Справа № 635/3873/19
Провадження № 2/635/2098/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2025 року смт Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Даниленко Т.П.,

за участю секретаря судового засідання Шевченко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Височанської селищної ради Харківського району Харківської області, Громадської організації Садівниче товариство Лідне, третя особа - Четверта Харківська міська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до Височанської селищної ради Харківського району Харківської області, Громадської організації Садівниче товариство Лідне, третя особа - Четверта Харківська міська державна нотаріальна контора, в якій просила визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на садовий будинок, що знаходиться на земельній ділянці № НОМЕР_1 на території Громадської організації Садівничого товариства Лідне Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області після смерті її батька - ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також стягнути з відповідача ГО СТ «Лідне» на користь позивача судові витрати, у тому числі витрати на правничу допомогу.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько - ОСОБА_2 , після його смерті відкрилась спадщина. За життя ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті своїх батьків - ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 . Матір померлого ОСОБА_2 - ОСОБА_4 була членом Громадської організації Садівничого товариства Лідне та володіла земельною ділянкою № НОМЕР_1 на території ГО СТ Лідне, на якій за життя побудувала будинок, який за їх життя не був введений в експлуатацію, однак фактично використовувався. Враховуючи, що будинок був побудований у 1992 році, право власності на будинок не підлягало реєстрації, згідно з п.6 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка була чинна до 13 грудня 1995 року. Батько позивачки прийняв спадщину після смерті своїх батьків - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , що підтверджується матеріалами спадкової справи, однак право власності на садовий будинок ним за життя також оформлено не було. Позивач, звернувшись до Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті батька - ОСОБА_2 , отримати свідоцтво про право на спадщину на вищезазначений садовий будинок, що знаходиться на території земельної ділянки № НОМЕР_1 на території ГО СТ Лідне у с. Покотилівка Харківського району не змогла, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на цей будинок. У зв`язку з цим позивачка звернулась до суду з метою захисту свого спадкового права.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 22 травня 2019 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження, справа призначена до розгляду в підготовчому засіданні.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 18 жовтня 2019 року вказану цивільну справу прийнято до провадження судді Харківського районного суду Харківської області Бобко Т.В.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 09 грудня 2019 року замінено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області, Громадської організації Садівниче товариство «Лідне», третя особа - Дванадцята Харківська державна нотаріальна контора Харківської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом Дванадцяту Харківську державну нотаріальну контору Харківської області її правонаступником Четвертою Харківською міською державною нотаріальною конторою.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 09 грудня 2019 року з Громадської організації Садівниче товариство «Лідне» витребувано інформацію.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 26 червня 2020 року заяву представника позивача ОСОБА_1 - Кузьміної Світлани Валеріївни про тимчасове вилучення витребуваних доказів державним виконавцем для дослідження судом задоволено; ухвалено тимчасово вилучити у Громадської організації Садівниче товариство «Лідне» належним чином завірені копії документів.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 17 травня 2021 року у справі замінено відповідача Покотилівську селищну раду Харківського району Харківської області її правонаступником - Височанською селищною радою Харківського району Харківської області.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 15.11.2021 провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Височанської селищної ради Харківського району Харківської області, Громадської організації Садівниче товариство «Лідне», третя особа - Четверта Харківська міська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом зупинено до закінчення виконавчого провадження з вилучення доказів для дослідження судом на підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 26 червня 2020 року про тимчасове вилучення доказів.

Відповідно до розпорядження голови Верховного суду від 08.03.2022 № 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» та Закону України «Про внесення зміни до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус судді» справу передану за підсудністю відповідно акту приймання-передачі справ та речових доказів від 01.04.2022.

11.04.2023 до суду надійшли матеріали виконання судового доручення відповідно до ухвали Харківського районного суду Харківської області від 26 червня 2020 року про тимчасове вилучення доказів.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 26.12.2023 справу передано за підсудністю до Харківського районного суду Харківської області.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 28.03.2024 справу прийнято до розгляду суддею Даниленко Т.П., розгляд справи призначено у загальному провадженні.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 09.06.2025 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, представник позивача - адвокат Сулейманова М.І. подала суду заяву, в якій підтримала заявлені позовні вимоги, просила їх задовольнити, також просила розглянути справу без її участі.

Представник відповідача - Височанської селищної ради Харківського району Харківської області в судове засідання свого представник не направив, подали суду заяву, в якій просили розглянути справу за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечували (Т. 2 а.с. 43, 50).

Представник відповідача - Громадської організації Садівниче товариство Лідне в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник третьої особи Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував (Т. 1 а.с. 55, 75, 99).

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, зазначає про таке.

Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінка доказів - завершальний етап процесу доказування. Вона полягає в перевірці судом доброякісності засобів доказування, що має на меті визначити їх доказову силу.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»).

