ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 645/1641/23
Номер провадження 22-ц/818/3717/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Маміної О.В., Яцини В.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Шевченко В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2025 року в складі судді Мартинової О.М. по справі № 645/1641/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 23 квітня 2013 року між ПАТ «ВТБ Банк» та відповідачем укладено кредитний договір №R2В, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 100 449,00 грн зі строком повернення до 23 квітня 2020 року із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 0,01% річних.

В якості забезпечення виконання зобов`язань з приводу повернення кредитних коштів відповідачем було укладено договір застави № R2B-Z1 від 23 квітня 2013 року, згідно якого надано в приватне обтяження належний йому автотранспортний засіб: автомобіль марки - VOLKSWAGEN, модель - POLO 1.6. тип - легковий седан, 2013 року випуску, номер державної реєстрації НОМЕР_1 .

22 червня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було укладено договір відступлення прав вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 220615нв, відповідно до якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором від 23 квітня 2013 року.

29 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» укладено договір факторингу № 29/01/19-1, відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором № R2B від 23 квітня 2013 року.

У зв`язку із невиконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору у нього утворилась заборгованість у розмірі 71 674,79 грн, яку було відступлено ТОВ «ФК «Прайм Альянс». Крім того, нараховано інфляційні збитки та 3% річних, що за період з 21 квітня 2020 року по 21 квітня 2023 року становлять 34 713,20 грн та 6451,00 грн відповідно.

Просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № R2В від 23 квітня 2013 року у розмірі 112 838,99 грн і судовий збір в розмірі 2684,00 грн.

18 вересня 2023 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив залишити її без задоволення. Відзив мотивовано тим, що у період з травня 2013 року по червень 2014 року ним було здійснено дострокове повернення суми кредиту в розмірі 40 000,00 грн. У подальшому у зв`язку з початком проведення АТО на території Донецької області, де він на той час проживав, в липні-серпні 2014 року він зателефонував на гарячу лінію АТ «ВТБ Банк» з приводу подальшого погашення кредиту, та йому було повідомлено, що всі філії на тимчасово окупованих територіях не працюють, і запропоновано скористатися кредитними канікулами. У квітні-травні 2015 року йому зателефонував представник АТ «ВТБ Банк» з пропозицією дострокового погашення кредиту шляхом сплати 50% остаточної суми заборгованості, що складало 35 360,00 грн. Вказана сума була сплачена його родичами у м. Харкові у відділенні АТ «ВТБ Банк, однак чеки, листи з банку та предмет застави знаходяться на тимчасово окупованій території у м. Донецьку. Після цього через портал АТ «ВТБ Банк» та сайт Українського бюро кредитних історій він перевірив, що заборгованість за вказаним кредитним договором закрита 24 червня 2015 року, що підтверджується випискою з бюро кредитних історій. З цього часу АТ «ВТБ Банк» та позивач не зверталися до нього з письмовими вимогами про погашення кредитної заборгованості. Кредитор змінив строк виконання основного зобов`язання і був зобов`язаний пред`явити позов протягом трьох років від дати дострокового погашення остаточної суми заборгованості - 24 червня 2015 року. Тобто строк позовної давності сплив 24 червня 2018 року, ще до відступлення права вимоги. Крім того, у жовтні 2016 року він отримав довідку про взяття на облік як ВПО. Відповідно до положень ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» за невиконання чи неналежне виконання внутрішньо переміщеною особою зобов`язань за кредитним договором та/або договором позики не нараховується неустойка (штраф, пеня), не настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та процентів річних від простроченої суми, не застосовуються інші санкції майнового характеру. Також відповідно до ч.4 ст. 9 вказаного Закону відступлення (продаж, передання) права вимоги за кредитним договором та/або договором позики, позичальником за яким є внутрішньо перемішена особа, визначена частиною першою цієї статті, без згоди боржника забороняється. Він жодних згод на відступлення прав вимоги за кредитним договором не надавав.

