КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2025 року м. Київ

Унікальний номер справи № 759/6624/25

Апеляційне провадження № 22-ц/824/17092/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Євграфової Є.П., Саліхова В.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 14 липня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Петренко Н.О., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочку сплати аліментів, -

в с т а н о в и в :

У березні 2025 року представник ОСОБА_2 - адвокат Єрмак О.В. звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за несплату аліментів на утримання сина ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за період з серпня 2023 по 28 березня 2025 року у сумі 74 304, 25 грн, а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді (а.с. 1-7).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Святошинським районним судом м. Києва було винесено судовий наказ у справі № 759/15091/23 від 10 серпня 2023 року, який було видано стягувачу 01 травня 2024 року Святошинським районним судом м. Києва, яким стягнуто з боржника ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 серпня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

На підставі цього виконавчого документу було подано заяву до Авдіївсько- Мирноградського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про відкриття виконавчого провадження. Авдіївсько-Мирноградський відділ державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції своєю постановою від 01 серпня 2024 року відкрив виконавче провадження № НОМЕР_2 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 10 серпня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Пізніше у межах цього виконавчого провадження 08 жовтня 2024 року було винесено постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних боржника, відповідно до якої було постановлено внести зміни (доповнення) в автоматизованій системі виконавчого провадження, а саме: замість прізвища « ОСОБА_5 » зазначити прізвище « ОСОБА_6 », у зв`язку із зміною боржником прізвища, згідно з паспортом № НОМЕР_1 від 06 серпня 2020 року.

У позовній заяві представник позивача вказував, що з невідомих причин, відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання щодо утримання дитини не виконувала. З моменту відкриття виконавчого провадження і до жовтня 2024 року відповідач аліменти не сплачувала взагалі, внаслідок чого на момент подачі позову у відповідача утворилась заборгованість зі сплати аліментів.

Зазначав, що відповідно до довідки розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у ВП НОМЕР_2 від 06 березня 2025 року про стягнення аліментів у відповідача наявна заборгованість за період з серпня 2023 року по 01 серпня 2024 року у розмірі 49 929,00 грн. Відповідно до довідки розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у ВП НОМЕР_2 від 21 березня 2025 року про стягнення аліментів у відповідача наявна заборгованість за період з 01 серпня 2024 року по 21 березня 2025 року у розмірі 6 469,47 грн. Таким чином, загальна заборгованість за невчасно сплачені аліменти становить 53 398,47 грн.

Жодних пропозицій від відповідача про зміну розміру аліментів позивачеві не надходило, наявність обставин, які б істотно ускладнювали відповідачеві виконання даного рішення суду позивачу також невідома. Вказані обставини свідчать про те, що об`єктивних причин майнового характеру не виконувати зобов`язання у відповідача не має.

Загальна сума пені за прострочення сплати аліментів відповідачем становить 294 792, 35 грн за розрахунком позивача.

Оскільки розмір пені за місяці, за які стягується пеня, не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується, то загальна сума пені, яка підлягає стягненню з відповідача, становить 74 304, 25 грн та повинна бути стягнута з відповідача (а.с. 1-7).

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 14 липня 2025 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за несплату аліментів на утримання сина ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за період з серпня 2023 року по 28 березня 2025 року у сумі 53 524, 87 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 1 211, 20 грн (а.с. 28).

Не погодившись з рішенням районного суду, 24 вересня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Гуменюк О.Р. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив рішення Святошинського районного суду міста Києва від 14 липня 2025 року скасувати, ухвалити нове, яким у задоволенні позову - відмовити (а.с. 33-36).

В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що судом не було враховано та не перевірено наступні обставини. Як вбачається з судового наказу Святошинського районного суду м. Києва від 10 серпня 2023 року № 759/1509/23 (провадження № 2-н/759/403/23) на користь позивача по справі постановлено стягувати аліменти з відповідачки, починаючи з 10 серпня 2023 року. Разом з тим, даний судовий наказ був звернутий до примусового виконання позивачем (стягувачем) лише 01 серпня 2024 року, про що свідчить постанова про відкриття виконавчого провадження від 01 серпня 2024 року ВП № НОМЕР_2. З вказаного можна зробити висновок, що стягувач реалізував своє право на отримання аліментів лише після спливу одного року з дня видачі судового наказу. Відтак, при відкритті ВП № НОМЕР_2 одразу виникла штучно створена стягувачем заборгованість по сплаті аліментів, що знаходиться поза межами вини боржника (відповідачки) ОСОБА_1 .

