Справа № 335/1489/25 2-во/335/139/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2025 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Романько О.О. за участю секретаря Корсунової Г.В., прокурора Шелепка Б.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про виправлення описки у виконавчому документі по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 поданою через представника - адвоката Гнідого Олексія Володимировича до Запорізької обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся з заявою про виправлення помилки у виконавчому документі по справі №335/1489/25 за позовною заявою ОСОБА_1 поданою через представника - адвоката Гнідого Олексія Володимировича до Запорізької обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Вимоги заяви обґрунтовує тим, що у виконавчому листі невірно зазначене прізвище позивача (стягувача), а саме необхідно вірно зазначити прізвище як « ОСОБА_2 » замість невірного « ОСОБА_2 ».

Згідно ч.1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом належним чином, 19.12.2025 надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача (боржника) ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував стосовно задоволення заяви ОСОБА_1 про виправлення описки у виконавчому документі, прохав її задовольнити.

Інші учасники судового процесу в судове засідання не з`явилися, про час і місце його проведення повідомлялися, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не надали.

Вивчивши заяву про виправлення помилки та матеріали цивільної справи, заслухавши представника боржника, суд дійшов висновку про задоволення заяви про виправлення описки з таких підстав.

Судом встановлено, що 14.07.2025 відповідно до рішення Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя позовну заяву ОСОБА_1 поданою через представника - адвоката Гнідого Олексія Володимировича до Запорізької обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду задоволено частково.

Відповідно до постанови Запорізького апеляційного суду від 21.10.2025 задоволено апеляційну скаргу Запорізької обласної прокуратури на рішення Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 14.07.2025 в частині стягнення з відповідача розміру судових витрат на правничу допомогу та змінено в цій частині, а саме компенсовано ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу в розмірі 3 795 (три тисячі сімсот дев`яносто п`ять) гривень 00 копійок з державного бюджету.

На виконання рішення Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 14.07.2025 з врахуванням ухвали Запорізького апеляційного суду від 21.10.2025, за заявою ОСОБА_1 від 18.11.2025, Вознесенівським районним судом міста Запоріжжя 26.11.2025 було видано виконавчий лист № 335/1489/25 про стягнення з держави Україна за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , в рахунок відшкодування моральної шкоди 1 000 000 гривень 00 копійок, в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 82 500 гривень 00 копійок, в рахунок відшкодування судових витрат на правничу допомогу 3795 (три тисячі сімсот дев`яносто п`ять) гривень та судових витрат на проведення експертного дослідження 2 475 гривень, 00 копійок, а всього 1 088 770 (один мільйон вісімдесят вісім тисяч сімсот сімдесят) гривень 00 копійок.

Листом Головного управління Державної казначейської служби у Запорізькій області від 04.12.2025 № 04-08.3-10/7686 повідомлено, що у графі виконавчого листа по справі № 335/1489/25, виданого Вознесенівським районним судом міста Запоріжжя від 26.11.2025, невірно вказано прізвище стягувача, а саме як ОСОБА_4 , тому виконавчий документ був повернутий стягувачу.

Таким чином, судом встановлено, що в зазначеному виконавчому листі невірно зазначено прізвище стягувача, а саме як « ОСОБА_2 » замість вірного « ОСОБА_2 ».

Відповідно до доповідної записки старшого секретаря Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя Тімофєєвої І.В. нею допущено було описку у відомостях про стягувача через невірне визначення його прізвища в називному відмінку.

Отже, під час звернення судового рішення до виконання було встановлено, що при оформленні виконавчого листа було допущено помилку, а саме щодо прізвища стягувача.

Таким чином, зазначене у виконавчому документі прізвище стягувача, згідно з яким видано виконавчим документ, що підлягає примусовому виконанню, не відповідає фактичному прізвищу стягувача, яке зазначено в його паспорті громадянина України.

Відповідно до положень статті 124, пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Зазначене конституційне положення кореспондується та відображено у частині першій статті 18 ЦПК України, згідно якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2004 року в справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина «судового розгляду».

Відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013 виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

У рішенні ЄСПЛ в справі «Войтенко проти України» від 29 червня 2004 року (заява № 18966/02) Високий суд нагадує практику, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу № 1 (див. серед інших джерел, «Бурдов проти Росії», заява № 59498/00, § 40, ЄСПЛ 2002-III; «Ясіуньєне проти Латвії», заява №41510/98, § 45, 6 березня 2003 року) - пункт 53.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 17 травня 2005 року в справі «Чіжов проти України» (заява № 6962/02), позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 статті 6 Конвенції. Державі належить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів.

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення або якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом (пункти 1, 3 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 2 червня 2016 року).

Положеннями частини першої статті 13 Закону № 1404-VIII передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За правилом частини третьої статті 431 ЦПК України виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

У частині першій статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 2 червня 2016 року вказано, що у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 було затверджено Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі- Порядок № 845).

Цей Порядок визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

Казначейське обслуговування Державного бюджету України передбачає здійснення Державним казначейством України: операцій з коштами державного бюджету; розрахунково-касового обслуговування розпорядників бюджетних коштів; контролю бюджетних повноважень при зарахуванні надходжень, прийнятті зобов`язань та проведенні платежів; бухгалтерського обліку та складання звітності про виконання державного бюджету.

Пунктом 8 ст. 7 Бюджетного кодексу України передбачено принцип цільового використання бюджетних коштів - бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями та бюджетними асигнуваннями.

Судом встановлено, що при видачі виконавчого листа, що підлягає примусовому виконанню, судом було невірно зазначено прізвище стягувача.

Описки - це помилки, зумовлені неправильним написанням слів. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків.

З урахуванням обставин, на які посилається заявник ОСОБА_1 суд вважає можливим задоволення його заяви про виправлення помилки у виконавчому листі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 260, 353-354, 432 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про виправлення описки у виконавчому документі по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 поданою через представника - адвоката Гнідого Олексія Володимировича до Запорізької обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду - задовольнити.

Виправити помилку, допущену у виконавчому листі, виданому 26 листопада 2025 року Вознесенівським районним судом міста Запоріжжя у справі № 335/1489/25 за позовом ОСОБА_1 поданим через представника - адвоката Гнідого Олексія Володимировича до Запорізької обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Вважати за вірне прізвище стягувача, згідно з яким видано виконавчий документ - ОСОБА_1 .

Ухвалу може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення чи складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали суду складено 19.12.2025.

Суддя: О.О. Романько