Справа №439/1410/25
Провадження № 2/439/634/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2025 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області в складі

головуючого судді Рахімової О.В.,

при секретарі Скорик І.Б.,

розглянувши в місті Броди у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, ухвалив таке рішення.

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» звернувся до Бродівського районного суду Львівської області із позовними вимогами до відповідача: ОСОБА_1 , в яких просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором №741478260 від 11 липня 2021 року в розмірі 19 157 (дев`ятнадцять тисяч сто п`ятдесят сім) гривень 60 копійок.

В обґрунтування позивач зазначає, що 11 липня 2021 року між ОСОБА_1 , як боржником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», як кредитором було укладено договір кредитної лінії за № 741478260, відповідно до якого боржник погодився з усіма його істотними умовами, зокрема й умови про порядок повернення, строк повернення та оплату за користування грошовими коштами, про що власноруч поставив електронний цифровий підпис, із урахуванням вимог Закону України «Про електронну комерцію». Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконував, унаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 19 157 (дев`ятнадцять тисяч сто п`ятдесят сім) гривень 60 копійок, з яких: 5 600 (п`ять тисяч шістсот) гривень 00 копійок заборгованості за тілом кредиту, 13 557 (тринадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят сім) гривень 60 копійок заборгованості за відсотками.

Позивач зазначає, що право грошової вимоги за договором кредитної лінії за № 741478260 від 11 липня 2021 року за договором факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року та додатковими договорами до нього перейшло від ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТзОВ «Таліон Плюс». В свою чергу право грошової вимоги за договором кредитної лінії за № 741478260 від 11 липня 2021 року за договором факторингу від 05.08.2020 року №05/0820-01 та додаткового договору до нього від ТзОВ «Таліон Плюс» перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Онлайн Фінанс». Далі 04.06.2025 року право грошової вимоги за договором кредитної лінії за № 741478260 від 11 липня 2021 року за договором факторингу № 04/06/25-Ю від ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло до позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал».

Відтак, позивач із метою належного та повного виконання зобов`язання просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за договором кредитної лінії за № 741478260 від 11 липня 2021 року, та судові витрати по справі.

Ухвалою Бродівського районного суду Львівської області від 20.08.2025 року провадження по справі відкрито та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

11 вересня 2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому зазначено, що відповідач не погоджується з розміром заборгованості за кредитним договором у розмірі 19157,60 грн., з яких 5600,00 грн. заборгованість по тілу кредиту, 13557,60 грн. заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом. Згідно кредитного договору за № 741478260 від 11 липня 2021року Відповідачу надано кредит на суму 5 600,00 грн., строк кредитування 22 дні. Умовами договору позики №741478260 від 11 липня 2021року, укладеного з Відповідачем, зокрема п.1.7 передбачено, що кредит надається загальним строком на 22 дні. Позивач, як на підставу нарахування відсотків, заявлених до стягнення, посилається на те, що строк кредитування 22 дні та умовами договору передбачено його пролонгацію, проте позовна заява не містить додаткових договорів на пролонгацію договору позики. ТОВ «Юніт Капітал» нараховано відсотки за період з 11.07.2021 року по 30.10.2021 року на суму 13 557,60 грн., в той час, як строк, на який надавався кредит становить 22 дні. Отже, за таких умов договору, які були погоджені сторонами, кредитор має право нараховувати відсотки за договором лише за 22 дні, починаючи з дня укладення договору. Договором визначено розмір процентів за користування кредитом в розмірі: 584,00 процентів річних, або ж 1,60 процента від суми кредиту за день користування ним, дата надання та дата повернення позики 11.07.2021 року та 02.08.2021 року. Якщо здійснити розрахунок: 22 (дні) строк користування Х 1,6 -% за кожен день користування Х 5600,00 (сума кредиту), то в грошовому виразі отримаєм 1971,20грн. В той же час, Позивачем нараховано відсотки на суму 13557,60 грн. за період з 11.07.2021 року по 30.10.2021 року, тоді, як строк, на який надавався кредит становить лише 22 днів. Виходячи з вище викладеного заборгованість Відповідача перед Позивачем за кредитним договором за № 741478260 від 11 липня 2021 року визнається в розмірі 7571,20 грн., яка склалась наступним чином: 5600,00 (основна сума кредиту), 1971,20грн. (проценти за користування кредитними коштами).