Крім цього, звертав увагу суду апеляційної інстанції на те, що у судовому наказі від 10 серпня 2023 року, у постанові про відкриття виконавчого провадження від 01 серпня 2024 року та в оскаржуваному рішенні суду від 14 березня 2025 року зазначена адреса відповідачки: АДРЕСА_1 , що на даний час є тимчасово окупованою територією, за якою вона не проживає з початку повномасштабного вторгнення в Україну. Відтак, не могла отримувати відповідні процесуальні документи та знати про обов`язок сплати аліментів на утримання сина.

Про обов`язок сплати аліментів відповідачка взнала лише у вересні 2024 року, коли їй на підставі постанови державного виконавця від 21 вересня 2024 року було накладено арешт на грошові кошти на рахунках в фінансових установах, а на підставі постанови державного виконавця від 28 вересня 2024 року їй було визначено поточний рахунок фізичної особи - боржника у банку для здійснення видаткових операцій. Згідно з інформацією, що міститься у довідках державного виконавця від 06 березня 2025 року та від 21 березня 2025 року, вбачається, що відповідачка з жовтня 2024 року повністю виконувала покладені на неї обов`язки зі сплати аліментів, а, починаючи з квітня 2025 року сплачує поточні платежі та погашає існуючу заборгованість. Зазначав, що суд 1-ї інстанції не врахував дані обставини та дійшов висновку про наявність вини у несплаті аліментів відповідачкою (а.с. 33-36).

Позивач ОСОБА_2 у своєму відзиві на апеляційну скаргу просив залишити рішення Святошинського районного суду міста Києва від 14 липня 2025 року без змін (а.с. 61-70).

Відповідно до частини першої ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною тринадцятою ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вказане, розгляд справи здійснюється без виклику сторін у порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали позовної заяви, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами існують правовідносини щодо сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2 від 01 серпня 2024 року, у якому відповідач ОСОБА_1 є боржником. Наявність заборгованості зі сплати аліментів підтверджується довідками розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у ВП № НОМЕР_2 від 06 березня 2025 року та від 21 березня 2025 року на загальну суму 53 524,87 грн. Факт несплати аліментів з боку відповідачки, а також відсутність обставин, які б виправдовували таке невиконання, не спростовані, а прострочення сплати аліментів ОСОБА_1 підтверджується довідками про заборгованість. Враховуючи, що розмір заборгованості 53 524,87 грн., суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення пені у розмірі суми заборгованості у розмірі 53 524,87 грн.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що на підставі судового наказу № 2-н/759/403/23, виданого Святошинським районним судом міста Києва 01 травня 2024 року, що набрав законної сили 10 серпня 2023 року, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 10 серпня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття, 01 серпня 2024 року державний виконавець Авдіївсько-Мирноградського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мінтус К.С. постановою відкрила виконавче провадження № НОМЕР_2, зобов`язала боржника протягом п`яти робочих днів подати декларацію про доходи та майно та попередила боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (а.с. 8).

Постановою державного виконавця Авдіївсько-Мирноградського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мінтус К.С. від 08 жовтня 2024 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 внесено зміни (доповнення) в автоматизованій системі виконавчого провадження, а саме замість прізвища « ОСОБА_5 » зазначено прізвище « ОСОБА_6 », оскільки боржник змінила прізвище на ОСОБА_1 , згідно з паспортом № НОМЕР_1 від 06 серпня 2020 року (а.с. 9).

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів боржника ОСОБА_1 від 06 березня 2025 року, сформованого державним виконавцем Мінтус К.С., станом на лютий 2025 року сукупний розмір заборгованості становить 53 524, 87 грн (а.с. 13).

Згідно з довідкою від 21 березня 2025 року № 22.25-31/НОМЕР_2/11694 заборгованість по судовому наказу № 2-н/759/403/23 від 01 травня 2024 року, виданого Святошинським районним судом міста Києва, згідно з яким ОСОБА_1 повинна сплачувати на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у розмірі 1/4 частини, за період з 01 серпня 2024 року по 21 березня 2025 року, складає 6 469, 47 грн (а.с. 14).

Позивач подав суду розрахунок пені за несплату аліментів у межах виконавчого провадження № НОМЕР_2, згідно з яким за період з 10 серпня 2023 року по 01 березня 2025 року сума аліментів, що підлягає стягненню, становить 74 304, 25 грн, сплачено боржником/стягнуто виконавцем - 23 555, 00 грн, загальна сума пені - 294 792, 33 грн, сума пені для стягнення - 74 304, 25 грн (а.с. 10).

