Справа №705/1136/23
2-др/705/21/25
17 грудня 2025 року м.Умань
Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді Єщенко О.І.,
секретаря судового засідання Щербакової Л.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гупала Максима Михайловича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 705/1136/23 за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «ТЕТЯНА С» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та її витребування, скасування державної реєстрації права оренди,
У провадженні Уманського міськрайонного суду Черкаської області перебувала на розгляді цивільна справа № 705/1136/23 за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «ТЕТЯНА С» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та її витребування, скасування державної реєстрації права оренди.
Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 грудня 2025 року позовну заяву задоволено, без вирішення питання розподілу судових витрат, а саме в частині відшкодування сплачених позивачем витрат на правничу допомогу.

08.12.2025 представник позивача ОСОБА_1 адвокат Гупало М.М. у системі «Електронний суд» сформував заяву, яку зареєстровано судом 09.12.2025 за вх. № 32139, про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з Приватного підприємства «ТЕТЯНА «С» на користь позивача ОСОБА_1 судових витрат у справі у загальній сумі 29 073,60 гривень, що складаються з витрат на правничу допомогу в сумі 28 000,00 гривень та судового збору 1 073,60 гривень, оскільки судом щодо даної вимоги рішення ухвалено не було, у зв`язку з чим він вимушений звернутися до суду із даною заявою.

У судове засідання сторони не з`явились, причини неявки не відомі, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно із ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Перевіривши матеріали справи № 705/1136/23 та доводи заяви про ухвалення додаткового рішення у справі, суд дійшов таких висновків.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

У провадженні Уманського міськрайонного суду Черкаської області перебувала цивільна справа № 705/1136/23 за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «ТЕТЯНА С» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та її витребування, скасування державної реєстрації права оренди.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 грудня 2025 року позов задоволено. Усунуто перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 1,9900 га, з кадастровим номером :02:000:0068, наданою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованою на території Максимівської сільської ради Уманського району Черкаської області, яка на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 619712 від 14.11.2007 належить ОСОБА_1 , шляхом її витребування у Приватного підприємства «ТЕТЯНА С» (код , Черкаська область, Уманський район, с. Осітна, вул. Калініна, 87) за актом прийому-передачі. Скасовано державну реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 1,9900 га, з кадастровим номером :02:000:0068, наявну в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно земель, запис про інше речове право № 45402622 від 26.11.2021. Стягнуто з Приватного підприємства «ТЕТЯНА С» на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 1 073 грн 60 коп.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої ).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України);

3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.12.2020 у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19).

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 753/15687/15-ц, від 26.08.2018 у справі № 753/15683/15, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.06.2019 у справі № 910/3929/18 та інших.

Отже, з аналізу наведених норм законодавства встановлено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу ОСОБА_1 надавалась правнича допомога адвокатом Гупалом М.М., який здійснює свою діяльність на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 000570 від 21.08.2014, виданого Радою адвокатів Черкаської області, та останній представляв інтереси позивача ОСОБА_1 за Договором про надання правничої допомоги № 160 від 27.02.2023.

На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвокатом Гупалом М.М. до позовної заяви додано: Договір про надання правової допомоги № 160 від 27.02.2023; розрахунок суми витрат з детальним описом наданих послуг та їх вартості; Акт прийому передачі виконаних робіт від 05.12.2025; квитанцію про сплату від 27.02.2023 на суму 17 000 грн та рахунок фактуру № 6 від 05.12.2025 на суму 11 000 грн, а всього на загальну суму 28 000 грн.

З урахування вищевикладеного, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

У Постанові Верховного Суду № 922/676/21 від 14.12.2021 вказується на те, що подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими, та доводити їх неспівмірність, відповідно забезпечує дотримання принципу змагальності.

Відповідач не був позбавлений права змагатися з позивачем з приводу розміру витрат на правничу допомогу, однак заяв до суду про їх неспівмірність складності справи, не подавав.

Відтак, вирішуючи питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу згідно з поданою заявою, суд враховує відсутність клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, обґрунтованість розміру цих витрат, складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності таких витрат.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити про те, що при ухваленні рішення у цій справі було вирішено питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого судового збору в розмірі 1 073 грн 60 коп., тому в даному випадку вимога в цій частині не підлягає до задоволення.

З огляду на зазначене, враховуючи, що розмір витрат, понесених позивачем на отримання правничої допомоги є обґрунтованим, оцінюючи складність справи, час, необхідний для вчинення дій та надання послуг, зазначених у розрахунку-описі витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви адвоката Гупала М.М. про ухвалення додаткового рішення та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 28 000 гривень.

Витрати на сплату судового збору у розмірі 1 073 грн 60 коп. повторному стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 133-141, 270 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства «ТЕТЯНА С» () на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 28 000 (двадцять вісім тисяч) гривень 00 копійок.

Додаткове рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення рішення.

Суддя О.І.Єщенко