19 вересня 2025 року від представника позивача найшла відповідь на відзив у якому зазначено, що підписавши кредитний договір, позичальник надав свою згоду на сплату усіх зазначених у них платежів (процентів та винагороди), які були визначені за взаємною згодою сторін та недійсними не визнані. Відповідно до п. 4.1. Невід`ємною частиною цього Договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано Позичальнику до укладення Договору. Уклавши цей Договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на Сайті Кредитодавця: www.moneyveo.ua. Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Отже, Правила є у відкритому доступі на Сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (Первісного кредитора) за посиланням: https://moneyveo.ua/confidentiality/creditrules/ та Відповідач погодився, що ознайомився з ними (п. 4.1. Договору). Відповідно до Алгоритму дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» з метою акцепту оферти та укладення електронного договору Відповідач особисто обрав для себе суму кредиту, строк кредитування та мав змогу ознайомитися з Документ сформований в системі «Електронний суд» 19.09.2025 і умовами Договору перед його підписанням.

Нарахування відсотків за користування Кредитом відображені в наданих розрахунках ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» відбувались згідно з погодженими умовами Кредитного договору № 741478260 від 11.07.2021. Зазначив, що кредитна лінія надається строком на 22 (двадцять два) днів від дати отримання Кредиту Позичальником (далі «Дисконтний період»). У випадку надання першого Траншу не в день укладення Договору, строк дії Кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання першого траншу за Договором.(п. 1.7.) Відповідно до п.1.9. За користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування Кредитом, які нараховуються в наступному порядку: виключно на період строку визначеного в п. 1.7 Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 584,00 (п`ятсот вісімдесят чотири) процентів річних, що становить 1,60 процентів від суми Кредиту за кожний день користування ним (п. 1.9.1.), за умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах п. 1.8. Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7. Договору строку, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 583,32 (п`ятсот вісімдесят три цілих тридцять дві сотих) процентів річних, що становить 1,60 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець, за своїм вибором, може надавати Позичальнику знижки на розмір Індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в Особистому кабінеті (п. 1.9.2.). Відповідно до п. 1.15. Продовження строку Дисконтного періоду та настання відкладальних обставин, що мають наслідком продовження строку надання Кредиту, застосування Базової процентної ставки та нарахування процентів за ставкою, що застосовується після закінчення Дисконтного періоду, не є зміною істотних умов цього Договору та не потребує змін цього Договору та укладення додаткових угод до нього. Усі істотні умови Сторінка 5 із 8 Договору, в тому числі порядок продовження строку дії Договору, розмір процентних ставок та порядок їх застосування, погоджені Сторонами під час укладення цього Договору. Строк дії цього Договору обчислюється з моменту його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором та до закінчення строку надання Кредиту визначеного в п.1.2 Договору. Строк дії Договору може бути продовжено з урахуванням умов продовження строку надання Кредиту передбачених п. 1.3. та п. 1.7. Договору. У будь-якому разі зобов`язання що виникли під час дій Договору діють до повного їх виконання (п. 4.2.)

Отже, ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" та ТОВ «Таліон Плюс» здійснювало нарахування відсотків у межах строку визначених п.1.12., пунктом 4.3. кредитного договору.

23 вересня 2025 року від представника відповідача надійшло заперечення на відзив на позовну заяву у якому зазначено, що Позивачем надано заявку Відповідача на отримання грошових коштів в кредит від 11.07.2021, де чітко зазначено: сума кредиту 5600, строк кредиту 22 дні. Це умови на які погоджувався Відповідач (позичальник). Відповідачем деталізовано перехід прав вимоги за кредитним договором пред`явлених Позивачем згідно договорів факторингу.

