Справа № 450/2144/24 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є.
Провадження № 22-ц/811/1680/25 Доповідач в 2 інстанції: Савуляк Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді: Савуляка Р.В.

суддів: Мікуш Ю.Р., Шандри М.М.

секретаря: Заяць Я.І.

без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, приватного нотаріуса Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Олефір Романа Васильовича, про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, приватного нотаріуса Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Олефір Романа Васильовича, про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

Позов мотивувала тим, що після смерті її дядька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилася спадщина, до складу якої входить нерухоме майно, а саме: земельна ділянка (пай) розміром 2.93 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що розташована на території Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Право на вищезазначену земельну ділянку належало ОСОБА_2 на підставі сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №127761, виданого 12 березня 1996 року на підставі рішення Пустомитівської ради народних депутатів № 53 від 04 грудня 1995 року.

На момент смерті спадкодавця вони разом проживали в будинку АДРЕСА_1 та вели спільне господарство.

Зазначала, що займалася похованням ОСОБА_2 , а після його смерті опікувалася спадковим майном та протягом шести місяців після відкриття спадщини не заявляла про відмову від неї, а відтак фактично прийняла спадщину.

Незважаючи на відсутність інших спадкоємців, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Львівської області Олефір Р.В. відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з втратою чинності сертифікатом на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №127761 від 12 березня 1996 року, що є перешкодою для реалізації її спадкових прав.

З наведених підстав просила визнати за нею в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на земельну частку (пай) площею 2.93 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості, розташовану на території Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлому на підставі сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №127761 від 12 березня 1996 року згідно рішення Пустомитівської РНД № 53 від 04 грудня 1995 року (всього земель 2.93, з них ріллі 2.68 га, кормових угідь 0.25 га.

Заочним рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 квітня 2025 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Заочне рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 квітня 2025 року оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі покликається на те, що є племінницею ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи за життя власником земельної ділянки (паю) загальною площею 2.93 га, згідно з сертифікатом серії ЛВ №127761 від 12 березня 1996 року, виданого на підставі рішення Пустомитівської ради народних депутатів № 53 від 04 грудня 1995 року.

Зазначає, що фактично прийняла спадщину, оскільки проживала із спадкодавцем, доглядала за ним, займалася похованням ат зберігала спадкове майно, однак спадщина не оформлена у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Сертифікати залишаються чинними до моменту виділення земельної частки (паю) в натурі та оформлення державного акту, однак земельна частка не виділялася в натурі, тому висновок суду про втрату чинності сертифікатом серії ЛВ №127761 від 12 березня 1996 року, є помилковим.

Суд не взяв до уваги надану нею довідку виконавчого комітету Солонківської сільської ради Вовківського старостинського округу Львівського району Львівської області від 02 квітня 2024 року № 31, якою підтверджується, що вона є племінницею померлого ОСОБА_2 та вела з ним спільне господарство за місцем спільного проживання.

Ведення спільного господарства із спадкодавцем та здійснення заходів з поховання є належними діями для фактичного прийняття спадщини.

Просить заочне рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 квітня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В судове засідання сторони не з`явилися, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, враховуючи те, що явка в суд апеляційної інстанції не є обов`язковою, а матеріалів справи достатньо для ухвалення судового рішення по суті спору, колегія суддів вважає можливим розглядати справу у відсутності учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не надала належних та допустимих доказів на підтвердження родинної спорідненості із спадкодавцем ОСОБА_2 , а відтак не довела, що є його спадкоємицею.

З таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна з наступних мотивів.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , виданого Вовківською сільською радою Пустомитівського району Львівської області.

27 червня 2006 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб, після реєстрації якого прізвище дружини ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 27 червня 2006 року, виданого Вовківською сільською радою Пустомитівського району Львівської області.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 травня 2015 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , зареєстрований 27 червня 2006 року у Вовківській сільській раді Пустомитівського району Львівської області, актовий запис № 2. Після розірвання шлюбу за позивачкою залишено прізвище « ОСОБА_7 ».

Штемпелем в паспорті громадянина України серія НОМЕР_2 підтверджується, що місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано в будинку АДРЕСА_1 .

Свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 , виданим Вовківською сільською радою Пустомитівського району Львівської області підтверджується, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з довідкою від 02 квітня 2024 року № 31, виданою Вовківським старостинським округом Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області, на день своєї смерті ОСОБА_2 був зареєстрований в будинку АДРЕСА_1 разом з племінницею ОСОБА_1 , з якою вів спільне господарство (а.с. 21) .

