Головуючий у суді першої інстанції Г.О. Козленко
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач
Постанова

Іменем України

19 грудня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Поливач Л. Д. (суддя - доповідач),

суддів Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І.

сторони

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія

«Фінтраст Капітал»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи (їх представників) апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 27 травня 2025 року,

у с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (далі по тексту ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», Товариство) звернулося до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом, в якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 65 600,00 грн, інфляційні втрати у розмірі 17 777,60 грн, 3% річних у розмірі 3 154,19 грн, а також судові витрати.

В обґрунтування позовної заяви Товариство зазначало, що 16.09.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 4780994 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом № 53-ОД від 16 січня 2020 року та розміщених на сайті https://creditplus.ua/ru/documents.

Відповідно до умов кредитного договору позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит в сумі 20 000 гривень, строком кредитування на 30 днів. Дата повернення кредиту (16.10.2021 року) вказується в Графіку платежів, що є Додатком № 1 до цього договору.

ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 20 000 гривень, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача.

Відповідно до п. 1.5.2. кредитного договору знижена процентна ставка 0,57 % в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо споживачу межах строку, визначеного в п. 1.4 договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк, споживач як учасник Програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до дати фактичного повернення кредиту (до дати пролонгації(не включно), але в будь-якому випадку не більше ніж за період строку кредиту, зазначеного в п. 1.4 договору, буде перераховано за зниженою процентною ставкою.

16.10.2021 відповідач здійснив оплату в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом у розмірі 3 420 грн., у зв`язку з чим на підставі п.п.1.4, 4.2 договору кредитний договір було продовжено до 15.11.2021.

15.11.2021 відповідач оплату за кредитним договором не здійснив.

18.04.2023 між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та ТОВ «ФК«Фінтраст Україна», як фактором, було укладено договір факторингу № 18.04/23-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором.

Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту зазначену при укладенні кредитного договору відповідного повідомлення.

Відповідачем прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів, сплаті відсотків за користування кредитом становить 65 600 грн, з яких: 20 000 грн - тіло кредиту

45 600 грн - нараховані проценти.

Просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» заборгованість, що складається з 20 000 грн - тіло кредиту, 45 600 грн - нараховані проценти, 17 777,60 грн - інфляційні втрати, 3 154,19 грн - три відсотки річних.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 27 травня 2025 року позовну заяву ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» заборгованість у розмірі 65 600 грн. 00 коп., 3 відсотки річних у розмірі 3 154,19 грн, інфляційні втрати у розмірі 17 777,60 грн, 2 147,20 грн судового збору та витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 , через свого представника Осадчу К.О., подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ ФК «Фінтраст Україна» не мали права нараховувати у період дії в Україні воєнного стану ОСОБА_1 , який мав прострочення виконання грошового зобов`язання за договором, як 3 відсотка річних, так й інфляційних втрат, оскільки за законом відповідач звільнений від відповідальності за ст. 625 ЦК України.

Окрім того, за умовами кредитного договору сторонами погоджено дату видачі відповідачу кредиту - 16.09.2021, строк кредитування 30 днів з 16.09.2021 по 16.10.2021. Позивач провів нарахування відсотків за ст. 1048 ЦК України за користування кредитом в межах погодженого строку користування кредитом та за прострочення його сплати.

Однак, на думку апелянта, нарахування відсотків за ст. 1048 ЦК України, з першого дня прострочення, після закінчення строку кредитування є безпідставне, оскільки право кредитодавця нарахувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування тобто, з 31 дня, після спливу 30 дня кредитування.

Звертає увагу апеляційного суду на ту обставину, що вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищені, не відповідає передбаченим у ч. 3 ст. 509 та ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Зауважує, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Однак, як вбачається з матеріалів справи, є не зрозумілим внаслідок якого договору факторингу до позивача перейшло право вимоги, скільки є два договори надані позивачем, також матеріали справи не містять доказів сплати грошових коштів за вказаними договорами факторингу.

Позивач, своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

У відповідності до вимог частини тринадцятої статті 7, частини першої статті 369 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) розгляд апеляційної скарги здійснюється апеляційним судом у письмовому провадженні, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання, оскільки ціна позову у даній справі менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи предмет та підставу заявленого позову, а також його ціну, суд дійшов висновку про те, що дана справа не відноситься до тих справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Так, у відповідності до положень частин другої та п`ятої статті 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із частинами першою, другою статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до частини першої та другої статті 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд дійшов висновку, що між позивачем та відповідачем укладено договір позики у формі електронного документу з електронними підписами сторін.

Розрахунок загальної суми заборгованості відповідача по кредитному договору наданий суду відповідає вимогам закону.

Доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачем суду не надано та розмір заборгованості не спростовано.

Перевіряючи такі висновки суду першої інстанції, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.

За приписами ст.ст. 3, 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Статтею 3 ЗУ «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно зі ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно до ст. 12 Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу.

Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

По справі встановлено, що 16.09.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 4780994 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом № 53-ОД від 16 січня 2020 року та розміщених на сайті https://creditplus.ua/ru/documents.

Згідно п.п. 1.3, 1.4, 1.5 Договору сума кредиту (загальний розмір) складає 20000 грн, строк кредиту 30 днів, тип процентної ставки фіксована.

Відповідно до п. 1.5.1. Договору, Стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується: - у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього Договору; строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в розділі 4 Договору.

Відповідно до п. 2.1 Договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 .

Згідно з п. 2.4. Договору, кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п. 2.1 Договору.

Відповідно до п. 3.1. Договору, нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод "факт/факт".

Відповідно до п. 3.3 Договору, розмір процентної ставки, встановлений в п. 1.5.1 Договору, залежить від умов її встановлення та є незмінним протягом усього строку дії Договору та не може бути збільшений Товариством в односторонньому порядку.

Згідно п.4.3.1 , п 4.3.2 сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролангації або автопролангації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але небільше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутись пролангація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до п.п.4.2.2-4.2.4 Договору. Споживач, дає згоду на автопролангацію строку кредиту на умовах передбачених в п.п.4.3.1 Договору.

Для підписання кредитного договору ОСОБА_1 використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором М953756, вчинений 16.09.2021 о 16:44:23. годині відповідно до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали кредитний договір.

ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем ОСОБА_1 за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 20 000 гривень шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою ТОВ «ФК 2 Контактний дім» від 04.05.2023 року Вих. № 2634 (а.с. 52-55). Зазначене перерахування коштів здійснено на виконання умов договору №087/20П про надання послуг з переказу платежів від 8 липня 2020 рок.

Як вбачається з картки обліку Договору (розрахунок заборгованості) № 4780994 від 16.09.2021, відповідач ОСОБА_1 вніс на погашення кредитної заборгованості кошти в сумі 3 420,00 грн 16.10.2021 року. Станом на 28.09.2023 заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором згідно розрахунку заборгованості становить 65 600 грн, яка складається з суми основного боргу 20 000 грн, суми відсотків за користування кредитом 45 600 грн.

03 травня 2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу за № 03-05/2022 від, у відповідності до умов якого, ТОВ «Авентус Україна» передає (відсупає) ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» за плату, право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «Авентус Україна» і боржниками (а.с. 15-23, 58).

Відповідно до витягу з реєстру боржників Додатку № 1 до договору факторингу № 18.04/2023-Ф від 18.04.2023 року, ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 65 600,00 з яких: 20000 грн. заборгованість за кредитом; 45 600,00 грн. заборгованість за нарахованими процентами. ( а.с. 58)

У частині першій статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18).

Нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина друга статті 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою «текстуальної» недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. З позицій юридичної техніки така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах «нікчемний», «є недійсним».

Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (частина друга статті 1055 ЦК України).

Тобто, правовим наслідком недодержання письмової форми кредитного договору є його нікчемність.

Укладення договору в електронній формі не є порушенням Закону України «Про захист прав споживачів».

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд першої інстанції встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, дійшов обґрунтованого висновку про те, що договір про надання фінансового кредиту підписаний ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами 16.09.2021 правочину.

Доводи апеляційної скарги щодо неукладення ОСОБА_1 кредитного договору № 4780994 від 16.09.2021 року спростовані матеріалами справи та наявними у них доказами. Заперечуючи факт укладання договору, ОСОБА_1 не надав доказів на спростування належності йому картки № НОМЕР_1 чи виписки по рахунку відкритому на обслуговування зазначеної картки, що могли б підтвердити відсутність надходжень коштів на його рахунок. Саме по собі заперечення проти укладення договору та не отримання коштів без надання належних, допустимих та достатніх доказів не може бути підтвердженням зазначених обставин. Також в належний спосіб відповідачем не спростовано внесення ним коштів на погашення кредитної заборгованості в розмірі 3 420,00 грн 16.10.2021 року.

Не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення доводи апеляційної скарги щодо визнання договору недійсним через ведення агресивної підприємницької діяльності та укладення договорів на вкрай невигідних умовах, оскільки суд як першої інстанції так і апеляційної інстанції розглядає справи в межах заявлених вимог. ОСОБА_1 не звертався до суду з позовом чи з зустрічним позовом про визнання договору недійсним в будь - якій його частині.

Також колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів на підтвердження факту набуття права вимоги за кредитним договором № 4780994 від 16.09.2021 у позивача, оскільки матеріали справи містять договір факторингу № 03-05/2022 від 03.05.2022, за яким ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 65 600 з яких: 20000 грн. заборгованість за кредитом; 45 600 грн. заборгованість за нарахованими процентами; витяг з реєстру боржників та докази платності договору факторингу; акт прийому-передачі Реєстру боржників від 03.05.2022 року. Даний договір відповідачем не оспорюється і недійсним не визнаний.

Звертаючись до суду з позовом Товариство обґрунтувало своє право на стягнення відсотків за період з 16.09.2021 по 13.02.2022 року у сумі 45 600 грн, умовами кретитного договору та набутим ним правом вимоги за договором факторингу.

Строк дії кредитного договору відповідно до п. 1.4 складає 30 днів, оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання по поверненню кредитних коштів не виконав, то відповідач скористався правом автоматичної пролангації передбаченої п.4.3.1 , п 4.3.2.