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , за життя була членом Громадської організації Садівничого товариства Лідне та мала в користуванні земельну ділянку № НОМЕР_1 на території ГО СТ Лідне, надану для ведення садівництва. У 1992 році ОСОБА_4 спільно з чоловіком ОСОБА_3 здійснили будівництво садового будинку на вказаній земельній ділянці, провели газифікацію вказаного будинку, що підтверджується копіями контракту на газифікацію та проекту газифікації (а.с. 19-25). Зазначений будинок використовувався для проживання та господарських потреб, був об`єктом фактичного володіння спадкодавців.

Судом також встановлено, що садовий будинок в експлуатацію у встановленому законом порядку введений не був, правовстановлюючі документи на нього за життя ОСОБА_4 оформлені не були. Водночас, відсутність державної реєстрації права власності та документів, що її посвідчують, не спростовує факту створення об`єкту нерухомого майна та набуття права власності на нього у спосіб, не заборонений законом.

Згідно з п.6 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року (чинна до грудня 1995 року), не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міького типу, але до них не приєднані.

Відповідно до ст. 328 Цивільного Кодексу України право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема внаслідок створення майна.

Згідно зі статтею 331 ЦК України право власності на новостворене майно виникає з моменту завершення будівництва такого майна. Державна реєстрація права власності має похідний характер і спрямована на підтвердження вже набутого права.

Верховний суд у постанові від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц вказав, що відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не означає відсутності самого права, якщо доведено акт його створення та володіння.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та її чоловік ОСОБА_3 за життя склали заповіти та після їх смерті спадщину прийняв їх син - ОСОБА_2 , що підтверджується копіями заповітів, та копією спадкової справи, що знаходяться в матеріалах даної справи. Таким чином, ОСОБА_2 набув усі майнові права, які належали ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на момент відкриття спадщини, у тому числі й право власності на спірний садовий будинок, незалежно від того, що відповідні правовстановлюючі документи оформлені не були.

Верховний Суд у постанові від 20 березня 2019 року у справі №369/11268/16-ц зазначив, що право спадкоємця виникає з моменту відкриття спадщини, а не з моменту отримання свідоцтва про право на спадщину.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.14). Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшли всі належні йому права та обов`язки, що відповідає вимогам статей 1216, 1218 Цивільного Кодексу України. Позивачка ОСОБА_1 (при народженні мала прізвище ОСОБА_5 , після зміни прізвища - ОСОБА_6 , після шлюбу - ОСОБА_7 ) є дочкою померлого ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_3 (а.с.6) та належить до спадкоємців першої черги за законом, відповідно до статті 1261 Цивільного Кодексу України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у встановлений законом шестимісячний строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, чим прийняла спадщину після смерті батька. Інших спадкоємців, які б заявили про свої права на спадкове майно або заперечували проти вимог позивача, судом не встановлено.

Відповідно до статті 16 Цивільного Кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є їх визнання. Суд зазначає, що у випадках, коли спадкодавцем не було оформлено право власності на нерухоме майно, спадкоємець вправі звернутись до суду з вимогою про визнання права власності на таке майно у порядку спадкування.

Оцінивши надані докази у їх сукупності відповідно до вимог статей 76-81 Цивільно-процесуального Кодексу України, суд дійшов висновку, що спірний садовий будинок був створений спадкодавцями, фактично належав їм на праві приватної власності, увійшов до складу спадщини та підлягає переходу до позивачки як спадкоємиці першої черги за законом.

Відповідно до ч. 1 ст.81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Враховуючи, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємицею після смерті ОСОБА_2 за законом, інших спадкоємців у померлого немає, тому суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на садовий будинок у порядку спадкування за законом такими, що є законними, обґрунтованими та дійшов висновку про задоволення вимоги позивача про визнання за нею права власності на садовий будинок, що розташований на земельній ділянці № НОМЕР_1 на території ГО СТ Лідне після смерті ОСОБА_2 , в порядку спадкування за законом.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.141,223,247,259,263-265, 351-352,354-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Височанської селищної ради Харківського району Харківської області, Громадської організації Садівниче товариство Лідне, третя особа - Четверта Харківська міська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на садовий будинок, що знаходиться на території Громадської організації Садівничого товариства Лідне Височанської селищної ради Харківського району Харківської області після смерті батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості, що не проголошуються:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 ;

відповідач - Височанська селищна рада Харківського району Харківської області, місцезнаходження: 62459, Харківська область, Харківський район, смт. Високий, вул. Бульварна, 12;

відповідач - Громадська організація Саівниче товариство Лідне, місцезнаходження: 62458, Харківська область, Харківський район, смт Покотилівка;

третя особа - Четверта Харківська державна нотаріальна контора, місцезнаходження: 61089, м. Харків, вул. Бібліка, 57.

Суддя Т.П.Даниленко