Справа № 452/209/25 Головуючий у 1 інстанції: Титов А.О.
Провадження № 22-ц/811/1787/25 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючої судді Мікуш Ю.Р.,

Суддів: Савуляка Р.В., Шандри М.М.

Секретар Іванова О.О.

розглянувши у порядку спрощеного провадження без участі учасників у м.Львові цивільну справу №452/209/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 29 квітня 2025 року у справі за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Процент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 34 875,00 грн.

в с т а н о в и в :

17 січня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Процент" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 34875,00 грн.

Позовна заява мотивована тим, що 24 січня 2024 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, відповідно до умов якого, позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 5000,00 грн на строк 365 днів, а відповідач зобов`язався повернути кредит у визначений договором строк та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 2,5% від суми кредиту за кожен день.

Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у встановленому договором розмірі, однак відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим, у відповідача утворилась заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом, нарахованим за період з 04.03.2024 по 09.12.2024 у розмірі 34875,00 грн, про стягнення якої з відповідача на свою користь позивач звернувся до суду із позовом у цій справі.

Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 29 квітня 2025 року позов задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Процент» заборгованість за кредитним договором № 5859-3646-1 від 24.01.2024 у розмірі 34875,00 грн., судовий збір у розмірі 2422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду є незаконним. Судом не було враховано норми ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів". Судом не було проведено правову оцінку економічної обгрунтованості нарахування процентів у понад 7 разів більшій сумі, ніж сума основного боргу. Умови кредитного договору є несправедливими. Зазначає, що він не відмовляється від свого обов"язку по погашенню кредитної заборгованості, однак в умовах теперішнього часу він не зміг вчасно виконати зобов"язання в повному обсязі. Вважає безпідставними вимоги позивача в частині нарахування відсотків за користування кредитом з причин несправедливості умов кредитного договору в цій частині.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив, що відповідно до ст.360 ЦПК України не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи те, що ціна позову становить менше тридцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, апеляційна скарга підлягає розгляду без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За змістом ч.1 ст. 367 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 24 січня 2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Процент» як кредитодавцем та ОСОБА_1 як позичальником укладено кредитний договір № 5859-3646-1 від 24.01.2024. Договір укладено сторонами за допомогою інформаційно-комунікаційних систем в електронній формі та підписано, зокрема, відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

За умовами Кредитного договору, позивач надає, а відповідач отримує кредит на наступних умовах (пункти 1.1., 1.2., 1.3., 1.4. Кредитного договору):

(-) розмір кредиту - 5000,00 грн,

(-) строк кредитування - 365 днів зі сплатою кредиту у кінці строку користування 23.01.2025

(-) процентна ставка за користування кредитом фіксована - 2,5% від суми кредиту на день (річна процентна ставка - 912,50%), періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 20 днів, рекомендована дата платежу першого періоду - 13.02.2024.

Позивач свої зобов`язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі, перерахувавши 24.01.2024 на банківську карту відповідача № НОМЕР_1 грошові кошти у розмірі 5000,00 грн. Належність банківської картки із зазначеними реквізитами відповідачу підтверджується інформацією АТ "Універсал банк" про емітування такої банківської карти на ім`я відповідача. Факт перерахування позивачем 24.01.2024 грошових коштів відповідачу підтверджується платіжною інструкцією «Fondy» № 730294549 та випискою з банківського рахунку відповідача.

Відповідач ОСОБА_1 не заперечує факту виникнення між сторонами кредитних правовідносин, але ставить під сумнів законність укладеного договору в частині розміру відсоткової ставки.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд виходив з тих підстав, що ОСОБА_1 в період з 06 березня 2024 року по 09 вересня 2024 року не сплачував процентів за користування кредитом у зв"язку з чим у нього утворилася заборгованість в розмірі 34875 грн.

З такими висновками колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Факт укладення кредитного договору відповідач не заперечує.

ТОВ «ФК «Процент», звертаючись до суду з позовом, просило стягнути заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитом за період з 04 березня 2024 року по 09 грудня 2024 року, що нараховані відповідно до п. 1.2. кредитного договору за ставкою 2,5% за кожен день користування кредитом.

