Справа № 462/2429/25 Головуючий у 1 інстанції: Іванюк І.Д.
Провадження № 22-ц/811/1697/25 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду міста Львова від 24 квітня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

04 квітня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 22.09.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №22.09.2024-100000072, згідно якого позикодавець надав позичальнику кредит у розмірі 24 000 грн строком на 98 днів. 22.09.2024 року ОСОБА_1 отримав кредитні кошти, що підтверджується листом Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення». Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» виконало покладені на позикодавця зобов`язання за договором кредиту в повному обсязі. У свою чергу ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 63120 грн 00 коп.

З наведених підстав просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №22.09.2024-100000072 від 22.09.2024 року в розмірі 63120 грн 00 коп. з яких: 24000,00 грн - тіло кредиту; 23520,00 грн - сума заборгованості за відсотками, 3600,00 грн - комісія, 12000 грн - неустойка, а також стягнути понесені судові витрати.

Рішенням Залізничного районного суду міста Львова від 24 квітня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» 47 520 грн 00 коп. заборгованості за кредитним договором №22.09.2024-100000072 від 22.09.2024 року та 1823,71 грн судового збору.

В решті вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Вказує, що ОСОБА_1 ніколи не звертався до ТОВ «Споживчий центр» з приводу отримання коштів за кредитним договором, не реєструвався на їх офіційному сайті, не робив заявок на отримання коштів і не укладав кредитного договору, не отримував від даного товариства коштів, а кредитний договір був укладений без його вільного волевиявлення. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного суду у справі № 204/8017/17 від 27.11.2024 року неукладеність договору у зв`язку з недотриманням установленої для нього законом обов`язкової письмової форми, зокрема й щодо його підписання, повинна насамперед корелюватися з відсутністю у сторони правочину волевиявлення на його укладення, про що може свідчити факт не підписання договору цією особою чи підписання його від імені сторони іншою неуповноваженою особою (підроблення підпису). Отже, відсутність або підроблення підпису сторони (яка у зв`язку з цим фактично не є учасником договірних правовідносин) на письмовому правочині створює презумпцію відсутності волевиявлення сторони на виникнення, зміну чи припинення цивільних правовідносин, яка може бути спростована письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами, що підтверджують факт наявності волевиявлення на укладення правочину у сторони, яка заперечує проти цього. Вказує, що для підписання та укладення договору код з СМС-повідомлення було відправлене на номер телефону НОМЕР_1 , однак справжнім номером телефону ОСОБА_1 є номер НОМЕР_2 , відповідно інші номери є такими, що йому не належать та доступу до них він не має, що свідчить про те, що підписання кредитного договору відбулось поза його волею та унаслідок шахрайських дій. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У пункті 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 22.09.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №22.09.2024-100000072.

Вказаний договір підписаний відповідачем відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» в електронній формі із застосуванням верифікації та наданням його персональних даних (ПІБ, дата народження, дані паспорта, РНОКПП, адреса проживання) та шляхом введення одноразового ідентифікатора Е242.

Відповідно до умов кредитного договору №22.09.2024-100000072 від 22.09.2024 року, позичальнику надається кредит на наступних умовах: дата надання/видачі кредиту: 22.09.2024 року; сума кредиту: 24 000.00 грн; строк на який надається кредит - 98 днів з дня його надання; дата повернення кредиту - 28.12.2024 року; продовження (лонгація. пролонгація) строку кредитування та строку виплати кредиту передбачена. Продовження (лонгація, пролонгація) строку договору не передбачена; процентна ставка-фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку; комісія пов`язана з наданням кредиту-15% від суми кредиту та дорівнює 3600.00 грн; денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування протягом всього строку, на який надається кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Денна процентна ставка та її розрахунок:0,86%; неустойка: 240 грн, що нараховується за кожний день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання; розмір процентів відповідно до ст. 625 ЦК України становить 365% річних, які нараховуються від простроченої позичальником суми (база розрахунку). Максимальний розмір процентів відповідно до ст. 625 ЦК України встановлюється законом.

На підтвердження факту перерахування відповідачу кредитних коштів у сумі 24 000,00 грн на картку 5169-36ХХ-ХХХХ-1358 позивачем надано лист Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» за №1-2802 від 28.02.2025 року з якого вбачається, що відповідно до договору на переказ коштів ФК-П-2024/01-2 від 01.04.2024 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» таТовариством з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення», останнім було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 22.09.2024 року 01:05:27 суму 24 000.00 грн, номер картки НОМЕР_3 , номер транзакції в системі iPay.ua -516640100, призначення платежу: видача за договором кредиту №22.09.2024-100000072 від 22.09.2024 року.

Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №22.09.2024-100000072 від 22.09.2024 року заборгованість ОСОБА_1 по кредитному договору становить 63 120.00 грн, з яких: 24 000.00 грн - основний борг; 23 520.00 грн - проценти; 3 600.00 грн - комісія; 12 000.00 грн - неустойка.

Матеріалами справи також встановлено, що 18.04.2025 року старшим дізнавачем СД ВП №1 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області розпочате досудове розслідування у формі дізнання у кримінальному провадженні, внесеному у ЄРДР 18.04.2025 року за №0000114 за фактом вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 182 КК України.

Як вбачається з витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні №0000114 від 18.04.2025 року, 16.04.2025 року надійшла ухвала слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 31.03.2025 року, справа №462/2147/25 щодо зобов`язання посадової особи внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості, які містяться у заяві ОСОБА_1 від 18.03. 2025 року, згідно якої невідома особа 22.09.2024 року, використовуючи персональні дані останнього, а саме: паспорт громадянина України, ідентифікаційний код, номер мобільного телефону, адресу та місце проживання, оформила кредитний договір на ім`я заявника у фінансовій установі «Швидко гроші», сума кредиту складає 24 000.00 грн, ІКС ІПНП №3675 від 17.04.2025 року.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У постанові Верховного Суду від 30.11.2022 року у справі № 334/3056/15 зроблено висновок, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.

Крім того, на спростування висновку суду щодо часткової доведеності позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» апелянтом заявлено клопотання про долучення доказів, в якому просив поновити строк для подання доказів та долучити до матеріалів справи довідку, видану АТ КБ «ПриватБанк», з якої вбачається що ОСОБА_1 не мав та станом на 02.07.2025 року не має картки № НОМЕР_4 в АТ КБ «ПриватБанк».

В обґрунтування заявленого клопотання вказав, що ці докази (довідка АТ КБ «ПриватБанк») об`єктивно не була у розпорядженні відповідача на момент розгляду даної справи в суді першої інстанції, а була отримана лише після винесення оскаржуваного рішення.

Відповідно до ч.3 ст. 367 ЦПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 7.04.2021 року в справі №279/11692/15-ц зазначено, що «тлумачення пункту 6 частини другої статті 356, частин першої-третьої статті 367 ЦПК України свідчить, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею. У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції. Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК України щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи. Про прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову у їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання або в ухваленому судовому рішенні».

Обмеження у можливості надання доказів до суду апеляційної інстанції переслідує не мету створення перешкод у поповненні доказової бази у справі, а, навпаки, має на меті забезпечення максимально повного подання доказів шляхом підвищення активності осіб, які беруть участь у справі, при її розгляді у суді першої інстанції та відповідальність за свої дії в процесі захисту права.

Проте зазначене слід відрізняти від випадків, коли в особи, яка надає нові докази до апеляційного суду, відсутня недобросовісність дій.

У ч. 2 ст. 13 ЦПК України зазначено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

З огляду на наведені вище обставини справи, колегія суддів вважає, що клопотання про поновлення строку на долучення доказів у справі слід задовольнити, а надані представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 `нові докази слід долучити до матеріалів справи, оскільки такі були отримані після ухвалення оскаржуваного рішення у справі та підтверджують факт неотримання відповідачем коштів за кредитним договором.

Так, з довідки, виданої АТ КБ «ПриватБанк» №5LBJOM2OFQIV6SMQ від 02.07.2025 року вбачається, що ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України (ID картка) НОМЕР_6 , виданий 4653 02.06.2021 року, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , не мав та станом на 02.07.2025 року не має картки № НОМЕР_4 в АТ КБ «ПриватБанк».

Отже, у даній справі кредитором не доведено факту надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, оскільки картка № НОМЕР_4 не емітована відповідачу та за ним не обслуговується.

Лист Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» №1-2802 від 28.02.2025 року про успішне перерахування коштів на платіжну картку клієнта: 22.09.2024 оку 01:05:27 на суму 24 000.00 грн, номер картки НОМЕР_3 , колегія суддів відхиляє як доказ, оскільки на ньому немає відмітки банку про здійснення банківської операції.

З огляду на те, що кредитор не довів виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором (перерахування коштів відповідачу), колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задоволено, з Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» на користь ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір, сплачений ним за подачу апеляційної скарги в розмірі 2 735. 56 грн.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст постанови складено - 15 грудня 2025 року.

Керуючись ч. 5 ст. 268, ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Залізничного районного суду міста Львова від 24 квітня 2025 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» на користь ОСОБА_1 2 735. 56 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 15 грудня 2025 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді: Я.А. Левик

М.М. Шандра