Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 707/2006/25
Номер провадження2-о/711/176/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі головуючого судді Демчика Р.В., секретарів судового засідання Бутовської Д.О., Кобилки Є.О., за участі заявника ОСОБА_1 , представників заявника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Черкаси справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, заінтересована особа: Виконавчий комітет Будищенської сільської ради,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Черкаського районного суду Черкаської області з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, заінтересована особа: Виконавчий комітет Будищенської сільської ради.

Заяву обгрунтовує тим, що вона є онукою ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Факт смерті ОСОБА_4 підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 . Дружина ОСОБА_4 . ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті дружини дідуся, він проживав один, почав хворіти, в зв`язку з чим потребував постійного догляду, тому заявниця спочатку приїжджала 1 -2 рази на тиждень, а потім на прохання свого батька ОСОБА_6 у 2016 році переїхала у будинок, де проживав дідусь у АДРЕСА_1 для постійного догляду за ним. Забезпечувала його всім необхідним, в тому числі ліками, харчуванням, несла всі витрати, пов`язані з побутом, оплатою комунальних послуг.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько заявниці ОСОБА_6 , який був єдиними спадкоємцем ОСОБА_4 .

З метою оформлення спадкових прав дідуся ОСОБА_4 заявниця звернулася до нотаріуса Черкаської районної державної нотаріальної контори Чуй Наталії Василівни, в якій просить видати їй свідоцтво на право спадщини за законом, оскільки вважала себе такою, що прийняла спадщину, оскільки на момент смерті спадкодавця проживала з ним за однією адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, листом від 07.05.2025 року №526/01-16 заявниці було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини та видачі свідоцтва на спадщину в зв`язку тим, що відсутні відомості про проживання нею за адресою: АДРЕСА_1 , та пропущений строк для подання заяви то прийняття спадщини.

Встановлення факту постійного проживання за адресою АДРЕСА_1 в домоволодінні ОСОБА_4 їй необхідне для реалізації свого права на оформлення спадщини, в зв`язку з чим звернулася в суд з даною заявою, щоб встановити цей юридичний факт.

Факт постійного проживання заявниці за адресою: АДРЕСА_1 з 2016 року по року - день смерті ОСОБА_4 підтверджується довідкою №32 від 13.02.2025 року, виданою виконавчим комітетом Будищенської сільської ради.

У відповідності до довідки №33 від 13.02.2025 року, виданою виконавчим комітетом Будищенської сільської ради заявниця ОСОБА_7 на теперішній час також проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 04 червня 2025 року цивільну справу передано за підсудністю до Придніпровського районного суду м.Черкаси

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.06.2025 року, для розгляду справи №707/2006/25, визначено суддю Демчика Р.В.

Ухвалою суду від 01.07.2025 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду.

Ухвалою суду від11.09.2025 року витребувано у Черкаській районній нотаріальній конторі копію спадкової справи, яка заведена після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявниця та її представник в судовому засіданні заяву підтримали, просили задовольнити її повністю.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про можливість задоволення заяви виходячи з наступного.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 . Її батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 27.12.1991 року.

Батьками ОСОБА_6 є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 28.12.1965 року.

Отже, ОСОБА_1 є онукою ОСОБА_4 .

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_4 від 11.05.2022 року, ОСОБА_4 (дід заявниці) помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 від 25.06.2024 року, ОСОБА_6 (батько заявниці) помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, яка складається з будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 14.02.2007 року.

Заявниця є єдиним спадкоємцем ОСОБА_4 оскільки батько заявниці та син спадкодавця ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

Інші спадкоємці за заповітом або за законом, які б прийняли спадщину судом не встановлені (довідка Черкаської районної державної нотаріальної контори від 06.12.2005 року)

Разом з тим, державним нотаріусом Черкаської районної державної нотаріальної контори Чуй Н.В. в листі від 07.05.2025 року заначено, що заява ОСОБА_1 щодо видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 розглянута. Роз`яснено, що ОСОБА_1 з померлим за однією адресою зареєстрована не була.

Як вбачається з довідки виконавчого комітету Будищенської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 13.02.2025 року, померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 дійсно був зареєстрований та проживав до дня смерті у власному домоволодінні за адресою АДРЕСА_1 . У домоволодіння на момент смерті ОСОБА_4 постійно з 2016 року проживала без реєстрації: онука ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Факт спільного проживання заявниці зі спадкодавцем підтвердили в судовому засіданні допитані як свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які є сусідами померлого.

Відповідно до ч. 1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

В пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Враховуючи викладене, щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори в межах 6-місячного строку, встановленого для прийняття спадщини (ст. 1270 ЦК). Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу протягом 6 місяців з часу відкриття спадщини, (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

У відповідності до п.п. 3.21, 3.22. глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Згідно з п.п. 4.10. п. 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена.

Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. У такому випадку вказані обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідний висновок викладений у постанові Верховного суд від 12 квітня 2022 року у справі № 175/2730/20 (провадження № 61-19265св21).

У постанові Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17 міститься правовий висновок, що згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» відсутність реєстрації місця проживання не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Факт постійного проживання позивача разом із спадкодавцем по день смерті останнього підтверджує наявність у позивача можливостей для вирішення його спадкових прав. Аналогічна позиція сформульована у постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18).

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з частинами першою, другою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При розгляді судом даної справи спору про право між заінтересованими особами, інших спадкоємців не встановлено, вирішення даного питання надасть право заявнику, який є спадкоємцем за законом відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України, на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті рідного діда та відповідно, реалізацію його спадкових прав.

При зверненні заявника до нотаріального органу з метою оформлення його спадкових прав та отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті рідного дядька, заявнику було роз`яснено, що наявних у заявника документів не достатньо для підтвердження факту спільного проживання із спадкодавцем на момент смерті спадкодавця.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що спір про право в даному випадку відсутній та в судовому засіданні знайшов підтвердження факт спільного проживання ОСОБА_1 разом з спадкодавцем ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини.

Встановлення даного юридичного факту породжує для ОСОБА_1 юридичні наслідки - можливість оформлення його спадкових прав та отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті рідного діда ОСОБА_4 ..

Керуючись ст.ст. 264, 265, 315 ЦПК України, ст.1261, 1264, 1268, 1270, 1296, 1297 ЦК України, суд,

вирішив:

Заяву задовольнити.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 разом з спадкодавцем ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Головуючий: Р. В. Демчик