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» у редакції, яка набрала чинності 24 грудня 2023 року згідно із Законом № 3498-IX від 22 листопада 2023 року, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Перехідні положення законопроєкту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроєкту.

Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія п. 5 розділу І цього Закону (яким, зокрема, доповнено п. 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування») поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Кредитний договір №5859-3646-1 укладений 24 січня 2024 року, тобто, після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому строк дії п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» не поширюється на вказаний кредитний договір.

Разом з тим, зі змісту положень ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» вбачається, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Частиною 4 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою: ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t х 100%, де ДПС - денна процентна ставка; ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом; ЗРК - загальний розмір кредиту; t - строк кредитування у днях.

Пунктом 1-2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» визначено поняття «денна процентна ставка» як загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту.

Тобто, денна процентна ставка є розрахунковою величиною за спеціальною формулою, що базується на показниках загальних витрат за споживчим кредитом, його загальним розміром та строком кредитування, максимальний розмір якої визначений вказаним вище Законом.

Згідно з п. 1.2 договору, денна процентна ставка на дату укладення договору складає: 2,5% за кожен день користування кредитом.

Відповідно, визначений договором розмір денної процентної ставки не відповідає положенням Закону України «Про споживче кредитування», не дивлячись на те, що сторонами під час підписання договору була погоджена фіксована процентна ставка за користування кредитом - 2,5% в день.

Таким чином, з урахуванням положень ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», розрахунок заборгованості за відсотками за договором про надання споживчого кредиту слід проводити з урахуванням максимальної денної процентної ставки 1% визначеної ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування».

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просить стягнути відсотки за користування кредитом за період з 04.03.2024 по 09.12.2024, що становить 281 день, сума отриманого та не повернутого кредиту - 5000 грн.

З наявних в матеріалах справи розрахунків заборгованості вбачається, що станом на 05 березня 2024 року заборгованість за відсотками була відсутня, залишок тіла кредиту становив 5000 грн. В період з 06 березня 2024 року по 09 грудня 2024 року не здійснював погашення заборгованості за кредитом.

З урахуванням положень ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», розмір заборгованості за тілом кредиту 5000 грн, сума процентів за день за користування кредитом становить 50 грн.

Таким чином, заборгованість ОСОБА_1 по несплачених відсотках за кредитним договором №5859-3646 від 24.01.2024 становить та підлягає задоволенню в сумі 13950 грн (5000*1%* 279 (з 06.03.2024 по 09.12.2024).

На згадані обставини суд першої інстанції уваги не звернув та прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі, у зв"язку з чим рішення суду першої інстанції щодо розміру заборгованості за кредитним договором № 5859-3646-1 від 24.01.2024 підлягає змінішляхом зменшення відсотків до 13950 грн.

Відповідно до ч.1п.3,4 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: п.3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи; п.4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з вимогами ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦКП України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому, пропорційно розміру задоволених позовних вимог (40%), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 968 грн судового збору, сплаченого при подачі позову до суду першої інстанції та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн. В свою чергу, з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Процент» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 2725,20 грн судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч.5ст.268 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 141 ч.1; 374 ч.1п.2; 376 ч.1 п.п.3,4; 383; 384; 389-391 ЦПК України,- суд апеляційної інстанції

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 29 квітня 2025 року змінити, виклавши резолютивну частину у такій редакції:

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ТОВ «Фінансова компанія «роцент» () 13950 грн. заборгованості за кредитним договором № 5859-3646-1 від 24.01.2024, 968 грн. сплаченого судового збору та 4 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» (, адреса: м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок № 4, поштовий індекс 03124) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2725 (дві тисячі сімсот двадцять п`ять) грн 50 коп.

Постанова суду набирає законної сили з дня прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 18 грудня 2025 року.

Головуюча суддя Ю.Р.Мікуш

Судді: Р.В. Савуляк

М.М. Шандра