Справа № 331/7051/25
Провадження № 2-з/331/46/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2025 року м. Запоріжжя

Суддя Олександрівського районного суду м. Запоріжжя Світлицька В.М., розглянувши заяву представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

До Олександрівського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ТОВ «ФК Єврокредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Представником ТОВ «ФК Єврокредит» одночасно з позовною заявою подано заяву про забезпечення позову, шляхом заборони будь-яким суб`єктам державної реєстрації, державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав, визначеним Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в тому числі, але не виключно, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київської та Севастопольської міської, районної, районної у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, що перебувають у трудових відносинах з виконавчими органами сільських, селищних та міських рад, Київської, Севастопольської міської, районної, районної у м. Києві та Севастополі державних адміністрацій, акредитованим суб`єктам та будь-яким державним реєстраторам державним та приватним нотаріусам, державним та приватним виконавцям, територіальним органам з надання сервісних послуг МВС та іншим органам чи особам, які виконують функції чи мають повноваження державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державної реєстрації транспортних засобів, вчиняти будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також в Єдиному державному реєстрі Міністерства внутрішніх справ, в тому числі, але не виключно, державну реєстрацію виникнення, переходу, припинення та скасування права власності, інших речових прав, обтяжень, записів про іпотеку тощо, внесення будь-яких змін до записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку в Єдиному державному реєстрі Міністерства внутрішніх справ транспортних засобів, відносно рухомого та нерухомого майна, яке належить боржнику, яким є ОСОБА_1 , а саме: 1) квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; а також відносно рухомого та нерухомого майна, яке належить поручителю, яким є ОСОБА_2 , а саме: 1) земельна ділянка площею 1,1 га, кадастровий номер :07:006:0024; 2) земельна ділянка площею 0,1794 га, кадастровий номер :07:006:0007; 3) земельна ділянка площею 2,0 га, кадастровий номер :07:006:0005; 4) земельна ділянка площею 2,0 га, кадастровий номер :07:006:0006; 5) автомобіль марки Volkswagen модель Caddy, 2013 р.в.; 6) автомобіль марки ГАЗ модель 331043, 2006 р.в.; 6) автомобіль марки Iveco модель Turbo Daily 49-12, 1999 р.в.

В обґрунтування заяви зазначено, що 23.02.2021 р. АТ «Мегабанк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 1-07/2021-МК-UAH з ануїтетними платежами. В той же день, 23.03.2021 р. АТ «Мегабанк» та ОСОБА_2 уклали договір поруки № 1-07/2021-МК-UAH-П. Проте, ані боржник, ані поручитель свої зобов`язання за кредитним договором та договором поруки по поверненню суми кредиту, нарахованих процентів та комісійної винагороди не виконали, у зв`язку із чим утворилась заборгованість в загальному розмірі 405 107,04 грн., яка підлягає солідарному стягненню з боржника та поручителя. 03.09.2024 р. між АТ «Мегабанк» та ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» був укладений договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» набув право вимоги до боржників, в тому числі за кредитним договором № 1-07/2021-МК-UAH від 23.02.2021 р. Далі, 27.12.2024 р. ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» та ТОВ «ФК Єврокредит» уклали договір № 1/12 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого до ТОВ «ФК Єврокредит» перейшло право вимоги, в тому числі за кредитним договором № 1-07/2021-МК-UAH від 23.02.2021 р. Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 405 107,04 грн. Вказана сума є досить значною, у зв`язку з чим, фактичне стягнення вказаної суми на користь позивача у разі задоволення позовних вимог, може бути здійснено тільки за рахунок нерухомого майна, належного відповідачам. Відчуження відповідачами третім особам належного їм майна під час розгляду справи, призведе до ризику неможливості виконання рішення суду по даній справі. Вважають, що заходи забезпечення позову, які просить вжити позивач, є спів мірними із позовними вимогами. Застосування заходів забезпечення позову жодним чином не призведе до порушення прав відповідачів щодо користування та володіння майном, а лише запровадить дії, наявність яких дозволить створити належні умови для запобігання перешкод у виконанні рішення суду у разі задоволення позовних вимог, та дозволить забезпечити реальне виконання можливого рішення суду та захисту прав позивача.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Суд, вивчивши матеріали справи та заяву про забезпечення позову, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи, має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може суттєво ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України передбачений перелік видів забезпечення позову, зокрема, позов забезпечується шляхом заборони вчиняти певні дії.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

При цьому, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Для вжиття судом заходів забезпечення позову, з огляду на принцип змагальності цивільного судочинства, саме заявник повинен довести, що невжиття того засобу забезпечення позову, який він просить вжити суд (накладення арешту), може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову (аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 18.02.2022 у справі №910/12404/21, постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.03.2023 у справі №905/448/22).

При цьому, Верховний Суд неодноразово наголошував (у постановах від 09.12.2020 у справі №910/9400/20, від 21.12.2020 у справі №910/9627/20) на необхідності конкретизації заходів забезпечення позову в аспекті співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами.

Разом з тим, заявником не долучено доказів оцінки належного відповідачам нерухомого майна, задля визначення судом співмірності ціни позову та вартості майна, що є предметом забезпечення.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

З матеріалів справи вбачається, що заява не містить відповідного обґрунтування та доказів можливих недобросовісних дії із боку відповідачів спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання та фактичне виконання судового рішення в майбутньому.

Аргументи представника заявника проте, що у разі задоволення позовних вимог фактичне стягнення суми позову можливо буде тільки за рахунок належного відповідачам нерухомого майна, не підтверджені належними доказами.

Слід зазначити, що ч. 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що засоби забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заяви про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги про забезпечення позову задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: В.М. Світлицька