29 вересня 2023 року через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що надана ОСОБА_1 виписка з сайту «Українське бюро кредитних історій» не може слугувати доказом відсутності заборгованості за договором № R2B від 23 квітня 2013 року, оскільки не містить інформацію про договір з таким номером. Крім того, після закриття кредиту ОСОБА_1 мав би отримати від банку довідку про відсутність заборгованості. Позивач надав усі необхідні докази, які підтверджують заборгованість відповідача, зокрема копію розрахунку, складеного банком, копії витягів з реєстрів прав вимоги, що підтверджують суму заборгованості, яка була відступлена. Позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі 23 квітня 2020 року, тож строк позовної давності не пропущений. Відступлення прав вимоги за кредитним договором щодо ОСОБА_1 відбулося без порушення норм чинного на той час законодавства, адже зміни до Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», на який він посилається, внесені лише з 06 вересня 2021 року. Крім того, ОСОБА_1 був зареєстрований та проживав у м. Донецьк, що відноситься до тимчасово окупованої території, тому не вбачалося за можливе повідомити його про відступлення права вимоги.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2025 року позовну заяву ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» заборгованість за кредитним договором № R2В від 23 квітня 2013 року в загальному розмірі 87 898,22 грн та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2090,76 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Частково задовольняючи позовні вимоги товариства суд першої інстанції виходив з того, що відповідач має непогашену заборгованість за кредитним договором, яка підлягає стягненню з нього на користь нового кредитора. Посилання відповідача на погашення заборгованості суд відхилив, оскільки у виписці з сайту «Українське бюро кредитних історій» відсутня інформація саме щодо договору № R2B від 23 квітня 2013 року. Строк позовної давності має обраховуватися з 24 квітня 2020 року, і станом на час звернення до суду з позовом не пропущений. Інфляційні збитки та 3 % річних підлягають нарахуванню за період з 24 квітня 2020 року (закінчення строку договору) по 23 лютого 2022 року (до початку воєнного стану) і складають 12 270,52 грн та 3952,91 грн відповідно, тому позов задоволено частково.

На вказане судове рішення через систему «Електронний суд» 26 травня 2025 року представник ОСОБА_1 адвокат Габор В.В. до суду апеляційної інстанції подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду скасувати та ухвалите нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю, судові витрати стягнути з позивача.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд у повній мірі не дослідив обставини, які свідчать про відсутність заборгованості за кредитним договором від 23 квітня 2013 року. Наданою відповідачем випискою з Українського бюро кредитних історій підтверджується, що кредитний договір від 23 квітня 2013 року закритий 24 червня 2015 року. Суд безпідставно не взяв до уваги вказану виписку, оскільки інформація щодо кредитного договору, яка зазначена в розділі 6 виписки, стосується кредитного договору № R2В, адже всі вихідні дані такого кредиту (дата укладення, цільове призначення, сума кредиту, позикодавець, строк кредиту) співпадають. Суд не застосував норми Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», які поширюються на спірні правовідносини, з огляду на те, що відповідач з 25 липня 2016 року є внутрішньо переміщеною особою, та станом на 14 квітня 2014 року не мав прострочення сплати платежів за кредитним договором № R2В. Оскільки відповідач не надавав жодних згод на відступлення прав вимоги за кредитним договором № R2В, то відступлення прав вимоги за таким договором суперечить положенням ст. 9-2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». У постанові Полтавського апеляційного суду від 28 березня 2023 року по справі № 185/241/20 за позовом ТОВ «ФК «Прайм Альянс» до нього про звернення стягнення на предмет застави вказано, що на нього поширюються гарантії, визначені ст. 9- 2 вказаного Закону, і відмовлено у задоволенні позову. Відповідач був позбавлений можливості вчасно надати постанову апеляційного суду, з огляду на її касаційне оскарження з боку ТОВ «ФК «Прайм Альянс», тому просив залучити її як доказ. Крім того, судом не були враховані вимоги ст. 9-2 вказаного Закону щодо не настання відповідальності у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та процентів річних від простроченої суми для особи, яка є внутрішньо переміщеною особою.

Надану разом з апеляційною скаргою копію постанови Полтавського апеляційного суду від 28 березня 2023 року по справі № 185/241/20 за позовом ТОВ «ФК «Прайм Альянс» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави колегія суддів як новий доказ не приймає на підставі ч. 3 ст. 367 ЦПК України, оскільки до суду першої інстанції відповідач її не надавав, його посилання на касаційне оскарження постанови є безпідставними, адже постанова набрала чинності 28 березня 2023 року - у день її прийняття, та у відкритті касаційного провадження відмовлено ухвалою Верховного Суду від 08 травня 2023 року, тобто ще до відкриття провадження у цій справі.

19 червня 2025 року через систему «Електронний суд» від ТОВ «ФК «Прайм Альянс» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому воно просило залишити її без задоволення. Відзив мотивовано тим, що ОСОБА_1 не було спростовано існування заборгованості за кредитним договором № R2B від 23 квітня 2013 року, не надано довідки банку про відсутність заборгованості. Доводи відповідача про те, що дані, наведені у розділі 6 виписки з Українського бюро кредитних історій, стосуються кредитного договору № R2В та доводять, що кредит за вказаним договором є закритим 24 червня 2015 року, є лише його припущеннями. Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» було доповнено статтею 9-2, на яку посилається відповідач, лише з 06 вересня 2021 року. Відступлення прав грошової вимоги за кредитним договором щодо ОСОБА_1 відбулося цілком законно, без порушення будь-яких норм чинного на той час законодавства, а відповідач безпідставно посилається на норму, яка на час зміни кредиторів не була чинною. Також не слід брати до уваги ч. 1, ч. 2 ст. 9-2 вказаного Закону, оскільки прострочення за договором було допущено до набрання нею чинності.

23 червня 2025 року через систему «Електронний суд» представник ОСОБА_1 адвокат Габор В.В. надала відповідь на відзив, в якій наголосила на тому, що з огляду на активні бойові дії за місцем проживання ОСОБА_1 , враховуючи необхідність вимушеного переселення, у відповідача не збереглися документи, які б свідчили про закриття заборгованості за кредитним договором № R2В. Крім того, ОСОБА_1 також був позбавлений можливості безпосередньо звернутися до ПАТ «ВТБ Банк» щодо отримання таких документів, оскільки ПАТ «ВТБ Банк» був українською філією російського банку ВТБ, який у 2018 році був визнаний неплатоспроможним, після чого Національний банк України ухвалив рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Щодо розповсюдження на ОСОБА_1 гарантій, які визначені Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», посилалась на подібні висновки, викладені у постанові Полтавського апеляційного суду від 28 березня 2023 року по справі № 185/241/20.

В судове засідання апеляційного суду сторони-учасники судового розгляду не з`явилися.

Судові повістки-повідомлення про розгляд справи 18 грудня 2025 року надіслані апеляційним судом на адреси учасників справи.

ТОВ «ФК «Прайм Альянс», ОСОБА_1 , його представник адвокат Габор В.В. отримали в електронних кабінетах 11 червня 2025 року (а.с. 189-191).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 23 квітня 2013 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № R2В, за умовами якого позичальник отримав кредит в сумі 100 449,00 грн, зі строком повернення кредитних коштів до 23 квітня 2020 року, із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 0,01% річних (а.с. 4-8).

Виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором забезпечується заставою транспортного засобу: автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель РOLO 1.6. тип - легковий седан, 2013 року випуску, колір - червоний, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить заставодавцю на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого ВРЕР № 2 м. Донецька при УДАІ ГУМВСУ в Донецькій області 20 квітня 2013 року.

Виплата банком ОСОБА_1 коштів у розмірі 100 499,00 грн за кредитним договором підтверджується копіями його заяви на перерахування коштів і меморіального ордеру № 25149 від 23 квітня 2013 року (а.с. 9, 11).

З розрахунку заборгованості, складеного ПАТ «ВТБ Банк», вбачається, що станом на 22 червня 2015 року ОСОБА_1 мав заборгованість за кредитним договором № R2В у розмірі 71 674,79 грн (а.с. 10).

22 червня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 220615нв, відповідно до якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло права вимоги, зокрема, до ОСОБА_1 за кредитним договором № R2В від 23 квітня 2013 року у розмірі 71 674,79 грн, що підтверджується копією реєстру прав вимоги № 1 до договору від 22 червня 2015 року (а.с. 12-15).

У подальшому 29 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» було укладено договір факторингу № 29/01/19-1, відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право вимоги за кредитними договорами, зокрема, до ОСОБА_1 за кредитним договором № R2В від 23 квітня 2013 року у розмірі 71 674,79 грн, що підтверджується копією витягу з реєстру боржників до вказаного договору (а.с. 16-19).

З наданої відповідачем виписки з кредитної історії ТОВ «Українське Бюро Кредитних Історій» станом на 03 червня 2023 року вбачається, що кредитний договір від 23 квітня 2013 року на суму 100 449,00 грн з терміном дії до 23 квітня 2020 року закритий 24 червня 2015 року, донор інформації ВТБ Банк (а.с. 64-73).

Згідно довідки від 25 липня 2016 року № ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , є внутрішньо переміщеною особою з тимчасово окупованої території, фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 (а.с. 75). З довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 18 жовтня 2017 року № 9738 вбачається, що фактичне місце проживання ОСОБА_1 як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_3 (а.с. 74).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором.

Згідно із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, припис абзацу другого частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики в разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною 2 статті 1050 ЦК України, оскільки в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 цього Кодексу, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Вказаний висновок підтримано у постановах Верховного Суду у справах № 296/10217/15-ц від 07 липня 2020 року, № 912/1120/16 від 04 лютого 2020 року, № 910/18943/20 від 27 липня 2021 року.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно із частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини 1 статті 512 ЦК України).

Згідно з частинами 1 і 2 статті 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 1 статті 514 ЦК України).

Частиною 2 статті 516 ЦК України передбачено, що якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Частиною 1 статті 517 ЦК України передбачено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Правові та організаційні засади формування і ведення кредитних історій, права суб`єктів кредитних історій та користувачів бюро кредитних історій, вимоги до захисту інформації, що складає кредитну історію, порядок утворення, діяльності та ліквідації бюро кредитних історій визначені Законом України «Про організацію формування та обігу кредитних історій».

Відповідно до статті 3 вказаного Закону кредитна історія - це сукупність інформації про юридичну або фізичну особу, що її ідентифікує, відомостей про виконання нею зобов`язань за кредитними правочинами, іншої відкритої інформації відповідно до Закону; користувач Бюро (далі - Користувач) - юридична або фізична особа - суб`єкт господарської діяльності, яка укладає кредитні правочини та відповідно до договору надає і має право отримувати інформацію, що складає кредитну історію; суб`єкт кредитної історії - будь-яка юридична або фізична особа, яка звернулася до користувача з метою укладення кредитного правочину або вже уклала кредитний правочин та щодо якої формується кредитна історія.

У частині 1 статті 5 вказаного Закону зазначено, що джерелами формування кредитних історій, зокрема, є відомості, що надаються користувачем до бюро за письмовою згодою суб`єкта кредитної історії відповідно до цього Закону.

Заперечуючи проти позовних вимог ТОВ «ФК «Прайм Альянс» ОСОБА_1 посилався, зокрема, на те, що ним погашено заборгованість за кредитним договором № R2В від 23 квітня 2013 року на умовах, визначених ПАТ «ВТБ Банк», що підтверджується даними з бюро кредитних історій.