28.11.2018. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01. В подальшому, 05.08.2020. між ТОВ «Таліон Плюс» (який набув права вимоги за попередньо вказаним договором факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018р. з додатковими угодами) та ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №05/0820-01, відповідно до якого, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, на умовах, визначених цим договором. 04.06.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу №04/06/25-Ю відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором, яка складає 19157,60 грн.

07.09.2021 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було підписано реєстр прав вимоги №150, серед яких була наявною і до відповідача на загальну суму 12 331,20 грн. (з яких 5600 грн. заборгованість по основному боргу та 6731,20 грн. заборгованість за відсотками). Таким чином, за умовами договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018., який продовжувався додатковими угодами та був чинним на час підписання реєстру прав вимоги №150 від 07.09.2021 року від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (кредитодавець відповідача) до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №741478260 від 11.07.2021., оскільки підписання реєстру права вимоги №150 відбулося 07.09.2021. року, тобто після укладення кредитного договору №741478260 від 11.07.2021. та виникнення заборгованості (яка виникла у відповідача до 07.09.2021.). Згодом, 31.12.2020. між ТзОВ «Таліон Плюс» та ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено додаткову угоду №26 від 31.12.2020. до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, що продовжила строк договору до 31.12.2021. В даній додатковій угоді договір факторингу викладено у новій редакції, проте дата його укладення залишено 28.11.2018. Також, 03.08.2021.додатковою угодою №2 до договору факторингу №05/0802-01 від 05.08.2020. між ТзОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», було продовжено строк дії договору до 31.12.2022 року включно. 30.12.2022 року додатковою угодою №3 до договору факторингу №05/0802-01 від 05.08.2020 між ТзОВ «Таліон Плюс» та ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс», було продовжено строк дії договору до 30.12.2024 року включно.31.07.2023. між ТОВ «ФК«Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс» було підписано реєстр прав вимоги №10 щодо відповідача на загальну суму 19157,60 грн. ТОВ «Таліон Плюс» продовжувало нарахування відсотків після закінчення дії кредитного договору, який укладений між первісним кредитодавцем та позичальником (розрахунок заборгованості), що є безпідставним та первісним кредитним договором не передбачено.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, але в своєму позові просив справу розглядати у його відсутності та підтримує позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про часта місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Враховуючи вищевикладене та приписи ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, які в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду.

Згідно ст. 247 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Доказами у справі встановлено, що 11 липня 2021 року між ОСОБА_1 , як боржником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», як кредитором було укладено договір кредитної лінії за № 741478260, відповідно до якого боржник погодився з усіма його істотними умовами, зокрема й умови про порядок повернення, строк повернення та оплату за користування грошовими коштами, про що власноруч поставив електронний цифровий підпис, із урахуванням вимог Закону України «Про електронну комерцію, що підтверджується наданою суду на дослідження копією договору від 11 липня 2021 року та паспортом до кредитного договору.

Право грошової вимоги за кредитним договором за номером: 741478260 від 11 липня 2021 року перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Таліон Плюс», що підтверджується договором факторингу за № 28/1118-01 від 28.11.2018 року та додатковими договорами до нього.

Право грошової вимоги за кредитним договором за № 741478260 від 11 липня 2021 року перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФК «Онлайн Фінанс»», що підтверджується договором факторингу за № 05/0820-01 від 05.08.2020 року.

Право грошової вимоги за кредитним договором за № 741478260 від 11 липня 2021 року перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», що підтверджується договором факторингу за № № 04/06/25-Ю від 04 червня 2025 року; актом прийому-передачі Реєстру боржників від 04 червня 2025 року; витягом з Реєстру боржників від 04 червня 2025 року.

Позивачем надано суду на дослідження розрахунки заборгованості за кредитним договором за номером: 741478260 від 11 липня 2021 року, надані Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», ТзОВ «Таліон Плюс» та ТзОВ «Юніт Капітал».

За нормативними правилами статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання договору не допускається.

Виходячи зі змісту статей 526, 527,530 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Разом із цим, нормою статті 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України).

