку ? невідомо.

Судом першої інстанції з метою визначення підсудності здійснено ряд запитів.

Управлінням обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області 18 лютого 2025 року надано відповідь на запит суду, з якої убачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованим за адресою АДРЕСА_2 (згідно запиту суду) не значиться (а.с.14).

З даних Відповіді №1072051 від 28 січня 2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру, сформованої засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», особу за параметрами запиту ПІБ « ОСОБА_1 », дата народження « НОМЕР_2 », РНОКПП « НОМЕР_1 » не знайдено (а.с.12).

У відповідь на запит судом отримано Інформацію №125174228 від 28 січня 2025 року щодо реєстрації місця проживання, згідно даних якої особу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не знайдено в ІТС «Реєстр територіальної громади м. Києва» (а.с.11).

Із змісту постанови Печерського районного суду міста Києва від 19 березня 2020 року у справі №757/6356/20-п, на яку посилається позивач в клопотанні про усунення недоліків позову, убачається, що судом установлено такі відомості щодо ОСОБА_1 : ІНФОРМАЦІЯ_3 ; громадянин України; проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч.1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом (частина 1 статті 27 ЦПК України).

Відповідно до частини 1 статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до частини 2 статті 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 3 статті 185 ЦПК України (в редакції станом на залишення позову без руху) визначено, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За змістом наведених вище норм процесуального закону повернення заяви з тих підстав, що особа не виконала вимоги ухвали про залишення заяви без руху можливе лише в тому випадку, коли особа отримала копію відповідної ухвали, але в установлений судом строк ухилилась від виконання вимог, зазначених в ній.

Залишаючи позов без руху, суд першої інстанції вказав не відповідність позовної заяви пункту 2 частини 3 статті 175 ЦПК України, яким передбачено, що позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Судом вказано, що позивачем на підтвердження адреси відповідача, зазначеної в позові, не надано жодних документів. При цьому, суд вказав на отримані документи на запит суду з метою визначення підсудності.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вказує на таке.

У разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи (частина 6 статті 187 ЦПК України).

За приписами частин 7, 8 статті 187 ЦПК України інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи має бути надана протягом п`яти днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання та перебування особи відповідного звернення суду. Суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

За змістом наведених вище норм процесуального закону саме на суд покладено обов`язок із перевірки зареєстрованого місця проживання відповідача фізичної особи з метою визначення підсудності справи.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що статтею 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані ? відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Цим законом унормовано порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що містить ідентифікуючі особу відомості. Доступ до такої інформації є обмеженим, а отже і коло осіб, які уповноважені відповідно до законодавства запитувати таку інформацію.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у запиті суду до Управління обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області суд першої інстанції посилається саме на положення Закону України «Про захист персональних даних», зазначивши, що такі відомості про ОСОБА_1 необхідні для визначення підсудності справи відповідно до частини 6 статті 187 ЦПК України.

За приписами частин 9, 10 статті 187 ЦПК якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу. Якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Таким чином, у разі відсутності відомостей, з яких можливо установити зареєстроване місце проживання відповідача фізичної особи, суд має вирішити питання про відкриття провадження у справі. Надалі у разі відкриття провадження у справі, суд повідомляє відповідача за тими засобами зв`язку, які повідомлені суду позивачем, а також через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Апеляційний суд вказує, що у зміст пункту 2 частини 3 статті 175 ЦПК України вкладено обов`язок позивача надати суду усю наявну у нього інформацію про сторін та інших учасників справи, зокрема, щодо відповідача фізичної особи - її ім`я, місце проживання чи перебування, поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету. При цьому, така інформація має бути максимально повна та одночасно відома позивачеві, проте законодавцем не покладено на позивача обов`язок додатково підтверджувати відомості про відповідача додатковими доказами.

Слід зауважити, що положення статті 185 ЦПК України «Залишення позовної заяви без руху, повернення заяви» не містить такої підстави для повернення позову як недоведення (ненадання доказів на підтвердження) позивачем інформації про зареєстроване місце проживання відповідача фізичної особи.

Із наведеного убачається, що судом першої інстанції повернуто позовну заяву на підставі, яка не передбачена процесуальним законодавством.

Колегія суддів також уважає за доцільне вказати про те, що надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви є порушенням права на справедливий захист.

У статті 6 Конвенції, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, закріплено принцип доступу до правосуддя.

Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та у статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (рішення ЄСПЛ від 04 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції»).

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду (рішення ЄСПЛ у справах: «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року; «Беллет проти Франції» від 04 грудня 1995 року).

У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.

Згідно практики ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

У свою чергу, Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Виходячи з норм Конституції України, а також з норм міжнародного права, повернення позову з формальних підстав унеможливило доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.

Таким чином, покладення на позивача обов`язку з доказування тих відомостей, установлення яких перебуває в межах компетенції суду на стадії досудової підготовки, містить прояви надмірного формалізму.

Отже, оскаржувану ухвалу суду першої інстанції не можна визнати законною та постановленою із дотриманням норм процесуального права.

Статтею 379 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За наведених обставин, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 379, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 18 липня 2025 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня вручення такого судового рішення лише з підстав, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна