Справа № 524/5556/25
Провадження №2/524/4354/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.12.2025 м. Кременчук

Автозаводський районний суд міста Кременчука у складі

головуючого судді Мельник Н.П.,

з участю секретаря судового засідання Ткаченко Я.С.,

розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, про позбавлення батьківських прав та призначення опікуна,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, про позбавлення батьківських прав та призначення опікуна.

У обгрунтування позову зазначено, що 05.07.2003 зареєстрований шлюб між її рідним брато ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народився син ОСОБА_4 14.12.2021 рішенням Автозаводського районного суду міста

Кременчук по справі № 524/6237/21 шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . За рішенням суду місце проживання дитини визначено з батьком та стягнуто аліменти з матері ОСОБА_2 на утримання сина.

З січня 2019 року і по цей час відповідач не приймає участі у вихованні сина, не цікавиться його здоров`ям, навчанням, не підтримує дитину, що стверджується рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука від 14.12.2021 по справі № 524/6237/21, відповіддю Автозаводського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці від 12.03.2025, інформацією на адвокатський запит Кременчуцької гімназії № 12 від 31.03.2025 за вих. № 01-32/216, відповіддю КНМП «ЦПМСД №3» м. Кременчука від 10.03.2025 за вих. № 351/196.

ІНФОРМАЦІЯ_2 батько дитини ОСОБА_3 помер. З цього моменту племінник позивача ОСОБА_4 проживає разом із нею за адресою: АДРЕСА_1 . З моменту смерті брата позивач забезпечує дитину усім необхідним (харчуванням, медичним доглядом тощо), піклується про його фізичний і духовний розвиток, забезпечує необхідним лікуванням, приділяє увагу розвитку його особистостей, талантів, розумових і фізичних здібностей.

Оскільки мати дитини самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків, позивач фактично є опікуном малолітнього племінника, вирішує всі питання пов`язані з ним, а тому іншого виходу як звернутися до суду для встановлення законних підстав вирішувати питання, що стосуються дитини, не має.

27.05.2025 судом отримана інформація про зареєстроване місце проживання відповідача на території м. Кременчука.

З 26.05.2025 по 30.05.2025 включно суддя перебувала у щорічній відпустці.

06.06.2025 відкрите провадження по справі у порядку загального позовного провадження.

08.07.2025 судове засідання не відбулося за письмовим клопотанням відповідача від 07.07.2025 про ознайомлення із матеріалами справи, укладення договору із адвокатом з метою отримання правової допомоги та відкладення розгляду справи, а також за заявою представника органу опіки та піклування від 07.07.2025 про відкладення судового засідання задля оформлення відповідного висновку щодо цієї справи.

Відповідач копію позову з додатками, ухвалу про відкриття провадження отримала 07.07.2025, що стверджується її власноручним написом на заяві, поданій нею до суду 07.07.2025.

З 11.08.2025 по 05.09.2025 включно суддя перебувала у щорічній відпустці.

04.09.2025 від позивача надійшли клопотання про приєднання доказів по справі, про виклик та допит свідків у судовому засіданні, заслухання думки дитини, що приймаються судом.

08.09.2025 судове засідання не відбулося за клопотанням представника органу опіки та піклування задля оформлення відповідного висновку щодо цієї справи.

17.09.2025, 19.09.2025 представником органу опіки та піклування долучено до матеріалів справи копії рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 11.09.2025 № 2329 із висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2

19.09.2025 представником органу опіки та піклування долучено до матеріалів справи подання про доцільність призначення ОСОБА_1 опікуном над малолітнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

30.09.2025 представником органу опіки та піклування надана письмова заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримують.

30.09.2025 від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності її представника. Позовні вимоги клопотала задовольнити.

30.09.2025 ухвалою суду закрите підготовче провадження по справі із призначенням судового засідання на 11.11.2025, задоволене клопотання позивача про виклик та допит свідків по справі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . Задоволено клопотання позивача про з`ясування думки дитини у судовому засіданні із залученням для участі під час з`ясування думки дитини по справі представників органу опіки та піклування, служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, психолога чи педагога Кременчуцької гімназії № 12 Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області. Відмовлено у задоволенні клопотання позивача про допит дитини в якості свідка.

11.11.2025 у судове засідання з`явились позивач, її представник, дитина ОСОБА_4 , соціальний педагог Кременчуцької гімназії № 12 Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області ОСОБА_8 , представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області Кузєва І.Ж., свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

У судовому засіданні на підставі ст. 171 Сімейного кодексу України заслухана думка малолітнього ОСОБА_4 у присутності соціального педагога Кременчуцької гімназії № 12 Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області ОСОБА_8 та представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області Кузєвої І.Ж., за відсутності позивача ОСОБА_1 , як особи, зацікалвеної у вирішенні справи.

Дитиною повідомлено, що він проживає у м. Кременчуці зі своє тіткою Аллою біля одного року. До цього проживав разом із татом та 21-річною сестрою. З матір`ю бачився орієнтовно на початку першого чи другого місяця літа, за її запрошенням гостював у неї вдома, де був її чоловік. Зазначив, що мати вигнала його, оскільки повідомив їй, що з нею жити не бажає. Матір не цікавиться його життям та інтересами.

Соціальний педагог повідомила про відсутність зауважень, пропозицій щодо з`ясування думки дитини.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник підтримали позовні вимоги з підстав, викладених у позові просили їх задовольнити.

Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області підтримала позовні вимоги та клопотала про призначення позивача опікуном стосовно малолітньої дитини з підстав, викладених у поданому висновку та поданні органу опіки та піклування.

Свідок ОСОБА_6 повідомила суду, що є хрещеною матір`ю дитини ОСОБА_4 . З відповідачем не спілкується тривалий час, де вона проживає їй не відомо. Відповідач взагалі не приймає участі у вихованні та забезпеченні своєї дитини. Скільки пам`ятає, покійний батько дитини постійно самотужки піклувався про сина, оскільки відповідач (мати дитина) постійна була відсутня вдома. Діти проживали разом зі своїм батьком. Після розлучення, відповідач взагалі не з`являлась за місцем проживання дітей.

Свідок ОСОБА_7 повідомила, що її син навчається в одному класі із дитиною ОСОБА_4 , разом відвідують спортивну спортивну секцію. Свідок ніколи не бачила матері хлопчика і не чула про неї, навіть від її сина, який про неї ніколи не згадує.

Свідок ОСОБА_5 повідомила, що позивач є її рідною тіткою, сестрою батька, а дитина ОСОБА_4 - її рідним братом. Після смерті тата, тітка ОСОБА_9 (позивач) є єдиною людиною, що турбується про неї та брата. Коли батьки жили разом, всі свята і опіка над нею та братом була на їх померлому татові. З матір`ю не спілкувалась взагалі. Однак, останнім часом мати сама вийшла на зв`язок, але лише з метою цікавості про рух справи про позбавлення її батьківських прав. Повідомила, що коли мати перебувала в стані алкогольного сп`яніння, постійно її принижувала. Підтримує заявлені вимоги про позбавлення матері батьківських прав, оскільки на її думку, матір не зможе виховати брата.

З висновку органу опіки та піклування слідує про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача стосовно її малолітнього сина, а з подання - про призначення позивача по справі опікуном над дитиною.

15.12.2025 у судове засідання не з`явились учансики справи. Позивач та орган опіки та піклування подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, просили вимоги задовольнити.

Відповідач у судові засідання жодного разу не з`являлась, повідомлялась належним чином на підставі п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, згідно якої днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідач обізнана про предмет та підстави позову, а також з матеріалами справи, оскільки торимала їх безпосередньо в суді 07.10.2025 на підставі поданою неї письмової заяви від 07.10.2025. Однак, своїм правом на подання відзиву та/ або участі в судовому засіданні, у тому числі в режимі відеоконференції, не скористалась. Причини неявки суду не повідомила.

15.12.2025 судом ухвалою без постановлення окремого документа постановлено провести на підставі наявних доказів заочний розгляд справи.

Заслухавши доводи позивача та його представника, у присутності соціального педагога думку дитини, представника органу опіки та піклування, допитавши свідків, дослідивши висновок та подання органу опіки та піклування із усіма матеріалами справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних по справі доказів, на їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, суд дійшов таких висновків.

Установлено, що 05.07.2003 між братом позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстрований шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народився син ОСОБА_4 .

14.12.2021 рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука шлюб між ними розірваний. За згодою сторін малолітній син залишився проживати разом з батьком. Із матері дитини на користь батька стягнуті аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.07.2021 і до досягнення дитиною повноліття.

Зазначене стверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданим Автозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області; рішення суду по справі № 524/6237/21, провадження № 2/524/3465/21 та згідно інформації, наявної у Єдиному реєстрі судових рішень за посиланням https://reyestr.court.gov.ua/Review/102131378, набрало законної сили 14.01.2022.

З січня 2019 року і по цей час мати не приймає участі у вихованні сина, не цікавиться його здоров`ям, навчанням, не підтримує матеріально та має заборгованість по сплаті аліментам. Зазначене стверджується довідкою Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області від 12.03.2025 за вих. № 47215, інформацією, наданою на адвокатський запит Кременнчуцькою гімназією № 12 Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 31.03.2025 за вих. № 01-32/216, інформацією КНМП "Центр первинної медико-соціальної допомоги № 3 м. Кременчука від 10.03.2025 за вих. № 351/19б тощо.

Згідно інформації, наданої органом державної виконавчої служби для органу опіки та піклування, 21.07.2025 № 166173, заборгованість зі сплати аліментів з виконання виконавчого листа № 524/6237/21 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_10 станом на 01.07.2025 становить 146768,13 грн.

29.01.2025 батько дитини згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Після смерті батька малолітній ОСОБА_10 проживає у рідної тітки (позивача по справі) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач зазначила, що з моменту смерті брата, батька дитини, вона повністю забезпечує дитину усім необхідним (харчуванням, медичним доглядом, лікуванням), піклується про його фізичний і духовний розвиток, приділяє увагу його розвитку.

ОСОБА_4 навчається у гімназії з 1-го класу, є учнем 6В класу. Зі слів класного керівника після смерті батька допомогу учневі в усіх життєвих питаннях надавала тітка ОСОБА_1 , яка приділяє йому належну увагу, цікавиться навчальними здобутками, контролює процес навчання, постійно тримає зв`язок із класним керівником, спілкується з учителями.

Під час розгляду справи в суді, а також під час підготовки висновку орагном опіки та піклування причиною розлучення батьків дитини, ОСОБА_1 повівдомлено, що причиною розлучення батьків дитини слугував аморальний спосіб життя матері дитини, вживання нею алкогольних напоїв. З моменту смерті батька дитини, мати лише кілька разів зустрічалася із дитиною, телефонувала, однак рідко. Остання зустріч у матері з сином відбулася 25.06.2025, під час цієї зустрічі вона хотіла познайомити сина зі своїм співмешканцем, але ОСОБА_10 був неналаштований на це знайомство та відмовився від цієї зустрічі. Після цього ОСОБА_11 відмовився взагалі зустрічатися з матір`ю. Після смерті батька дитини, його матір не намагалася забрати сина до себе в родину та не вчиняла активних дій для повернення дитини в її родину.

09.07.2025 спеціалістами служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області відвідано родину ОСОБА_1 та встановлено, що в квартирі з усіма зручностями проживають позивач, її співмешканець ОСОБА_12 , мати співмешканця ОСОБА_13 та малолітній ОСОБА_4 . Дитина має власну кімнату з усіма необхідними речами для його розвмитку, навчання, дитина забезпечена одягом відповідно до віку та сезону, засобами гігієнічного догляду.

З метоюз`ясування думки малолітнього щодо позбавлення матері батьківських прав, спеціалістом служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області із дитиною проведена бесіда, в ході якої ОСОБА_10 повідомив, що з матір`ю зустрічається дуже рідко, остання активної участі в його житті не приймає. На питання спеціаліста служби у справах дітей із ким бажає проживати, ОСОБА_10 повідомив, що хоче і в подальшому проживати з тіткою та нічого не змінювати в своєму житті.

04.07.2025 у письмовиху поясненнях відповідача, наданих службі у справах дітей, остання пояснила, що перебувала в шлюбі із ОСОБА_3 . У зв`язку із різними поглядами на життя вони розлучилися. За спільною домовленістю із батьком дитини, вирішили, що дитина буде проживати разом із ним, а дочка ОСОБА_14 із матір`ю. Після смерті батька дитини, його сестра переконала її, що для племінника облаштувала кімнату, придбала ліжко та йому буде краще проживати у неї. Син відмовлявся від зустрічей із нею. Заперечувала щодо позбавлення її батьківських прав по відношенню до сина.

29.07.2025 представник (адвокат) Мартиненко А.В. до служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області подав клопотання та прохав до матеріалів справи долучити протоколи опитування (пояснень) дочки померлого та відповідача ОСОБА_5 , колишньої колеги відповідача та хрещеної малолітнього ОСОБА_10 . Зокрема, у поясненнях від 24.07.2025 дочка ОСОБА_5 пояснила, що проживання малолітнього брата ОСОБА_10 у матері може бути небезпечним для його психічного та фізичного здоров`я. ОСОБА_14 зазначила, що у дитинстві вона неодноразово була жертвою психологічного і фізичного насильства з боку матері та не хоче, щоб її брат зазнав подібного. Зазначила, що росла в атмосфері постійної загрози та страху. Всі зазначені події в її житті стали причиною глибоких психологічних травм, і вона переконана, що молодший брат може пережити подібне або ще гірше. Мати на її думку не здатна забезпечити безпечне й повноцінне виховання для дитини.

У ході бесіди із спеціалістом служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області щодо її запрошення на засідання комісії 03.09.2025 ОСОБА_2 повідомила, що вона не буде брати участь у засіданні комісії з питань захисту прав дитини та їй байдуже як вирішиться це питання.

Згідно ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 12 ЦПК України).

Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено ст. 7 СК України, згідно якої жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї.

Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно ст.ст. 141, 150, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

П.п. 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до ст. 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Наведеними нормами закріплений основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися.

Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (ст. 152 СК України).

Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: (1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ( 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; ( 3) жорстоко поводяться з дитиною; ( 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; ( 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; ( 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Пленум Верховного суду України в п.п. 15, 16 постанови № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови, винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Згідно ч.4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсний обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України).

Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальному забезпеченні (ст. 5 Декларації про соціальні та правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, особливо у разі передачі дітей на виховання та їх усиновлення на національному і міжнародному рівнях від 03.12.1986).

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, а тому у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат щодо життя дитини, який має настати, а також водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю.

Відповідно до ст.ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистостей дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Ст. ст. 3, 9 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради № 789-XII від 27.02.91, встановлено, що в діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно судового рішення, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, необхідність такого розлучення в якнайкращих інтересах дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою 20.11.1959 Генеральною Асамблеєю ООН, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

У спірних правовідносинах, які стосуються вкрай чутливої сфери та долі дітей, інтереси яких превалюють над формальним тлумаченням норм права, питання про позбавлення батьківських прав слід вирішувати у контексті кожної конкретної справи без формального та уніфікованого підходу лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, що мають значення для вирішення спору, та вивчення і дослідження усіх доказів як у сукупності, так і кожного доказу окремо.

Таким чином, позивачем та його представником доведено, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини протягом тривалого часу, віддавши на виховання колишньому чоловікові, не цікавиться його навчанням, розвитком, здоров`ям, не забезпечує сину мінімально необхідного матеріального утримання, медичного догляду, лікування, харчування.

Зазначене у своїй сукупності свідчить про свідоме нехтування відповідачкою своїми обов`язками як матері, її умисне небажання брати участь у фізичному і духовному розвитку дитини та навчанні, небажання виконувати свої материнські обов`язки.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистостей дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки стосовно малолітнього сина.

Згідно постанови Верховного Суду від 08.12.2021 по справі № 311/563/20 позбавлення батьківських прав батька чи матері, які, починаючи з моменту народження дитини, фактично самоусунулися (ухилилися) від її виховання, не піклувалися про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя тощо, відповідає найкращим інтересам дитини.

У постанові Верховного Суду від 26.01.2022 по справі № 203/3505/19 заначено Судом, що відсутність протягом тривалого часу піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; незабезпечення необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що надалі може негативно вплинути на її фізичний розвиток як складову частину виховання; недостатнє спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; ненадання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; несприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі є підставами для позбавлення батьків / одного з батьків батьківських прав.

Суд зазначає, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, позбавленої батьківських прав, на спілкування із дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав (постанова Веховного Суду від 29.09.2021 по справі № 459/3411/18).

Суд не вирішує питання про стягнення аліментів на утримання дитини з відповідача згідно ч.3 ст. 166 СК України, оскільки 14.12.2021 рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчук по справі № 524/6237/21 стягнуто аліменти з матері ОСОБА_2 на утримання сина.

Суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування (ч. 3 ст. 60 ЦК України).

Опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування, які не досягли чотирнадцяти років. Опікуном дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини (ст. ст. 243, 244 СК України).

З урахуванням подання органу опіки та піклування, на підставі положень ст. ст. 243, 244 СК України, ч. 3 ст. 60 ЦК України суд вважає можливим призначити позивача опікуном над неповнолітнім ОСОБА_4 .

Складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як на десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як на п`ять днів з дня закінчення розгляду справи (ч. 6 ст. 259 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 4, 5, 10 - 13, 18, 76 - 81, 83, 133, 141, 258, 259, 263 - 265, 268, 273, 280-284, 352-354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стосовно неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити над ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , опіку, призначивши опікуном ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданої упродовж тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня розгляду заяви про перегляд заочного рішення у разі його не скасування. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Дата складання повного рішення суду - 19.12.2025.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;

третя особа виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, як орган опіки та піклування, , місцезнаходження: Полтаська область, м. Кременчук, площа Перемоги, 2.

Суддя Н.П. Мельник