Справа № 264/6798/21
Провадження № 2-зз/203/22/2025
УХВАЛА

19.12.2025 року Центральний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Єдаменко С.В.,

при секретарі Пархоменко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі заяву відповідача ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі № 264/6798/21,

встановив:

Згідно розпорядження Голови Верховного Суду № 1/0/9-22 від 06.03.2022 року територіальна підсудність судових справ Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області була змінена та визначена за Кіровським районним судом м. Дніпропетровська (наразі Центральний районний суд міста Дніпра).

В провадженні Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна.

Ухвалою судді Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 листопада 2021 року була частково задоволена заява ОСОБА_2 про забезпечення позову, накладено арешт на транспортний засіб «Toyota Camry», 2018 року випуску, об`єм двигуна 2494 куб.кв., загальний легковий седан, VIN-код - НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 .

09 грудня 2025 року через канцелярію суду відповідачем ОСОБА_1 була подана заява про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою судді Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 листопада 2021 року по вказаній вище справі.

Сторони по справі в судове засідання не з`явились, тому згідно з приписами ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснювався судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Ухвалою судді Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 листопада 2021 року у цивільній справі № 264/6798/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна було частково задоволено заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову, накладено арешт на транспортний засіб «Toyota Camry», 2018 року випуску, об`єм двигуна 2494 куб.кв., загальний легковий седан, VIN-код - НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 .

В рамках вищевказаної справи № 264/6798/21 спір по суті не був вирішений через початок бойових дій та окупацію м. Маріуполь.

Згідно «Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року № 309, вбачається, що до вказаного переліку тимчасово окупованих територій включено всю територію Маріупольського району.

У відповідності до ч.7 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та згідно розпорядження Голови Верховного Суду № 1/0/9-22 від 06.03.2022 року територіальна підсудність судових справ Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області була змінена та визначена за Кіровським районним судом м. Дніпропетровська (наразі Центральний районний суд міста Дніпра).

За даними канцелярії Центрального районного суду міста Дніпра цивільна справа № 264/6798/21 з Іллічівського районного суду м. Маріуполя до Центрального районного суду міста Дніпра не передавалась.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі, з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Приписами ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS N 005 та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до вимог ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з вимогами ст.13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому ЄСПЛ у своєму рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Також ЄСПЛ у своєму рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні ЄСПЛ у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. Крім того, при вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» від 17 липня 2008 року Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Разом із тим, у постанові Верховного суду України від 25 травня 2016 року зазначено, що забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Метою забезпечення позову, згідно із вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Приписами п.10 постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» визначено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

За змістом ст.ст.149-153 ЦПК України забезпечення позову це заходи, які вживаються судом для охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання можливого прийнятого за його позовом позитивного рішення.

Відповідно до ч.1 ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Згідно ч.ч.7, 8 ст.158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

З огляду на викладене, враховуючи те, що цивільна справа в рамках якої було застосовано забезпечення позовних вимог по суті так і не була розглянута через початок бойових дій та окупацію м. Маріуполь, та залишилася на тимчасово окупованій території, керуючись принципом верховенства права та непорушності права власності, суд дійшов переконливого висновку про необхідність задоволення заяви відповідача ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.158, 247, 258-260, 353 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі № 264/6798/21 задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову у цивільній справі № 264/698/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна, накладені ухвалою судді Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 листопада 2021 року, у вигляді арешту на транспортний засіб «Toyota Camry», 2018 року випуску, об`єм двигуна 2494 куб.кв., загальний легковий седан, VIN-код - НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 .

Ухвала набуває законної сили в порядку, визначеному ч.12 ст.153, ст.261 ЦПК України. Оскарження ухвали в апеляційному порядку зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її підписання.

Суддя С.В. Єдаменко