Відхиляючи такі доводи відповідача, суд першої інстанції виходив із того, що надана ним на підтвердження своїх заперечень виписка із кредитної історії не містить інформації саме за кредитним договором № R2В від 23 квітня 2013 року, а тому відсутні підстави приймати таку інформацію до уваги.

Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції.

У пункті 9.1. кредитного договору № R2В від 23 квітня 2013 року зазначено, що ОСОБА_1 надає банку згоду на внесення інформації щодо зобов`язань позичальника в базу даних кредитних історій (а.с. 7 зворот).

З наданої ОСОБА_1 виписки з кредитної історії станом на 03 червня 2023 року вбачається, що кредитний договір від 23 квітня 2013 року на суму 100 449,00 грн з терміном дії до 23 квітня 2020 року закритий 24 червня 2015 року, інформація від ВТБ Банк (а.с. 68).

Хоча у виписці з кредитної історії дійсно не відображено номер та дату кредитного договору, проте у ній вказані інші параметри, які ідентифікують правочин (тип кредитний договір на придбання автомобіля, дата видачі 23 квітня 2013 року, сума та валюта кредиту 100 449,00 грн, термін дії до 23 квітня 2020 року, кредитор ВТБ Банк), що співпадають із виниклими відносинами за кредитним договором від № R2В від 23 квітня 2013 року.

Крім того, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що в базі і виписці відсутні такі графи як номер та дата договору, відповідно, таку інформацію у них і не відображено.

При цьому виписка з кредитної історії не містить інформації щодо наявності інших укладених між ОСОБА_1 та ПАТ «ВТБ «Банк» кредитних договорів, окрім одного договору, відомості стосовно якого збігаються із договором № R2В від 23 квітня 2013 року, тобто відсутні підстави вважати, що зазначена інформація стосується іншого зобов`язання, ніж те, про яке зазначає відповідач.

Аналогічні висновки щодо тлумачення змісту виписки з бюро кредитних історій висловлено у постанові Верховного Суду від 27 вересня 2023 року у справі № 127/6777/22.

Зважаючи на викладене, оскільки ОСОБА_1 , що перебував на тимчасово окупованій території у м. Донецьку, не було відомо про заміну кредитора, а первісним кредитором ПАТ «ВТБ «Банк» прийнято від нього виконання на узгоджених ними умовах, після чого передано до бюро кредитних історій інформацію про закриття кредитного договору 24 червня 2015 року, та згідно виписки з кредитної історії станом на 2023 рік заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від 23 квітня 2013 року складає 0 грн, підстав для стягнення з нього заборгованості за цим договором і нарахування 3% річних та інфляційних втрат колегія суддів не вбачає.

Відсутність довідки банку про погашення заборгованості вищевказаних висновків не спростовує, з огляду на перебування відповідача на тимчасово окупованій території до 25 липня 2016 року, та відкликання банківської ліцензії і ліквідацію ПАТ «ВТБ «Банк» з 18 грудня 2018 року.

Отже, позовні вимоги ТОВ «ФК «Прайм Альянс» є необґрунтованими.

Водночас, у зв`язку з відсутністю у відповідача заборгованості за вказаним кредитним договором з 24 червня 2015 року його посилання на ст. 9-2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», що набрала чинності значно пізніше - 06 вересня 2021 року, а також на пропуск строку позовної давності, що застосовується лише до обґрунтованих позовних вимог, колегія суддів не бере до уваги.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового судового рішення про відмову у задоволенні позову ТОВ «ФК «Прайм Альянс».

Відповідно до частин 1, 6, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 10 червня 2025 року звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду, отже у зв`язку з її задоволенням з ТОВ «ФК «Прайм Альянс» на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 220,80 грн (2684,00 х 150% х 0,8).

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» (, адреса: м. Київ, вул. Січових Стрільців, 77) на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3220 (три тисячі двісті двадцять) грн 80 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 22 грудня 2025 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.В. Маміна

В.Б. Яцина