Справа № 674/742/22
Провадження № 2/674/15/25
РІШЕННЯ

іменем України

18 грудня 2025 року м.Дунаївці

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області

в складі: судді Посунько Г.А.

секретаря судового засідання Сисак К.М.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дунаївці Кам`янець-Подільського району Хмельницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в :

29 червня 2022 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Позивач ОСОБА_4 посилається в обґрунтування своїх позовних вимог на те, що з 28 квітня 2016 року по 17 червня 2019 року вона та відповідач ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Судовим наказом № 674/187/19 від 04 березня 2019 року, виданим Дунаєвецьким районним судом Хмельницької області, з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_4 щомісячно стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_5 в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 06 лютого 2019 року до досягнення дитиною повноліття. Позивач стверджує, що на даний час виникли обставини для зміни способу стягнення аліментів на утримання дитини. Так, син подорослішав та потребує додаткових витрат на придбання одягу, продуктів харчування, задоволення інших потреб для забезпечення його гармонійного розвитку. На підставі викладеного позивач ОСОБА_4 просить суд змінити спосіб стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина з твердої грошової суми в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

05 липня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, учасникам справи встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень та пояснень.

04 серпня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

19 серпня 2022 року від відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив, яким він заперечив проти позову.

Свої заперечення відповідач ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що крім неповнолітнього сина ОСОБА_6 він має ще неповнолітню дочку, на утримання якої теж сплачує аліменти. Позивач ОСОБА_4 працює і отримує прибуток, а він - проходить військову службу. За таких обставин відповідач вважає, що з моменту видачі судового наказу матеріальне становище позивача покращилось, а його - не покращилось: він як сплачував аліменти ще на одну дитину - так і сплачує, як служив простим солдатом - так і служить. На підставі викладеного відповідач ОСОБА_3 просить суд відмовити в задоволенні позову.

19 серпня 2022 року від відповідача ОСОБА_3 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, оскільки він перебуває на військовій службі у складі Збройних Сил України, переведених на воєнний стан.

08 вересня 2022 року зупинено провадження в даній цивільній справі на підставі п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України до припинення перебування відповідача ОСОБА_3 у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.

14 березня 2024 року судом направлено запит ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо надання інформації про проходження відповідачем ОСОБА_3 військової служби в особливий період.

03 квітня 2024 року від ІНФОРМАЦІЯ_3 надійшов інформаційний лист № 2437 від 20 березня 2024 року, з якого вбачається, що відповідач ОСОБА_3 на військову службу за загальною мобілізацією не призивався, на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 не перебуває.

04 квітня 2024 року судом направлено відповідачу ОСОБА_3 лист, яким відповідачу запропоновано надати в строк до 30 квітня 2024 року документи, що підтверджують його перебування у складі Збройний Сил України. При цьому суд повідомив відповідача ОСОБА_3 , що у разі неотримання судом відповідних документів, провадження в цивільній справі № 674/742/22 буде поновлено, справа буде розглянута відповідно до положень Цивільного процесуального кодексу України.

16 квітня 2024 року від відповідача ОСОБА_3 надійшли документи, що підтверджують його перебування у складі Збройний Сил України. При цьому відповідач ОСОБА_3 повідомив, що з 29 січня 2019 року він проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

18 квітня 2024 року судом направлено запит військовій частині НОМЕР_1 щодо надання інформації про проходження відповідачем ОСОБА_3 військової служби в особливий період.

31 травня 2024 року від військової частини НОМЕР_1 надійшов інформаційний лист № 632/3/470 від 14 травня 2024 року, з якого вбачається, що з 29 січня 2019 року відповідач ОСОБА_3 призваний на військову службу за загальною мобілізацією у військову частину НОМЕР_1 .

08 серпня 2025 року судом направлено відповідачу ОСОБА_3 лист, яким відповідачу запропоновано надати в строк до 29 серпня 2025 року документи, що підтверджують його перебування у складі Збройний Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан і виконує бойові завдання у зоні бойових дій. При цьому суд повідомив відповідача ОСОБА_3 , що у разі неотримання судом відповідних документів, провадження в цивільній справі № 674/742/22 буде поновлено, справа буде розглянута відповідно до положень Цивільного процесуального кодексу України.

11 серпня 2025 року відповідач ОСОБА_3 отримав лист суду.

В строк, встановлений судом, від відповідача ОСОБА_3 жодних документів не надійшло.

23 жовтня 2025 року поновлено провадження у справі та призначено судове засідання.

24 листопада 2025 року від відповідача ОСОБА_3 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України, оскільки він перебуває на військовій службі у складі Збройних Сил України, переведених на воєнний стан.

25 листопада 2025 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_3 про зупинення провадження у справі.

25 листопада 2025 року уточнено особу позивача: належним позивачем у справі слід вважати ОСОБА_1 .

Так, 12 жовтня 2022 року позивач ОСОБА_4 уклала шлюб з ОСОБА_7 , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) складено відповідний актовий запис про шлюб № 2230 від 12 жовтня 2022 року. Після державної реєстрації шлюбу позивач ОСОБА_4 змінила своє прізвище на прізвище чоловіка - " ОСОБА_8 ". 27 жовтня 2022 року позивач отримала паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_1 .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позов.

В судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином - причин своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини

та визначив відповідно до них правовідносини.