За змістом статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом.

Нормою частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України акцентовано, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

При цьому, відповідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Імперативними приписами частини 2 статті 1048 Цивільного кодексу України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 Цивільного кодексу України).

Нормативними положеннями статті 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Разом із цим, кредитор надав позичальнику кредитні кошти у розмірі та на умовах, визначених кредитним договором, у повному обсязі, що доведено матеріалами справи.

Як встановлено з матеріалів справи Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» надано ОСОБА_1 кредит в сумі 5 600 гривень.

Як встановлено із наданих розрахунків заборгованості ТзОВ «Монівео швидка фінансова допомога» за кредитним договором за № 741478260 від 11 липня 2021 року, ОСОБА_1 не виконував обов`язки, тому заборгованість за тілом кредиту, в сумі 5 600 гривень.

Отже, заборгованість ОСОБА_1 , перед кредитором за тілом кредиту, залишилась непогашеною в сумі 5 600 (п`ять тисяч шістсот) гривень.

Щодо нарахування процентів за користування грошовими коштами на підставі статті 1048 Цивільного кодексу України.

Проценти відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом». Тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу.

Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина 2 статті 1050 Цивільного кодексу України).

Саме за таке благо: можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу, позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України.

Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні (правомірні) очікування щодо належного його виконання. Зокрема позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу.

Разом з цим, зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України.

Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору. Отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.

Зазначене благо виникає у позичальника саме внаслідок укладення кредитного договору. Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, себто та для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України.

За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до вимог статті 1048 Цивільного кодексу України, поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, вочевидь, порушить баланс інтересів сторін на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця.

У свою чергу, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

Для вирішення подібних спорів важливим є тлумачення умов договорів, на яких ґрунтуються вимоги кредиторів, для з`ясування того, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування. Для цього можуть братися до уваги формулювання умов про сплату процентів, їх розміщення в структурі договору, в розділах, які регулюють правомірну чи неправомірну поведінку сторін, співвідношення з іншими положеннями про відповідальність позичальника тощо.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 р. у справі №342/180/17, зазначила, що в таких випадках також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст. 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 31.10.2018 р. у справі № 202/4494/16-ц зробила висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Подібні правові висновки викладено також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 року у справі № 912/1120/16, рішенні Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 р. у справі №444/9519/12.

Як вбачається зі змісту проаналізованого судом кредитного договору за № 741478260 від 11 липня 2021 року, договірні сторони між собою узгодили суму кредиту, яка відповідно до пункту 1.3 договору складає 5600 гривень, згідно пункту 1.7 строк кредитування складає 22 днів з можливістю продовження, нарахування процентів за користування грошовими коштами відповідно до пункту 1.8 договору, становить 1.6 процента від суми кредиту за день користування ним.

Досліджуване судом зобов`язання не містить у собі умови щодо встановлення нарахування процентів як міри відповідальності позичальника у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування згідно із частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

Отже, за досліджуваних обставин справи, нарахування відсотків повинно відбуватися на загальних підставах, визначених статтею 148 Цивільного кодексу України. Тобто під час визначеного договором строку кредитування чи до моменту пред`явлення до позичальника вимоги про повернення коштів за зобов`язанням.

Крім того, з наданих суду доказів, не вбачається, що боржнику ОСОБА_1 , у відповідності до «п. 1.8. кредитного договору, де зазначено що «Сторони погодили, що встановлений в п. 1.7. Договору строк Дисконтного періоду може бути продовжено Позичальником шляхом здійснення протягом Дисконтного періоду та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови, якщо Позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена.», тобто у відповідності до порядку ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України перед судом, не доведено, що відповідачу доводилось про пролонгацію строку кредитування, зокрема, доказів складання та доведення до відповідача оновлених графіків платежів та інше.

Щодо розподілу судових витрат зі сплати судового збору.

Судом встановлено, що позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» сплатив судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві)гривні 40 копійок (а.с. 1).

