ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/895/16Головуючий у 1-й інстанції Клим Т.П.
Провадження № 22-ц/817/1190/25 Доповідач - Хома М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Хома М.В.

суддів - Гірський Б. О., Костів О. З.,

секретар - Гичко К.С.

з участю представника ОСОБА_1 - адвоката Якименка М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Якименка Миколи Миколайовича на ухвалу Кременецького районного суду Тернопільської області від 10 жовтня 2025 року, постановлену суддею Клим Т.П. у цивільній справі №601/895/16 за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив:

-зупинити виконання за виконавчим листом №601/895/16, виданим 28 липня 2016 року Кременецьким районним судом Тернопільської області про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з 23 травня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття;

-визнати виконавчий лист №601/895/16 від 28 липня 2016 року таким, що не підлягає подальшому виконанню у частині стягнення чергових щомісячних платежів аліментів;

-стягнути на користь ОСОБА_2 безпідставно одержане стягувачем ОСОБА_3 за виконавчим листом №601/895/16, виданим 28 липня 2016 року Кременецьким районним судом Тернопільської області.

Заяву обґрунтовано тим, що з 26 жовтня 2024 року неповнолітні діти ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 проживають разом із батьком ОСОБА_2 і перебувають на його повному утриманні, у зв`язку з чим подальше стягнення аліментів на користь матері суперечить їх цільовому призначенню та фактичним обставинам справи. Крім того, аліменти є власністю дітей, а отже мають використовуватись виключно в їх інтересах та для задоволення потреб саме тих осіб, для утримання яких вони призначені.

Також заявник зазначає, що виконавчий лист №601/895/16 було видано 28 липня 2016 року у день проголошення рішення суду, коли рішення ще не набрало законної сили, а тому виконавчий лист охоплював лише суму негайного виконання за один місяць платежу. Саме цей обсяг зобов`язання на сьогодні є повністю виконаним, а подальше його застосування як підстави для стягнення чергових платежів є процесуально незаконним.

Крім того, заявник вказує, що аліменти продовжують утримуватися з його заробітку за виконавчим провадженням №52619485, проте отримувач ОСОБА_3 не використовує ці кошти на утримання дітей та не передає їх дітям. Така обставина, на переконання заявника, свідчить про безпідставність отримання стягувачем аліментів, і відповідно, є підставою для їх повернення згідно з частиною четвертою статті 432 ЦПК України.

Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 10 жовтня 2025 року у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Якименко М.М. просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву задовольнити. Вказує, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального та процесуального права і дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Зазначає, що діти з 26 жовтня 2024 року проживають разом із батьком та перебувають на його повному утриманні, тому подальше стягнення аліментів на користь матері суперечить їх цільовому призначенню та положенням статті 181 Сімейного кодексу України. Також суд не врахував, що виконавчий лист був виданий 28 липня 2016 року за рішенням, яке не набрало законної сили, і охоплював лише негайне виконання у межах одного місячного платежу, що було повністю виконано.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Якименка М.М., який доводи апеляційної скарги підтримав, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що доводи, на які посилався заявник, зводяться до спору про звільнення від сплати аліментів, що підлягає вирішенню виключно в порядку позовного провадження, а не шляхом визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Обставини справи.

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 28 липня 2016 року у справі №601/895/16 постановлено стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з 23 травня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття.

На виконання вказаного рішення Кременецьким районним судом Тернопільської області 8 серпня 2016 року видано виконавчий лист №601/895/16.

Постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) від 13 жовтня 2016 року відкрито виконавче провадження ВП №52619485, яке по даний час перебуває на виконанні у вказаному відділі ДВС.

ОСОБА_1 проживає у АДРЕСА_1 та працює у НЕК Укренерго, з його заробітної плати щомісячно проводяться відрахування у ВП №52619485.

Діти ОСОБА_1 - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з 01.11.2024 року є здобувачами освіти у ТОВ Центр освіти Оптіма. ОСОБА_1 здійснює оплату за навчання дітей, що підтверджується довідками ТОВ Центр освіти Оптіма від 27.02.2025 року №02-21-1/1050, №02-21-1/1051.

Крім цього, діти ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з 02.01.2025 року навчаються у Центрі позашкільної освіти Святошинського району м.Києва в гуртку Зрости у собі лідера, що підтверджується довідками Центру позашкільної освіти Святошинського району м.Києва від 29 травня 2025 року №№90, 91.

Місце проживання дочки ОСОБА_1 - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 26.05.2025 року зареєстровано за адресою АДРЕСА_1 .

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд та застосовані норми права.

У частинах першій і другій статті 432 ЦПК України визначено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Вказане узгоджується із висновком Верховного Суду у постановах від 19 вересня 2018 року у справі № 755/7805/13-ц (провадження № 61-16585св18), від 20 лютого 2019 року у справі № 2-4671/11 (провадження № 61-45337св18), від 13 березня 2019 року у справі № 755/388/15-ц (провадження № 61-15980св18), від 09 вересня 2021 року у справі № 824/67/20.

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України не є вичерпним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій норми процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення.

Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Зазначені висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 лютого 2019 року у справі № 2-4671/11, провадження № 61-45337св18.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, полягає насамперед у встановленні обставин та фактів, що підтверджують відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 21 грудня 2023 року у справі № 824/2/22 (провадження № 61-11769ав23), від 09 лютого 2023 року у справі № 824/85/21 (провадження № 61-12579ав22), від 24 червня 2020 року у справі № 520/1466/14-ц (провадження № 61-43447св18), від 09 вересня 2021 року у справі № 824/67/20 (провадження № 61-10482ав21), від 09 червня 2022 року у справі № 2-118/2001, провадження № 61-1762ав22.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Разом з тим, законодавцем визначено підстави припинення обов`язку зі сплати аліментів на підставі судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст. 273 СК України, суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у ст.ст. 267-271 цього кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Згідно з частиною четвертою статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Аналіз вказаної норми закону свідчить, що у зв`язку зі зміною обставин, які мають істотне значення, платник аліментів у порядку визначеному законом, зокрема шляхом звернення до суду з відповідним позовом, має право на звільнення його від обов`язку щодо сплати аліментів.

Тобто, зміна та виникнення обставин, які мають істотне значення, можуть слугувати підставою для звернення до суду з позовом про звільнення від сплати аліментів.

Між тим, з таким позовом заявник не звертався, а подав заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність передбачених законом підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують установлених обставин справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм матеріального та процесуального права.

Посилання скаржника на проживання дітей із батьком не є юридичною підставою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Обов`язок сплачувати аліменти визначено чинним судовим рішенням, а питання зміни або припинення такого обов`язку може бути вирішене виключно в порядку позовного провадження шляхом звернення із вимогою про звільнення від сплати аліментів, але не через процедуру, передбачену статтею 432 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що виконавчий лист втратив силу після реалізації місячного платежу, є надуманими та суперечать правовій природі аліментних зобов`язань, які мають тривалий, періодичний характер і продовжують діяти доти, доки існує встановлений судом обов`язок. Факт видачі виконавчого документа до набрання рішенням законної сили не впливає на дійсність зобов`язання та не скасовує обов`язку зі сплати аліментів у подальшому.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування з мотивів, викладених у апеляційній скарзі відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 141, 367, 375, 382-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Якименка Миколи Миколайовича залишити без задоволення.

Ухвалу Кременецького районного суду Тернопільської області від 10 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 22 грудня 2025 року.

Головуюча Хома М.В.

Судді Гірський Б.О.

Костів О.З.