Провадження № 2-с/369/144/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Хацько Н.О., перевіривши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу від 24.01.2025 року за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за розподіл природного газу, -

встановив:

24.01.2025р. Києво-Святошинського районного суду Київської області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Газорозподільні мережі України» заборгованість за розподіл природнього газу за період 01.09.2023 по 31.08.2024, інфляційні витрати, 3% річних та судовий збір.

Представник боржника ОСОБА_1 , адвокат Грушецький І.Л., який діє на підставі ордеру АС №1163850 від 17.11.2025 року звернулася до суду із заявою про скасування вищевказаного судового наказу. В обґрунтування заяви вказано, Відсутність факту споживання послуг. Вимоги стягувача ґрунтуються на нарахуванні заборгованості за адресою: АДРЕСА_1 . Проте, ОСОБА_1 з 2022р. постійно проживає за кордоном. Вона фізично не перебувала за адресою надання послуг у період нарахування заборгованості та не здійснювала проживання природного газу. Нарахування здійснювались стягувачем розрахунковим методом, що не відображає фактичного споживання послуг. Зазначена обставина свідчить про відсутність безспірності грошових вимог, що є обов`язковою умовою для видачі судового наказу згідно зі ст.161 ЦПК України. Неправомірність нарахування штрафних санкцій. Вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3% річних є похідними від основного зобов`язання. Оскільки Боржник заперечує існування основного боргу та факту порушення зобов`язання, нарахування штрафних санкцій є безпідставним і потребує доведення в порядку позовного провадження.

На підставі викладеного, просить скасувати судовий наказ.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Як встановлено ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23.12.2012р., наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Виходячи з того, що наказне провадження є безспірним, тобто в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер, заперечення боржника проти вимог стягувача означає наявність спору про право та при цьому закон не зобов`язує перевіряти наявні матеріали справи, то відповідна заява боржника є єдиною підставою для скасування судового наказу.

Отже, аналіз норм ЦПК України, які регламентують наказне провадження, дає підстави для висновку про те, що наказне провадження - це самостійний вид провадження цивільного судочинства, що існує поряд із позовним і окремим провадженням, якому притаманна певна процесуальна форма, що має певні особливості, пов`язані з тим, що ця форма забезпечує захист прав та інтересів стягувача, що має документи проти боржника, який не виконує свої зобов`язання. Метою наказного провадження є спрощення, скорочення та здешевлення судової процедури у тих випадках, коли це можливо та виправдано, та є ефективним засобом захисту прав боржника у безспірних справах. При вирішенні питання про видачу судового наказу суд не перевіряє обґрунтованість заявлених стягувачем вимог, оскільки на час видачі судового наказу суду невідомо про наявність спору між сторонами, через що в разі незгоди із таким наказом боржник може подати заяву про його скасування чи перегляд за нововиявленими обставинами, наслідком чого є скасування судом такого судового наказу, виданого в порядку наказного провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 171 ЦПК України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Таким чином, після надходження заяви про скасування наказу суд за результатами її розгляду наділений повноваженнями лише на скасування судового наказу, оскільки подання такої заяви свідчить про наявність спору між сторонами. А тому суд вважає за необхідне даний судовий наказ скасувати.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що заява про скасування судового наказу підлягає задоволенню.

Згідно з частиною 3 статті 171 ЦПК України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. В ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 444 цього Кодексу.

Відтак, проаналізувавши обставини справи та вимоги закону, суд дійшов висновку, що заява про скасування судового наказу підлягає задоволенню, оскільки з матеріалів справи та заяви вбачається, що боржниця не визнає наявність заявленої суми боргу перед стягувачем, отже існує спір про право, який підлягає розгляду судом у спрощеному позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред`явлення позову.

Клопотання про поворот виконання судового наказу не заявлено.

Керуючись ст.ст. 19, 160, 170, 171 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу по справі № 369/17111/24, виданого 24.01.2025р. року Києво-Святошинським районним судом Київської області за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» - задовольнити.

Судовий наказ по справі № 369/17111/24 (провадження № 2-н/369/226/25) виданий 24.01.2025р. Києво-Святошинським районним судом Київської області за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за розподіл природного газу - скасувати.

Роз`яснити Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» право звернення до суду з цими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/sud1015/.

Суддя Н.О.Хацько