Проведення нарахування відсотків за період з 16.09.2021 по 13.02.2022 року не відповідає умовам договору щодо строку дії договору, оскільки договір укладено на 30 днів з можливістю автоматичної пролангації на 90 календарних днів, що сумарно становить 120 днів.

З реєстру боржників, що є додатком № 1 до договору факторингу від 18.04.2023 року № 18.04/2023-Ф вбачається, що кількість днів прострочення зобов`язання складає 519 днів, що не відповідає умовам укладеного кредитного договору.

Колегія суддів проводить власний обрахунок суми нарахування відсотків виходячи з умов укладеного кредитного договору. Отже нарахування відсотків необхідно проводити з урахуванням суми кредиту 20 000 грн та річної відсоткової ставки в розмірі 24 079,41%, що становить 15 833 грн.( 20 000 грн х 24 079,41% річних х 120 днів:365:100).

Рішенням № 251124/1 від 25.11.2024 змінено найменування ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» на нове найменування ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал».

Зважаючи на наведене, рішення суду в частині визначеного до стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» загального розміру кредитної заборгованості та відсотків підлягає зміні, а саме зменшенню суми загального розміру заборгованості за кредитним договором з 65 600,00 грн до 49 767,00 грн.

Позивач звертаючись до суду, крім заборгованості за тілом кредиту та відсотках просив стягнути на його користь інфляційні втрати в розмірі 17 777,60 грн та три відсотки річних в розмірі 3 154,19 грн нараховані у відповідності до вимог ч.2 ст.625 ЦК України за період з лютого 2022 по вересень 2023 року.

Після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечується ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

«Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України 2003 року доповнено пунктами 18 і 19 згідно із Законом № 2120-IX від 15 березня 2022 року: «18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Таким чином, відповідач в силу закону звільнений від відповідальності передбаченої ч.2 ст.625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов`язання починаючи з 24 лютого 2022 року і до закінчення дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат не підлягають задоволенню. Натомість вимоги щодо стягнення трьох відсотків річних підлягають частковому задоволенню за період прострочення грошового зобов`язання з 14.02.2022 по 23.02.2022 року в сумі 16,34 грн (49 767,00 грн х 9 днів х365:100)

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат (ч. 1 ст. 1 Закону України «Про судовий збір»).

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).

Таким чином, розподіл судових витрат здійснюється за результатом розгляду справи по суті позовних вимог.

З позовної заяви вбачається, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» просило стягнути з ОСОБА_1 кредитну заборгованість, інфляційні втрати та три відсотки річних у розмірі 86 531,79 грн. Колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 49 783,34 грн. При зверненні до суду з позовом товариством сплачено 2147,20 грн судового збору (а.с.127).

У зв`язку з частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 235,32 грн судового збору за розгляд справи судом першої інстанції (49 783,34 х 2147,20/86 531,79 = 1 235,32).

Оскільки суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про часткове задоволення вимог скарги, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 852,98 грн. Так, за подання апеляційної скарги відповідачем сплачено 3 220,80 грн, апеляційна скарга задовольняється частково (49 783,34 х 3 220/80/86 531,79) судового збору за апеляційний розгляд справи.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Відповідно до частин четвертої-шостої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України).

Саме такою є правова позиція Верховного Суду, висловлена Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, а також постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22).

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з позовом, позивач просив стягнути на свою користь з відповідача 10 000 грн витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи судом першої інстанції. На підтвердження понесених витрат товариством було додано : договір № 10/07-2023 про надання професійної правничої допомоги від 10 липня 2023 року; звіт про надання правничої допомоги від 21 вересня 2023 року; рахунок на оплату по замовленню № 1217/21/09 від 21 вересня 2023 року; платіжну інструкцію від 21.09.2023 року № 953; свідоцтво на заняття адвокатською діяльністю; ордер № 1423361( ас. 25-27, 51, 57, 59).

Ураховуючи, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, а оскаржуване судове рішення підлягає зміні в частині визначеного до стягнення розміру загальної суми заборгованості, відсотків та трьох відсотків річних, а також скасуванню в частині задоволених вимог про стягнення інфляційних втрат, враховуючи, що справа не є складною, об`єм та доводи позовної заяви, включення до витрат пов`язаних з збиранням та аналізом документів та доказів, а також подання позовної заяви, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про відшкодування витрат понесених позивачем та стягнення з відповідача на користь позивача 6 000 грн витрат понесених в суді першої інстанції.

Керуючись ст. 268, 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником Осадчою Крістіною Олегівною, задовольнити частково.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 27 травня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (, 03150, м. Київ, вул. Загородня, буд. 15, офіс 118/2) заборгованість за договором кредиту № 4780994 від 16 вересня 2021 в розмірі 49 783,34 грн., три відсотки річних у розмірі 16,34 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (, 03150, м. Київ, вул. Загородня, буд. 15, офіс 118/2) судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1 235,32 грн.та витрати на правничу допомогу у суді першої інстанції у розмірі 6 000,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (, 03150, м. Київ, вул. Загородня, буд. 15, офіс 118/2) на корись ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 1 852,98 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна