КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №759/1063/25 Головуючий у суді І інстанції: Ключник А.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Болотова Є.В., Музичко С.Г.,

секретар судового засідання: Янчук І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Малиновської Анни Борисівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 08 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Вишневої міської ради Бучанського району Київської області про визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

31.12.2024 року позивач звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Вишневої міської ради Бучанського району Київської області про визначення місця проживання дитини, у якому просив суд визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Позов обґрунтовано тим, що 12.06.2021 року між позивачем ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_1 було укладено шлюб, який був зареєстрований Київським відділом державної реєстрації шлюбів Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 745, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серія НОМЕР_2 .

Сторони спільно мають доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 12.10.2022 року складено відповідний актовий запис, що підтверджується свідоцтвом про народження, серія НОМЕР_3 .

Спільне життя між позивачем та відповідачем поступово погіршувалося, що в подальшому призвело до припинення шлюбних відносин.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києві по справі №759/2220/24 від 04 березня 2024 року шлюб між сторонами розірвано.

Позивач, ОСОБА_2 винаймає житло, а отже фактично позивач разом із своєю донькою ОСОБА_3 проживають в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . У доньки в даній квартирі є окреме дитяче ліжко, речі, одяг, багато іграшок тощо. Квартира облаштована всім необхідним для комфортного проживання дитини.

ОСОБА_2 має офіційне місце роботи, з 06 грудня 2021 року і по теперішній час працює на посаді фахівця з продажу у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Метінвест СМЦ».

З 07.12.2022 року по 03.10.2025 року включно ОСОБА_2 знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, що підтверджується розпорядженням № від 07.12.2022 року. У зв`язку із вищевикладеним, у позивача постало питання щодо встановлення місця проживання спільної малолітньої дитини, адже вона не має на меті чинити перешкоди у спілкуванні дитини з батьком, проте бажає захистити права та інтереси своєї доньки.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 08 вересня 2025 року позов задоволено.

Визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір по справі у розмірі 1211 грн 20 коп..

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, адвокат Малиновська А.Б., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що суд першої інстанції необ`єктивно оцінив висновок органу опіки та піклування. Вважає, що суд першої інстанції не проаналізував зміст висновку, а лише використав його резолютивну частину.

У висновку органу опіки та піклування не вказано, які саме обставини мали істотне значення для органу опіки, які саме права і законні інтереси дитини було порушено і підлягали захисту, яка особа допустила порушення прав і законних інтересів дитини.

У висновку не враховано та не відображено активну участь батька - ОСОБА_5 у житті доньки. Незважаючи на те, що дитина проживає з матір`ю, батько протягом усього часу регулярно спілкується з донькою, неодноразово брав участь у медичних візитах дитини, надає матеріальну підтримку, бере участь у догляді та вихованні дитини у межах своїх можливостей, з урахуванням домовленостей між сторонами. Така участь є стабільною, послідовною та свідомою.

У висновку відсутня оцінка емоційного, психологічного та виховного зв`язку дитини з батьком. На переконання апелянта, це є істотним недоліком, оскільки, при вирішенні спорів щодо місця проживання дитини важливо враховувати не лише побутові умови, а й сталість, емоційну прив`язаність та залученість батьків у життя дитини.

Вважає висновок органу опіки та піклування неповним та необгрунтованим, а висновки працівників цього органу невмотивованими та однобічними. А суд першої інстанції проігнорував позицію батька дитини як учасника спору стосовно висновку органу опіки та піклування, допустивши необ`єктивну оцінку цього документа і обґрунтувавши судове рішення саме цим документом.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги зазначав також те, що до позовної заяви позивачем не додано доказів на підтвердження обставин і фактів, викладених в позові, щодо вчинення відповідачем домашнього насильства відносно позивачки в присутності дитини.

При підготовці відзиву на позовну заяву адвокатом Малиновською А.Б., представником відповідача, проаналізовано єдиний реєстр судових рішень на предмет наявності адміністративних/кримінальних справ чи судових рішень щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної чи кримінальної відповідальності за вчинення домашнього насильства. Інформації знайдено не було.

На адвокатський запит отримано відповідь Головного управління Національної поліції у м.Києві № 14191-2025 від 15.01.2025 року, що дзвінки та повідомлення щодо вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства стосовно ОСОБА_6 на спецлінію «102» Головного управління Національної поліції у м. Києві не надходили та не зареєстровані. Кримінальні провадження, розпочаті за фактом вчинення ОСОБА_1 кримінального проступку, передбаченого ст. 126-1 КК України, не реєструвались.

Отже, відповідач довів, що позивачка надала суду першої інстанції неправдиву інформацію та/або намагалась ввести суд в оману.

Вважає, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про задоволення позову про визначення місця проживання дитини разом із матір`ю, оскільки позивачка не довела, що її права порушені, а відповідно до вимог частини першої статті 4 ЦПК України та частини першої статті 15 ЦК України до суду особа має право звернутися, якщо її права порушені, невизнані або оспорюються. Жодну із цих дій відповідач не вчиняв, навпаки, ще в підготовчому провадженні висказав свою згоду з тим, що донька проживає разом з матір`ю, запевнив суд про відсутність заперечень з його боку щодо проживання дитини разом з матір`ю.

Цей спір щодо місця проживання дитини був ініційований матір`ю, з якою дитина і так фактично проживала і продовжує проживати. Батько дитини не вимагав та не вимагає зміни місця проживання дочки, а у справі відсутні докази того, що мати дитини забороняє батьку бачитися з дитиною.

07 листопада 2025 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника позивача - адвоката Воронко В.В., просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

16 грудня 2025 року до Київського апеляційного суду надійшло клопотання від представника ОСОБА_1 - адвоката Малиновської А.Б., в якому просила розглянути апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 08.09.2025 року за відсутності апелянта ОСОБА_1 та його представника адвоката Малиновської А.Б.. Вимоги апеляційної скарги підтримала.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, врахувавши конкретні обставини по справі та виходячи з інтересів малолітньої дитини, суд першої інстанції прийшов до висновку про доцільність визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю - ОСОБА_2 ..

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч.ч 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Відповідно до частини першої статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо визначення місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 листопада 2021 року в справі № 754/16535/19 вказано, що «під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.

Встановлено, що 12.06.2021 року між позивачем, ОСОБА_4 та відповідачем, ОСОБА_1 було укладено шлюб, який був зареєстрований Київським відділом державної реєстрації шлюбів Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 745, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серія НОМЕР_2 .

У сторін ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася донька - ОСОБА_3 , про що 12.10.2022 складено відповідний актовий запис, що підтверджується свідоцтвом про народження, серія НОМЕР_3 .

Спільне життя між позивачем та відповідачем поступово погіршувалося, що в подальшому призвело до припинення шлюбних відносин.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києві по справі №759/2220/24 від 04 березня 2024 року шлюб між сторонами розірвано.

З 07.12.2022 року по 03.10.2025 року включно ОСОБА_2 знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, що підтверджується розпорядженням № від 07.12.2022 року.

У позивача постало питання щодо встановлення місця проживання спільної малолітньої дитини, адже вона не має на меті чинити перешкоди у спілкуванні дитини з батьком, проте бажає захистити права та інтереси своєї доньки.

В матеріалах справи міститься висновок органу опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Вишневої міської ради Бучанського району Київської області від 25.04.2025 року №3/02-1472 (а.с. 163-165 том 1).

Зі змісту вказаного висновку органу опіки та піклування встановлено, що спеціалістом Служби у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради Бучанського району Київської області 14 квітня 2025 року був складений акт обстеження умов проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . В ході обстеження було встановлено, що малолітня дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає з матір`ю - ОСОБА_2 та бабусею ОСОБА_7 в орендованій двокімнатній квартирі. Умови проживання добрі, в квартирі чисто і охайно. Квартира облаштована меблями та побутовою технікою. Дитина разом з матір`ю проживає в окремій кімнаті, яка облаштована меблями для сну та зберігання одягу, в дитині є одяг в достатній кількості та розвиваючі книги та іграшки. Стосунки в сім`ї довірливі, лагідні, родинні, люблячі. Мати - ОСОБА_2 належним чином виконує батьківські обов`язки відносно доньки, дитина всебічно розвинена, гарно розмовляє, знає вірші, пісні, рахує, дотримується правил поведінки.

Фахівцем Центру надання соціальних послуг Вишневої міської ради Бучанського району Київської області 14 квітня 2025 року було складено висновок оцінки потреб сім`ї. За результатами оцінювання потреб з`ясовано, що в сім`ї ОСОБА_2 наявні ознаки складних життєвих обставин. Потреби дитини задовольняються. Батьківський потенціал належний. Вплив факторів сім`ї та середовища сприятливий.

Мати - ОСОБА_2 турбується про здоров`я своєї дитини, вона уклала декларацію з ОСОБА_8 лікарем-педіатром ТОВ «Система - якість життя» про надання первинної медичної допомоги малолітній дитині ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно декларації 0001-ЕКК11-7РА0.

ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_1 з травня 2024 року працює в ТОВ «ІБК Енергокапітал». Обіймає посаду начальника відділу приєднання до електричних мереж. Згідно характеристики № 141/07/24/ЕК від 22.07.2024 року ОСОБА_1 за період роботи зарекомендував себе як відповідальний і дисциплінований працівник та кваліфікований фахівець, який може проявляти ініціативу і прийняти правильне рішення в питаннях, що стосується його професійної діяльності і знаходиться і межах компетенції. Ділові якості проявляє на вищому рівні, постійно прагне до самовдосконалення. За характером спокійний та врівноважений. В колективі користується повагою та авторитетом, взаємовідносин з колективом має хороші, дотримується корпоративних прав і норм. Згідно довідки від 14 квітня 2025 року № ЕК00-000002, виданої директором ТОВ «ІБК Енергокапітал», дохід ОСОБА_1 за період з 01 січня 2025 року по 31 березня 2025 року становить 68 400 грн.

Згідно листа від 09 квітня 2025 року № 40-714, виданого службою у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, працівниками служби були обстежені умови проживання ОСОБА_1 .. В ході обстеження було з`ясовано, що батько з січня 2025 року проживає в орендованій однокімнатній квартирі, умови проживання задовільні. В квартирі наявні необхідні меблі та побутова техніка. В кімнаті є меблева стінка, розкладний диван, письмовий та комп`ютерний стіл, дитяче ліжко. Для перебування дитини створені умови.

Відповідно до висновку Органу опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Вишневої міської ради Бучанського району Київської області від 25.04.2025 року №3/02-1472 відповідний орган рекомендує визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_2 .

З урахуванням викладеного, врахувавши інтереси дитини, які переважають над інтересами батьків, встановивши, що для забезпечення інтересів малолітньої дитини ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) саме визначення місця проживання дитини із матір`ю відповідатиме її інтересам, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції під час ухвалення рішення врахував висновок органу опіки та піклування, однак не врахував самого змісту, в якому зокрема зазначено, що в сім`ї ОСОБА_2 наявні ознаки складних життєвих обставин, проте не вказано, які саме складні життєві обставини було виявлено фахівцем, яким чином їх було оцінено та прийнято до уваги, суд апеляційної інстанції зазначені доводи відхиляє, оскільки окрім зазначених фахівцем центру надання соціальних послуг про наявність у позивачки ознак складних життєвих обставин, вказано, що потреби дитини задовольняються та батьківський потенціал належний, що є пріоритетною обставиною для вирішення даного спору.

Доводи апеляційної скарги про те, що у висновку органу опіки та піклування відсутня оцінка емоційного, психологічного та виховного зв`язку дитини з батьком, що на переконання апелянта вказує на неповноту такого висновку, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки вони не узгоджуються з положенням ст. 19 СК України.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Таким чином, апелянт не довів порушення процедури складання висновку органу опіки та піклування.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідач не був позбавлений можливості надати суду інші докази на спростування заявлених позовних вимоги, зокрема (але не виключно) аналіз висновків практичного психолога, які б підтвердили більшу прихильність дитини до батька та бажання проживати саме з ним. Однак таких доказів не було надано суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач довів, що позивачка надала суду першої інстанції неправдиву інформацію та/або намагалась ввести суд в оману, з приводу того, що відповідач вчиняв відносно неї домашнє насильство в присутності дитини, і тому дитина потребує захисту прав, однак це спростовується зокрема відповідями Головного управління Національної поліції у м. Києві та Головного управління Національної поліції у Київській області в яких зазначено, що дзвінки та повідомлення щодо вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства стосовно ОСОБА_6 на спецлінію «102» не надходили та не зареєстровані, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки дані обставини не впливають на правильність висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для визначення місця проживання дитини разом із матір`ю, оскільки це не перешкоджає ОСОБА_1 , як батьку дитини, належним чином виконувати покладені на нього батьківських обов`язки.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував, що ще до звернення ОСОБА_2 до суду з цим позовом сторони, які проживають окремо, фактично дійшли згоди про те, що малолітня дочка проживатиме разом з матір`ю, що також підтверджено відповідачем, який ніколи не просив змінювати місце проживання дитини, а тому права позивачки не порушені та відсутній спір між сторонами про місце проживання дитини, суд апеляційної інстанції відхиляє та враховує правові висновки Верховного Суду у подібних правовідносинах.

Так, у постанові від 29 листопада 2023 року у справі № 757/555/22 (провадження № 61-10724св23) Верховний Суд зазначив, що саме собою пред`явлення позову про визначення місця проживання дитини з матір`ю та подальше оскарження відповідачем рішення про задоволення цього позову в апеляційному порядку дає підстави для висновку, що між сторонами наявні неврегульовані питання щодо визначення місця проживання дитини.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні, не спростовують.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог а вірно застосував до правовідносин, що виникли між сторонами положення ст.ст.141, 150, 161 СК України.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Малиновської Анни Борисівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 08 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено «22» грудня 2025 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді Є.В. Болотов

С.Г. Музичко