Нормою частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки, ціна позову становила 19 157, 60 грн, а позовні вимоги підлягають до задоволення частково, у розмірі 7 571, 20 копійок, що складає 39,52 відсотків від ціни позову, тому суд вважає, що з відповідача: ОСОБА_1 необхідно стягнути понесені судові витрати за сплачений судовий збір за подання позовної заяви на рахунок позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», саме пропорційно до частини задоволених вимог, у сумі 957,33 грн.

Також, доказами у справі встановлено, що 05 червня 2025 року між Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» та адвокатським бюро «Тараненко та партнери» укладено договір про надання правничої (правової) допомоги за номером: 05/06/25-01. Предметом договору визначено, що адвокат приймає доручення клієнта та бере на себе зобов`язання надати клієнту правничу (правову) допомогу, а клієнт зобов`язується оплатити надані послуги з надання професійної правничої допомоги. Розмір гонорару адвоката за надання клієнту професійної правничої допомоги визначається сторонами у формі додатку до договору, який набуває чинності з дня його підписання сторонами, що підтверджується наданою суду копією такого договору.

Винагорода адвоката за надання послуг згідно цього договору визначена сторонами згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» із урахуванням складності справи, зайнятості адвоката, економічної вигоди для Клієнтата його господарської діяльності, а саме: шляхом встановлення суми гонорару за надання послуг представництва інтересів клієнта в суді у розмірі 7000 (сім тисяч) гривень 00копійок.

Адвокатом: Тараненко Артемом Ігоровичем надано належним чином та у повному обсязі Товариству з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» професійну правничу допомогу в цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з пунктом 4 частини 1статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»(далі: Закон за № 5076-VI) договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону за № 5076-VI встановлено, що представництвом є вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону за № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які варто застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, зокрема гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини 3 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини 8 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Аналогічну правову позицію виклала Велика Палата Верховного Суду у судовому рішенні від 19 лютого 2020 року (єдиний унікальний номер справи: 755/9215/15-ц).

Суд, дослідивши надані суду докази витрат на професійну правничу допомогу, приходить до переконання, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Із доказів у справі, зокрема договору про надання правничої (правової)допомоги за номером:№ 05/06/25-01від 05червня 2025року вбачається, що сторони узгодили між собою регулювання ціни договору з фіксованою ставкою надання послуг у розмірі 7 000 (сім тисяч) гривень 00 копійок.

Повно, всебічно встановивши обставини справи, здійснивши оцінку доказів з точки зору дійсності, допустимості, достатності та належності, виходячи із внутрішнього переконання, суд приходить до думки, що надані послуги професійної правничої допомоги представником позивача: адвокатом Тараненко Артемом Ігоровичем та витрати, які були понесені позивачем: Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» за надання таких послуг, належать до судових витрат, які у своїй сукупності відповідають критеріям дійсності, необхідності, розумності їх розміру, з урахуванням складності справи.

Суд вважає, що фактично понесені судові витрати відповідачем за надану професійну правничу допомогу у досліджуваній цивільній справі становлять: 7 000 (сім тисяч) гривень 00 копійок.

За таких обставин, врахувавши розмір пропорційно задоволених позовних вимог, а саме: у розмірі 39,52 %, суд вважає, що доцільно відшкодувати позивачу: Товариству з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом досліджуваного цивільного провадження за рахунок відповідача: ОСОБА_1 у розмірі 2 766, 40 грн.

На підставі статей 16, 526, 527, 530, 625, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, керуючись статтями 10, 12, 13, 81, 89, 141, 258-259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

у х в а л и в :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (місцезнаходження: м. Київ, вулиця Рогнідинська, 4а , офіс 10, ) заборгованість за договором кредитної лінії за № 741478260 від 11 липня 2021 року в розмірі 7 571 (сім тисяч п`ятсот сімдесят одну) гривню 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 957 (дев`ятсот п`ятдесят сім) гривень 33 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» витрати напрофесійну правничу допомогу в розмірі 2 766 (дві тисячі сімсот шістдесят шість) гривень 40 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийнятті постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Рахімова О.В.