Згідно з довідкою від 22 квітня 2024 року, виданою Вовківським старостинським округом Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області ОСОБА_1 є спадкоємицею ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , вона вступила у фактичне управління його майном після його смерті (а.с. 24).

Вказаними документами підтверджується факт родинних зв`язків між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Як вбачається зі змісту довідки від 02 квітня 2024 року, виданої Вовківським старостинським округом Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області, згідно Книги записів (реєстрації) сертифікатів на право власності на землю (середню земельну частку) на території Вовківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області на ім`я ОСОБА_2 був виданий сертифікат серія ЛВ № 127761 від 12 березня 1996 року на підставі рішення Пустомитівської ради народних депутатів № 53 від 04 грудня 1995 року (всього земель 2.93 га, з них ріллі 2.68 га, кормових угідь 0.25 га.)

Згідно з сертифікатом на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серія ЛВ № 127761 від 12 березня 1996 року, зареєстрованим у книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 221, ОСОБА_2 передається у власність земельна ділянка без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості загальною площею 2.93 га, в тому числі сільськогосподарських угідь 2.93 га, з яких ріллі 2.68 га, кормових угідь 0.25 га.

Отже, на час смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , останній мав право на земельну частку (пай) загальною площею 2.93 га, в тому числі сільськогосподарських угідь 2.93 га, з яких ріллі 2.68 га, кормових угідь 0.25 га на території Вовківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області без визначення цієї частки в натурі.

02 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Олефіра Р.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її дядька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак таке не отримала.

Пунктами 4,5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року передбачено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Спадкові відносини виникають з моменту відкриття спадщини, відтак до правовідносин щодо спадкування після смерті ОСОБА_2 підлягають застосуванню норми ЦК Української РСР (в редакції станом на 13 березня 2000 року).

Відповідно до положень статті 524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно зі статтею 525 ЦК Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Відповідно до статті 530 ЦК Української РСР при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР (в редакції станом на 13 березня 2000 року) передбачено, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Витягом зі Спадкового реєстру № 76444890 від 02 квітня 2024 року підтверджується, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заводилася

З огляду на те, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що ОСОБА_1 фактично вступила в управління спадковим майном, вона прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 .

Обгрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 покликається на те, що вона успадкувала право на земельну частку (пай) площею 2.93 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості, розташовану на території Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлому на підставі сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №127761 від 12 березня 1996 року.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі статтями 1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.

Сертифікатом серія ЛВ № 127761 від 12 березня 1996 року підтверджується право ОСОБА_2 на земельну ділянку без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості загальною площею 2.93 га, в тому числі сільськогосподарських угідь 2.93 га, з яких ріллі 2.68 га, кормових угідь 0.25 га на території на території Вовківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області (тепер - Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області).

В матеріалах справи відсутні докази визнання вищезазначеного сертифіката недійсним, а відтак цей сертифікат є дійсним та посвідчує належне спадкодавцю право на земельну частку (пай).

При цьому, права та обов`язки спадкодавця автоматично переходять до спадкоємців, якщо вони не були припинені до моменту його смерті.

Оскільки ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , передано право на земельну частку (пай) в розмірі 2.93 га, з них ріллі 2.68 га, кормових угідь 0.25 га, що підтверджується сертифікатом на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №127761 від 12 березня 1996 року, відтак у спадкоємця ОСОБА_1 виникло право на спадкування права на земельну частку (пай) в розмірі, належному спадкодавцю.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для визнання за ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на земельну частку (пай) площею 2.93 га з них ріллі 2.68 га, кормових угідь 0.25 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості, розташовану на території Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлому на підставі сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №127761 від 12 березня 1996 року.

Зазначених обставин не врахував суд першої інстанції та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Частина 13 ст. 141 ЦПК України передбачає, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку з тим, що колегія суддів дійшла висновку про задоволення позову ОСОБА_1 , то на підставі ч. 13 ст. 141 ЦПК України з Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 2422.40 грн судових витрат.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 квітня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на земельну частку (пай) площею 2.93 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості, розташовану на території Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлому на підставі сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №127761 від 12 березня 1996 року згідно рішення Пустомитівської РНД № 53 від 04 грудня 1995 року (всього земель 2.93 га, з них ріллі 2.68 га, кормових угідь 0.25 га.

Стягнути з Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області на користь ОСОБА_1 2422.40 грн судових витрат.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 18 грудня 2025 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Шандра М.М.