Номер провадження 8/754/16/25
У Х В А Л А

Іменем України

10 грудня 2025 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Сенюти В.О.,

секретаря судового засідання - Каба А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву представника боржника ОСОБА_1 - адвоката Литвин Валентини Василівни про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Деснянського районного суду міста Києва від 27.08.2025 у справі № 754/13898/25, провадження № 2-н/754/352/25 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей, -

ВСТАНОВИВ:

Представник боржника ОСОБА_1 - адвокат Литвин В.В. через систему «Електронний суд» звернулася до Деснянського районного суду міста Києва із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Деснянського районного суду міста Києва від 27.08.2025.

Подану заяву обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебувають у зареєстрованому шлюбі. У період шлюбу народилося двоє дітей, які проживають разом із батьками, зокрема боржником. ОСОБА_1 бере участь у забезпеченні дітей, а саме: сплачує за продукти харчування, поповнює картки дітей, оплачує вартість навчання. Таким чином, подружжя спільно виховує та утримує дітей. Звернення ОСОБА_3 до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей є результатом непорозуміння, що виникли між подружжям. На підставі викладеного, представник боржника просить переглянути судовий наказ Деснянського районного суду міста Києва від 27.08.2025 за нововиявленими обставинами та скасувати, як такий, що виданий без урахування істотних обставин та при наявності спору про право.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 10.10.2025 заяву про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами залишена без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 16.10.2025 відкрито провадження та призначено заяву до розгляду.

Сторони в судове засідання щодо розгляду заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 13.09.2011 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено шлюб.

У період шлюбу народилося двоє дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками яких є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Відповідно до довідок про реєстрацію місця проживання особи та копії паспорту заявниці, діти та мати ОСОБА_3 зареєстровані за адресою - АДРЕСА_1 .

Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою - АДРЕСА_2 .

25.08.2025 ОСОБА_3 звернулася до Деснянського районного суду міста Києва із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття.

27.08.2025 Деснянський районний суд міста Києва видав судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання двох дітей - ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитини відповідного віку, починаючи з 25.08.2025 і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до заяви ОСОБА_3 про видачу судового наказу, остання вказувала на те, що подружні відносини припинені, діти перебувають із матір`ю, відтак виникла необхідність у стягненні аліментів на утримання дітей.

ОСОБА_1 , в свою чергу, заперечуючи щодо заяви про видачу судового наказу, посилається на те, що заява подана помилково, сторони проживають разом і саме боржник здійснює утримання дітей. Крім того, між сторонами наявний спір, який не може бути предметом розгляду в наказному провадженні.

Згідно чч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно з п. 4 ч.1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Положенням ч. 1 ст. 170 ЦПК України визначено, що боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 ч. 1 ст. 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно із ч. 8 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пп. 4, 5 ч. 1 ст. 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Положенням ч. 1 ст. 423 ЦПК України передбачено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03.08.2022 у справі № 919/11027/18, провадження № 12-7звг22, пункт 5.3).

Нововиявленими є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.01.2019 у справі № 127/10129/17, провадження № 14-549зц18, пункт 26).

Обставини, які могли бути встановлені при розгляді справи в разі виконання учасниками справи та судом вимог процесуального закону (змагальність, диспозитивність тощо), не можуть визнаватися нововиявленими (постанова Верховного Суду від 28.07.2021 у справі № 345/1362/20, провадження № 61-8675св21).

Не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Крім того, судове рішення не можна переглядати у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені процесуальним законом, відсутні, а також якщо ці обставини були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.01.2019 у справі № 127/10129/17, провадження № 14-549зц18, пункти 27, 28).

Не належать до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, доказ, який підтверджує обставини, що виникли після рішення, або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову; не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судами у процесі розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2021 у справі № 9901/819/18, провадження № 11-430заі20, пункт 6.38).

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) процедура поновлення розгляду справи за нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження для виправлення помилок правосуддя, як така, не суперечить положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) за умови відсутності зловживання. У цьому контексті ЄСПЛ неодноразово наголошував, що сама по собі наявність у національних законодавствах процедура перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами не суперечить праву на справедливий судовий розгляд та принципу правової визначеності, якщо зазначений вид перегляду використовується для виправлення помилок правосуддя (рішення ЄСПЛ від 18.11.2004 у справі «Правєдная проти росії», від 06.12.2005 у справі «Попов проти Молдови» № 2).

Процедура поновлення розгляду справи за нововиявленими обставинами має бути використана у спосіб, сумісний із пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених п.1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Тлумачення положення п. 1 ч. 2 ст. 423 глави 3 розділу V ЦПК України з метою перегляду за нововиявленими обставинами судового наказу про стягнення аліментів дає підстави для висновку, що такими нововиявленими обставинами є юридичні факти, які існували на час видачі судового наказу, є істотними для розгляду заяви про його видачу, тобто могли вплинути на висновки суду про права та обов`язки заявника і боржника. Нововиявлені обставини є також обставини, які виникли після набрання судовим наказом законної сили, але віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового наказу у зв`язку з нововиявленими обставинами (постанова Верховного Суду від 30.08.2021 у справі № 461/1229/20, провадження № 61-15179св20).

Ключовим для розуміння природи зазначеного виду перегляду судових рішень є тлумачення поняття «нововиявлені обставини». ЄСПЛ зауважує, що процедура скасування судового рішення за нововиявленими обставинами передбачає, що віднайдено докази, які раніше не були об`єктивно доступними та які можуть призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка вимагає скасування судового рішення, має довести, що вона не мала можливості надати суду докази до закінчення судового розгляду і що такі докази мають вирішальне значення для справи.

Системний аналіз практики ЄСПЛ щодо перегляду судових рішень дозволяє зробити висновок, що нововиявленими обставинами можуть бути визнані обставини, які: а) існували під час розгляду справи судом; б) не були відомими суду та учасникам справи під час розгляду справи судом; в) мають істотне значення для справи і можуть призвести до іншого результату судового розгляду (тобто, коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте) (рішення ЄСПЛ від 26.06.2018 справі «Industrial Financial Consortium Investment Metallurgical Union проти України», від 09.096.2011 у справі «Желтяков проти України»).

Враховуючи викладене, як за чинним процесуальним законодавством, так і за сталою практикою ЄСПЛ, до нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору.

Визначені законодавчо як нововиявлені, ці обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Такі обставини мають бути відповідним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами. Суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає існування доказу або факту, який має значення для з`ясування обставин справи, раніше не був відомий, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03.08.2022 у справі № 910/11027/18, провадження № 12-7звг22).

Отже, доводи представника боржника про те, що на момент звернення заявниці до суду із заявою про видачу судового наказу, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 проживали із дітьми разом не є нововиявленою обставиною в розумінні положень п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України.

Так, Верховний Суд у справі № 359/3012/18 (провадження № 61-38923ск18) вказав, що наведені в заяві обставини, а саме, факт спільного проживання боржника із заявницею та їх дітьми на час подання заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів, факт утримання боржником сім`ї не визначено, в розумінні положень п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України не є нововиявленими обставинами, не були предметом розгляду в суді першої інстанції та не підлягають дослідженню під час вирішення питання про стягнення аліментів у порядку наказного провадження.

Крім того, представник боржника вказує на те, що між сторонами наявний спір, відтак - не може предметом розгляду в наказному провадженні. Проте, суд вказані доводи до уваги не приймає, оскільки враховуючи положення ч. 1 ст.170 ЦПК України судовий наказ, виданий в порядку п. 4 ст. 161 не може бути скасований з підстав наявності спору.

Суд звертає увагу на те, що у випадку незгоди з судовим наказом боржник вправі захистити своє право шляхом подачі позову про зменшення розміру аліментів (припинення стягнення, тощо) (частина сьома статті 170 ЦПК України).

Представником боржника, на спростування обставин, що викладені у заяві ОСОБА_3 , надано копії квитанцій, які містяться в матеріалах справи - а.с. 67-74, проте суд вказані докази до уваги не приймає, оскільки з наданих копій квитанцій не можливо встановити призначення платежу.

Надані представником боржника копії квитанцій (а.с. 52, 57-66) суд також до не приймає, оскільки останні є доказами сплати ОСОБА_1 за комунальні послуги, що надані за адресою знаходження майна, власником якого є боржник по справі. Крім того, надані копії квитанцій не є належними доказами, оскільки не стосуються предмету заяви про стягнення аліментів.

Інші доводи боржника, викладені у заяві не спростовують висновки суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що наведені боржником обставини не є нововиявленими в розумінні п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України та відповідно не дають підстав для скасування судового наказу.

На іпдставі викладеного, керуючись ст.ст. 258-261, 268, 272, 352-354, 423, ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника боржника ОСОБА_1 - адвоката Литвин Валентини Василівни про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Деснянського районного суду міста Києва від 27.08.2025 у справі № 754/13898/25, провадження № 2-н/754/352/25 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст ухвали суду складено - 18.12.2025.

Суддя: В.О. Сенюта