Справа №464/8476/25
пр № 2-з/464/45/25
У Х В А Л А

22 грудня 2925 року м.Львів

Суддя Сихівського районного суду м.Львова Тімченко О.В., розглянувши заяву Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про забезпечення доказів,

у с т а н о в и л а :

Заявник через електронний кабінет звернувся до Сихівського районного суду м.Львова з заявою про забезпечення доказів, поданої до пред`явлення позову відповідно до вимог ч.4 ст.84, ст.116 ЦПК України.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду судової справи визначено суддю Тімченко О.В.

У силу ч.1 ст.118 ЦПК України заява про забезпечення доказів розглядається в судовому засіданні в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з особливостями, встановленими цією статтею.

У зв`язку з неявкою в судове засідання 18 грудня 2025 року всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд може витребувати докази також до подання позову як захід забезпечення доказів у порядку, встановленому статтями 116-118 цього Кодексу ч.4 ст.84 ЦПК України.

За приписами ст.116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Позивачем подано клопотання про залишення заяви про витребування доказів без розгляду, вирішуючи яке суддя дійшов наступного висновку.

Оскільки ЦПК України не визначено порядок дій при надходженні клопотання про залишення без розгляду заяви витребування доказів, то слід застосувати аналогію закону на підставі ч.9 ст.10 ЦПК України, де передбачено наступне: якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Звернення до суду є суб`єктивним правом заявника, гарантованим ст.ст.55, 124 Конституції України.

Як унормовано п.5 ч.3 ст.2 ЦПК України, однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є диспозитивність.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду (п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України).

За змістом ст.257 ЦПК України залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Закріплене за позивачем право на подання заяви про залишення позову без розгляду є абсолютним і не залежить від думки (волевиявлення) інших учасників процесу, суд не зобов`язаний при вирішенні відповідного питання з`ясовувати обставини, які стосуються суті справи або мотивів, у зв`язку з якими така заява подана. Сторони вільні розпоряджатися своїми правами на власний розсуд. Суд не наділений повноваженнями відмовити позивачу, який просить не розглядати його позовні вимоги по суті, а зобов`язаний залишити подану заяву без розгляду, якщо позивач звернувся з таким клопотанням.

Саме така позиція сформульована Верховним Судом у постановах від 10 квітня 2020 року у справі № 548/2531/18, від 05 жовтня 2021 року у справі №308/13199/17, від 04 квітня 2022 у справі № 441/1609/19, від 23 листопада 2022 року у справі № 759/14677/21, від 03 лютого 2023 року у справі № 683/1861/19, що у порядку ч.4 ст.263 ЦПК України підлягає урахуванні при застосуванні норм права.

Підсумовуючи наведене в своїй сукупності, з огляду на принцип диспозитивності цивільного процесу, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для залишення заяви про витребування доказів за клопотанням самого заявника. Підстав для відмови в такому не встановлено.

У порядку ч.2 ст.257 ЦПК України залишення заяви без розгляду не перешкоджає повторному зверненню до суду.

Керуючись ст.ст.13, 197, 200, 257- 261, 353 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и л а :

Залишити заяву про витребування доказів без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом 15 днів з дня проголошення. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Ухвала складена та підписана 22 грудня 2025 року, що є датою її постановлення за відсутності учасників справи, як це передбачено ч.5 ст.268 ЦПК України.

Суддя Олена ТІМЧЕНКО