З 28 квітня 2016 року по 17 червня 2019 року позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судовим наказом № 674/187/19 від 04 березня 2019 року, виданим Дунаєвецьким районним судом Хмельницької області, з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 щомісячно стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_5 в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 06 лютого 2019 року до досягнення дитиною повноліття.

Судовий наказ набрав законної сили 04 березня 2019 року.

Згідно ч.4 ст.273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Охорона дитинства в Україні є стратегічним загальнонаціональним пріоритетом і має метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні. Державна політика у цій сфері ґрунтується на забезпеченні найкращих інтересів дитини.

Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається з Закону України "Про охорону дитинства", а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.

Завданням законодавства про охорону дитинства є розширення соціально-правових гарантій дітей, забезпечення фізичного, інтелектуального, культурного розвитку молодого покоління, створення соціально-економічних і правових інститутів з метою захисту прав та законних інтересів дитини в Україні.

Згідно ст.18 Конвенції ООН про права дитини - держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ч.1, ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини - держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч.1 ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" к ожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно ч.2 ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" б атьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ч.1 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" в иховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ч.1 ст.180 СК України б атьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст.181 СК України з а рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно ч.1 ст.182 СК України п ри визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст.182 СК України р озмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ч.5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Згідно ч.1 ст.192 СК України р озмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

В постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 та в постанові Верховного Суду від 12 січня 2022 року в справі № 545/3115/19 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").

В судовому засіданні встановлено, що після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, змінився матеріальний стан одержувача аліментів.

Так, неповнолітній ОСОБА_5 , подорослішавши, потребує додаткових витрат на придбання одягу, продуктів харчування, задоволення інших потреб для забезпечення його гармонійного розвитку.

Ті обставини, що з віком потреби дитини зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат на її утримання, забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та дозвілля дитини є загальновідомими.

Відтак, матеріальний стан позивача погіршився у зв`язку із збільшенням витрат на утримання неповнолітнього сина.

Позивач ОСОБА_1 категорично наполягає на тому, щоб розмір аліментів був визначений у частці від доходу платника аліментів, а не в твердій грошовій сумі.

Відповідно до положень ч.3 ст.181 СК України спосіб стягнення аліментів обирається тим з батьків, разом з яким проживає дитина, та може бути зміненим виключно за позовом одержувача аліментів.

Суд критично оцінює пояснення відповідача ОСОБА_3 про те, що матеріальний стан позивача не погіршився, а покращився, оскільки ці пояснення повністю спростовуються доказами, які були надані позивачем та були досліджені в судовому засіданні.

За таких обставин суд вважає, що позивач ОСОБА_1 має достатньо правових підстав для звернення з позовом про зміну способу стягнення аліментів.

При вирішенні даної цивільної справи суд враховує, що відповідач ОСОБА_3 , крім неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має ще неповнолітню дочку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Судовим наказом № 686/2489/18 від 01 лютого 2018 року, виданим Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області, з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 щомісячно стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_9 в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Наявність у відповідача ОСОБА_3 обов`язку щодо утримання ще однієї дитини не може бути безумовною підставою для визначення другій дитині аліментів у розмірі меншому, ніж стягуються на першу дитину. Батьки не мають компенсувати зменшення виплат на дитину за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Дитина від нового шлюбу не повинна бути звужена у своїх правах через наявність у платника на утриманні іншої дитини.

Крім того, відповідач ОСОБА_3 , заперечуючи проти позову, не надав суду жодних доказів про те, що він не має можливості сплачувати аліменти на утримання свого неповнолітнього сина ОСОБА_5 у розмірі, про який просить позивач.

Враховуючи викладене та найкращі інтереси неповнолітньої дитини, а також вимоги розумності та справедливості, суд вважає можливим змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, які щомісячно стягуються з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , з твердої грошової суми в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч.2 ст.133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 35 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" визначено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, якщо його також не звільнено від сплати цих витрат.

Позивач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір".

На підставі викладеного суд вважає можливим стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст.180 - 183, 192 СК України, Законом України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ, ст.ст.4 - 13, 18, 81, 133, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів, які щомісячно стягуються з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м.Хмельницький, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ,

на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженки с.Воробіївка Дунаєвецького району Хмельницької області, зареєстрованої по АДРЕСА_2 , проживаючої по АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 ,

на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

з твердої грошової суми в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/4 (одну чверть) заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Припинити стягнення за судовим наказом № 674/187/19 від 04 березня 2019 року, виданим Дунаєвецьким районним судом Хмельницької області, про щомісячне стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку

та відкликати цей судовий наказ з Першого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України після погашення заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м.Хмельницький, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ,

на користь держави (отримувач коштів - ГУК у м.Києві / м.Київ / 22030106; код ЄДРПОУ отримувача - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) - 899998; рахунок отримувача - UA0026001; код класифікації доходів бюджету - 22030106)

судовий збір в сумі 1211,20 грн. (Одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення суду може бути оскаржене до Хмельницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне ім`я сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженка с.Воробіївка Дунаєвецького району Хмельницької області, зареєстрована по АДРЕСА_2 , проживає по АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженець м.Хмельницький, зареєстрований по АДРЕСА_1 , адреса для листування - АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Повний текст судового рішення складено 19 грудня 2025 року.

Суддя Посунько Г.А.