Згідно із частиною першою ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

Відповідно до положень статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Відповідно до положень п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 вказано, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 20 липня 2020 року у справі № 362/4462/16-ц (провадження № 61-10968св19) сформував правовий висновок, що сімейне законодавство містить презумпцію вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати, що є правовою підставою для застосування до нього відповідальності передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

Апеляційний суд доводи апелянта про те, що оскільки судовий наказ про стягнення аліментів, починаючи з 10 серпня 2023 року, був звернений до виконання лише 01 серпня 2024 року, то утворилася штучна заборгованість по аліментам і боржник не отримувала процесуальні документи за адресою, що вказана у судовому наказі та постанові про відкриття виконавчого провадження (вул. Гагаріна, 1/72, м. Авдіївка Донецької обл. - тимчасово окупована територія України), а відповідно і не могла знати про обов`язок сплати аліментів на утримання сина, оцінює критично, оскільки положеннями Закону України «Про виконавче провадження» (частина третя ст. 12) надано право стягувачу пред`явити виконавчий документ до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі, а по-друге, обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття (частина перша ст. 180 СК України), а не з часу присудження аліментів у судовому порядку.

Доводи про те, що боржниця ОСОБА_1 з жовтня 2024 року повністю виконувала покладені на неї обов`язки із сплати аліментів, а, починаючи з квітня 2025 року, сплачує поточні платежі та погашає існуючу заборгованість, не спростовує висновків суду про відсутність обставин, які об`єктивно унеможливлювали вчасну сплату боржником аліментів на утримання сина, а отже наявний факт її вини у простроченні платежів на аліменти.

Таким чином, представником апелянта не спростовано презумпцію вини боржника у несвочасній сплаті аліментів і накопиченні заборгованості.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16 відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16 та дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1%. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1%.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Відповідна правова позиція міститься і у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19).

Згідно із частиною першою ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до частини першої ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Так, з матеріалів справи вбачається, що на підставі судового наказу Святошинського районного суду міста Києва від 01 травня 2024 року у справі № 2-н/759/403/23, ОСОБА_8 має сплачувати на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання їхнього сина ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у розмірі частини її заробітку (доходу) 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 10 серпня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач, звертаючись до суду з вказаним позовом, посилався на те, що відповідач має заборгованість зі сплати аліментів на утримання їхнього сина ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

На підтвердження вказаного надав до суду розрахунок заборгованості по сплаті аліментів боржника ОСОБА_1 від 06 березня 2025 року, сформований державним виконавцем Мінтус К.С., з якого встановлено, що станом на лютий 2025 року сукупний розмір заборгованості становить 53 524, 87 грн, нарахованої з серпня 2023 року по лютий 2025 року (а.с. 13).

Відтак, наданий відповідачем розрахунок заборгованості від 06 березня 2025 року, складений державним виконавцем Авдіївсько-Мирноградського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мінтус К.С., є належним доказом, який підтверджує наявність заборгованості у відповідача щодо сплати аліментів на користь позивача на утримання сина ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Доказів на спростування вказаного розрахунку заборгованості відповідачем до суду не надано.

Відповідно до позовної заяви ОСОБА_2 обраховував пеню за прострочення сплати аліментів станом на 01 лютого 2025 року.

Разом з тим, згідно з розрахунком заборгованості від 06 березня 2025 року, складеного державним виконавцем Авдіївсько-Мирноградського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мінтус К.С., заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів станом на 01 лютого 2025 року склала 53 524, 87 грн (а.с. 13).

При цьому, період прострочення виконання зобов`язань по сплаті аліментів за кожен місяць, нарахованих станом на 01 лютого 2025 року, склав понад 100 днів.

Відтак, враховуючи частину першу ст. 196 СК України, відповідно до якої розмір неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню пеня за прострочення сплати аліментів, нарахованих станом на лютий 2025 року включно, у розмірі 100 відсотків заборгованості, а саме - у розмірі 53 524, 87 грн.

У зв`язку з зазначеним, колегія суддів відхилила доводи апелянта як необґрунтовані і дійшла висновку про відмову у задоволенні вимог апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції у силу вимог ст. 375 ЦПК України - залишила без змін.

З огляду на положення частини третьої статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 14 липня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

Є.П. Євграфова

В.В. Саліхов