Справа №551/1028/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" грудня 2025 р. селище Шишаки Полтавської області

Шишацький районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Вергун Н.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю « Споживчий центр » до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

28 жовтня 2025 року Кузьменко М.В., який на підставі довіреності діє в інтересах ТОВ « Споживчий центр », звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 23.11.2024-100001173 від 23 листопада 2024 року у розмірі 16 390 грн. 00 коп., а також судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп.

Позов мотивовано тим, що 23 листопада 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» і ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 23.11.2024-100001173. Відповідно до умов Договору ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 11 000 грн. 00 коп., строком на 70 днів. ОСОБА_1 не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого допустила заборгованість, яка становить 16 390 грн. 00 коп., що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 11 000 грн. 00 коп., по процентам в розмірі 3 080 грн. 00 коп., неустойки у розмірі 2 310 грн. 00 коп., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Тому, позивач змушений звернутись до суду.

Ухвалою суду від 04 листопада 2025 року позовну заяву ТОВ « Споживчий центр » до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито, її розгляд ухвалено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, до відому яких доведено, що розгляд справи відбудеться у письмовому провадженні о 08 год. 30 хв. 02 грудня 2025 року ( а.с. 41 ).

Ухвалою суду від 02 грудня 2025 року розгляд справи відкладено до 08 год. 30 хв. 16 грудня 2025 року ( а.с. 45 ).

Сторони належним чином повідомлені про місце, дату та час розгляду справи ( а.с. 43 44, 47 50 ).

Відповідач відзив на позов не надала.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позову про стягнення заборгованості за кредитним договором, підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цього Кодексу.

Судом встановлено, що 23 листопада 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 23.11.2024-100001173, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 11 000 грн. 00 коп., строком на 70 днів, дата повернення кредиту 31 січня 2025 року, з процентною ставкою 1 % за 1 день користування кредитом на строк дії кредиту, денна процентна ставка 0,8%, неустойка у розмірі 165 грн. 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання чи неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконання/ неналежного виконання зобов`язання.

Згідно п. 3.1. договору, За цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати Кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти, комісію.

Пунктом 3.2. договору встановлено, що Кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до п. 4.1 договору, Кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання Позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4149-43XX-XXXX-6986 ( а.с. 23 - 32 ).

Згідно з положеннями частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Судом встановлено, що кредитний договір № 23.11.2024-100001173 від 23 листопада 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, а саме прийняття позичальником пропозиції кредитора про укладення кредитного договору (оферти).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року № 675-VIII.

Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3Закону України «Про електронну комерцію » електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Верховний Суд, зокрема, у постанові від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19 зазначає, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про те, що кредитний договір № 23.11.2024-100001173 від 23 листопада 2024 року підписаний відповідачем відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», тим самим останній акцептував пропозицію позивача та уклав кредитний договір шляхом введення одноразового ідентифікатора на сайті ТОВ «Споживчий центр», який отримав на свій мобільний телефон.

Отже, між сторонами було укладено письмовий правочин за допомогою електронного засобу зв`язку; договір підписаний його сторонами з використанням одноразового ідентифікатора, який став законною підставою на вчинення передбачених цими документами дій. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії задля виникнення, припинення або зміни цивільних прав та обов`язків.

Доказів повного визнання кредитного договору недійсними суду не надано, як і не надано доказів на спростування факту його підписання відповідачем.

Так, відповідно до пропозиції укладання кредитного договору від 23 листопада 2024 року кредитор надає позичальнику кредит на наступних умовах: загальна сума кредиту: 11 000 грн. 00 коп., строком на 70 днів. ОСОБА_1 не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання внаслідок чого допустила заборгованість, яка становить 16 390 грн. 00 коп., що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 11 000 грн. 00 коп., по процентам в розмірі 3 080 грн. 00 коп., неустойки у розмірі 2 310 грн. 00 коп. ( а.с. 10 ).

Позивач ТОВ «Споживчий центр» виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти у сумі обумовленій Договором, що підтверджується інформацією ТОВ « Універсальні платіжні рішення » від 21 жовтня 2025 року ( а.с. 9 ).

Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Що стосується стягнення неустойки у розмірі 2 310 грн. 00 коп. суд зазначає наступне.

Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Загальновизнаним є факт, що Законом України від 24.02.2022 року №2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, яким у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово був продовжений та продовжує діяти на час розгляду справи.

Таким чином, оскільки кредитний договір № 23.11.2025-100001173 був укладений сторонами 23 листопада 2024 року, тобто в період дії в Україні воєнного стану, то нарахована позивачем неустойка у розмірі 2 310 грн. 00 коп. не може бути стягнута із відповідача, оскільки відповідач нормою закону звільнений від обов`язку такої сплати. Нарахована неустойка підлягає списанню позивачем.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту у розмірі 11 000 грн. 00 коп. і процентам у розмірі 3 080 грн. 00 коп., що разом складає 14 080 грн. 00 коп.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом задоволено позовні вимоги у розмірі 14 080 грн. 00 коп., а отже з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 2 081 грн. 08 коп., виходячи з наступного розрахунку ( 14080х100:16390=85,91%, 85,91х2422,40:100 = 2 081 грн. 08 коп.)

Керуючись ст. ст. 261, 526, 530, 635, 1048, 1049, 1050, 1054, 1082 ЦК України, ст. ст.10,12,76,77,81,89,141,265,354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за Кредитним договором № 23.11.2024-100001173 від 23 листопада 2024 року у розмірі 14 080 грн. 00 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» 2 081 грн. 08 коп. у рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Полтавського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», адреса місцезнаходження: 01132, м. Київ, вул. Саксаганського, буд.133-А, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Головуючий суддя: