ПОСТАНОВА

іменем України

18 грудня 2025 року м. Кропивницький

справа № 392/1283/24

провадження № 22-ц/4809/1496/25

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Мурашка С.І.

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство «Акцент-Банк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 16 липня 2025 року у складі судді Кавун Т.В.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2024 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі по тексту АТ «А-Банк») звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову вказало, що 18 травня 2020 року ОСОБА_2 приєдналася до умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» з метою укладення кредитного договору б/н, отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг А-Банку, відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,4 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. У зв`язку із значним порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 16 липня 2024 року має заборгованість за кредитним договором у сумі 33139,42 грн, яка складається з 22215,80 грн заборгованості за кредитом; 10923,62 грн заборгованості по відсотках; 0,00 грн штрафів.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд стягнути з відповідача його користь зазначену заборгованість по кредитному договору та судові витрати.

Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 16 липня 2025 року позов задоволено. Стягнуто з відповідача на користь АТ «А-Банк» заборгованість за кредитним договором б/н від 16 липня 2024 року у розмірі 33139,42 грн. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог АТ «А-Банк».

АТ «А-Банк» направило до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просило рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 16 липня 2025 рокузалишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача - без задоволення. Вважало, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ч.1 ст.368, ч.1 ст.369 ЦК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності її учасників, відповідно до ч.13 ст.7, ч.2 ст.247 ЦПК України судове засідання не проводиться і фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Крім того, згідно з ч.ч.4, 5 ст.268 та ст.383 ЦПК України постанова не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції,в частині відмови у стягненні відсотків - скасуванню з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що 18 травня 2020 року ОСОБА_2 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку (а.с.10).

Відповідач в анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, яка разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами складають кредитний договір б/н від 18 травня 2020 року в Акцент-Банку, підтвердила факт ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами та Паспортом споживчого кредиту до укладання цієї угоди та складає між нею та Банком кредитний договір та зобов`язалася в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них, викладеними на сайті Банку.

Відповідно до укладеного договору від 18 травня 2020 року відповідач отримав від АТ «А-Банк» кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 44,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

З матеріалів справи убачається, що сторони, крім анкети-заяви, 18 травня 2020 року підписали також паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» (а.с.11), в якому визначені основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, зокрема: тип кредиту - поновлювальна кредитна лінія (ліміт) з пільговим періодом використання; строк кредитування - 240 місяців, мета отримання кредиту - на споживчі цілі, спосіб та строк надання кредиту - кредитні кошти надаються клієнту у вигляді встановлення кредитного ліміту на кредитну картку, строк надання кредиту протягом одного дня, тип процентної ставки фіксована (може бути змінена за згодою кредитодавця та споживача шляхом укладання додаткової угоди до договору про споживчий кредит). Підпис ОСОБА_2 в паспорті споживчого кредиту підтверджено 18.05.2020 о 09:47:53 год ОТП 90 з номера телефону НОМЕР_1 , зазначеним відповідачем у анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку 18 травня 2020 року, підписаної власноручно.

Згідно з довідкою за картами ОСОБА_2 відкрито рахунок № НОМЕР_2 та видано карту № НОМЕР_3 (а.с.25).

З виписки по картці № НОМЕР_3 (внутрішньобанківський референт № SAMABWFC8) встановлено, що сума витрат за період з 18.05.2020 по 16.07.2024 становить 140945,66 грн, сума зарахувань становить 107816,24 грн, сума комісії становить 1753,73 грн, сума кешбеку становить 172,80 грн (а.с.12-23).

Згідно з наданим позивачем розрахунком у ОСОБА_2 за вказаним кредитним договором станом на 16 липня 2024 року утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 33139,42 грн, яка складається з 22 215,80 грн заборгованості за кредитом; 10923,62 грн заборгованості по відсотках; 0,00 грн штрафи (а.с.7-9).

Судом першої інстанції встановлено, що 18 грудня 2021 року відповідач змінила прізвище з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 » на підставі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , актовий запис №3437 (а.с.66).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

За змістом ст.ст.624, 1054 ч. 1 ЦК України, проценти за користування кредитом і неустойки є похідними від кредиту

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною першою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що у договорі про споживчий кредит зазначається, зокрема, таке: тип кредиту (п. 2), відсоткова ставка, її тип та порядок обчислення, у тому числі порядок зміни та сплати процентів (п. 8), орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору; усі припущення, використані для обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту (п. 9), загальний розмір наданого кредиту (п. 3), строк, на який надається кредит (п. 5).

Згідно з частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування», у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина друга статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця (стаття 13 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги АТ «А-Банк» посилався на те, що 18 травня 2020 року між ним та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

На підтвердження своїх вимог АТ «А-Банк» надало копію анкети-заяви відповідача про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, копію паспорту споживчого кредиту, копію витягу Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку та розрахунок заборгованості.

Отже, заявлені позивачем вимоги про стягнення тіла кредиту у розмірі 22215,80 грн підтверджено належними, достатніми та допустимими доказами, тому рішення суду першої інстанції у цій частині є законним та обґрунтованим.

Разом з тим, банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість по процентам за користування кредитом.

На думку колегії суддів надані позивачем письмові докази по справі не підтверджують умови кредитування в частині визначення розміру та порядку сплати процентів, оскільки із зазначених вище документів, підписаними відповідачем, є лише Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, яка не містить умов кредитування щодо сплати відсотків. Подані банком Витяг з Умов та Тарифи (а.с.34) не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов відповідач ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Велика Палата Верховного Суду у справі №342/180/17 від 03 липня 2019 року вказала, що «Анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» не можуть розцінюватись як стандартна (типова) форма кредитного договору», оскільки вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, серед іншого, вказував на те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена її підписом.

Так, паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», який підписаний сторонами, визначає суми та ліміти кредиту, строк кредитування, процентну ставку, порядок нарахування та сплати процентів. Проте в паспорті споживчого кредиту зазначено, що інформація зберігає чинність та є актуальною до 01.07.2021.

Отже те, що ОСОБА_2 підписала паспорт споживчого кредиту, як підстава для задоволення позову банку, є необґрунтованим, оскільки паспорт споживчого кредиту не є частиною кредитного договору, а виступає способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20).

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17 квітня 2024 року у справі №754/644/21.

За наведених обставин апеляційний суд не приймає до уваги наявний в матеріалах справи паспорт споживчого кредитування, як доказ конкретних умов укладеного між сторонами кредитного договору стосовно розміру відсоткової ставки за користування кредитом.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що анкета-заява і паспорт споживчого кредитування дійсно підписані з використанням простого електронного підпису, тоді як Умови та правила і Тарифи по картці відповідачем не підписані взагалі.

Таким чином, відсутні підстави стягувати з відповідача проценти, які передбачені паспортом споживчого кредиту.

Приймаючи до уваги наведене, колегія суддів вважає, що це є самостійною правовою підставою для відмови в задоволенні позову в частині стягнення відсотків.

Разом з тим, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ «А-Банк» не повернуті, колегія суддів вважає, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів у розмірі 22215,80 грн.

Тому вимоги кредитора в цій частині є обґрунтованими та в цій частині оскаржуване рішення суду слід залишити без змін.

Статтею 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи зазначене вище рішення суду першої інстанції з підстав, передбачених ч.1 ст.376 ЦПК України, підлягає скасуванню в частині задоволених позовних вимог про стягнення відсотків у розмірі 10923,62 грн з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині.

В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Частиною 13 ст.141 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позовні вимоги АТ «Акцент-Банк» підлягають задоволенню частково, а саме: на 67,04% (22215,80 грн (задоволена частина вимог) х 100 : 33139,42 грн (ціна позову)).

Апеляційна скарга відповідача також підлягає задоволенню частково, а саме: на 32,96 % = (100% - 67,04 % задоволена частинна вимог позову).

На підставі ст.141 ч.1, ч.13 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, а саме судовий збір за подання позовної заяви в суді першої інстанції у розмірі 2029,97 грн (67,04 % х 3028 грн сплачений судовий збір) та з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1497,04 грн (32,96% х 4542 грн сплачений судовий збір), виходячи з принципу пропорційності до задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Отже, враховуючи вимоги частини 10 статті 141ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача різницю понесених ним судових витрат у сумі 532,93 грн (2029,97 грн - 1497,04 грн).

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 376, 382 - 384 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 16 липня 2025 року в частині стягнення заборгованості за відсотками у сумі 10923 грн 62 коп скасувати і ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками.

В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (ЄДРПОУ 14360080, м. Дніпро, вул. Батумська, 11) судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 532(п`ятсот тридцять дві) грн 93 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді О.Л. Карпенко

С.І. Мурашко