Справа № 309/2357/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"22" грудня 2025 р. м. Іршава
Іршавський районний суд Закарпатської області в складі головуючої Даруда І.А., при секретарі Сатін Н.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , який діє в інтересах Моторно транспортного страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу,
Позивач звернувся до Іршавського районного суду Закарпатської області з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на користь "Моторно (транспортного) страхового бюро України відшкодування шкоди з порядку регресу, пов`язаних з регламентною виплатою у розмірі 163 480,00 грн. (сто шістдесят три тисячі чотириста вісімдесят грн. 00 коп.), а також сплачений судовий збір у розмірі 3028, 00 ( три тисячі двадцять вісім гривень, 00 копійок).
Позовні вимоги мотивує, тим, що 06.09.2024 по вул. Львівська, 52 м. Хуст мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «АUDІ», державний номерний знак НОМЕР_1 (водій - ОСОБА_2 ) та «Меrcedes», державний номерний знак НОМЕР_2 (власник - ОСОБА_3 ).
Відповідно до інформації поліції про ДТП та постанови Хустського районного суду Закарпатської області від 05.11.2024 р. у справі № 309/4299/24, ДТП сталася внаслідок порушення водієм автомобіля «АUDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , тобто Відповідачем. Правил дорожнього руху України.
На момент ДТП у Відповідача поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів був відсутній, що свідчить про те, що цивільно-правова відповідальність Відповідача, як володільця транспортного засобу, не була застрахована.
На момент ДТП діяв Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції від 1 липня 2004 року № 1961-ІV.
Оскільки, Відповідач не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, то після вищезазначеної події потерпілий в ДТП подав заяву про виплату страхового відшкодування до МТСБУ з метою отримання такої виплати.
Так як в даному випадку позивач зобов`язаний згідно з чинним законодавством здійснити регламентну виплату потерпілому в ДТП, то Позивачем вищевказана заява була прийнята та здійснені дії по виплаті страхового відшкодування.
З метою огляду пошкодженого автомобіля та визначення розміру збитку, Позивач скористався послугами незалежного оцінювача ОСОБА_4 , за послуги якого Позивач сплатив 3480,00 грн. (копії підтверджуючих документів додаються).
В результаті цього, оцінювачем підготовлений звіт № 87.24. Згідно даного Звіту, вартість ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 235787,61 грн., що перевищує ліміт відшкодування за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Так, Позивач, на підставі вищезазначених та інших зібраних документів по цій справі, враховуючи вимоги чинного законодавства, здійснив регламентну виплату (страхове відшкодування) на рахунок потерпілої ( ОСОБА_3 ) в розмірі ліміту відшкодування що діяв на момент ДТП 160000,00 грн.
Цей факт підтверджується наказами про виплату, довідкою № 1 та платіжними документами про виплату страхового відшкодування (копії додаються).
Загальний розмір витрат, що понесені Позивачем становить: 163480,00 грн. (160000,00 грн. (регламентна виплата) + 3480,00 грн. (витрати на оцінювача)).
У судове засідання ОСОБА_5 , який діє в інтересах Моторно транспортного страхового бюро України не з`явився, натомість в прохальній частині позовної заяви просив про розгляд справи проводити без його участі також зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі просить такі задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечив.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, про розгляд справи повідомлявся належним чином, шляхом надсилання судових повісток про виклик до суду, на зареєстровану адресу місця його проживання та оголошенням про виклик в судове засідання (а.с. 45, 48, 51-54, 57).
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
Враховуючи той факт, що учасники справи в судове засідання не з`явилися, також беручи до уваги існування всіх умов для винесення заочного рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що 06.09.2024 по вул. Львівська, 52 м. Хуст мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «АUDІ», державний номерний знак НОМЕР_1 (водій - ОСОБА_2 ) та «Меrcedes», державний номерний знак НОМЕР_2 (власник - ОСОБА_3 ), що підтверджується копією постанови Хустського районного суду Закарпатської області, згідно якої ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень передбачених ст.ст. 124, 130 КУпАП. (а.с.11-12).
Суд також дослідив, що на момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність Відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що стверджується наданим позивачем запитом про отримання інформації про поліс на т.з № НОМЕР_1 (а.с. 24).
З метою відшкодування збитків та на виконання в ст. 35, п. 41 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Потерпілий звернулася до Позивача із відповідною заявою про страхове відшкодування.(а.с. 7).
Позивачем вищевказана заява була прийнята та здійснені дії по виплаті страхового відшкодування.
З метою огляду пошкодженого автомобіля та визначення розміру збитку, Позивач скористався послугами незалежного оцінювача ОСОБА_4 , за послуги якого Позивач сплатив 3480,00 грн. (копії підтверджуючих документів а.с. 16-21).
В результаті цього, оцінювачем підготовлений звіт № 87.24. Згідно даного Звіту, вартість ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 235787,61 грн., що перевищує ліміт відшкодування за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.(а.с. 15)
Також суд встановив, що позивач МТ СБ України, на підставі вищезазначених та інших зібраних документів по цій справі, враховуючи вимоги чинного законодавства, здійснив регламентну виплату (страхове відшкодування) на рахунок потерпілої ( ОСОБА_3 ) в розмірі ліміту відшкодування що діяв на момент ДТП 160000,00 грн.
Цей факт підтверджується наказами про виплату, довідкою № 1 та платіжними документами про виплату страхового відшкодування (а.с. 22-23).
Загальний розмір витрат, що понесені Позивачем становить: 163480,00 грн. (160000,00 грн. (регламентна виплата) + 3480,00 грн. (а.с. 23 на звороті))
Згідно з ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Згідно зі статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, які її завдала.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Правові відносини у сфері страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та відшкодування шкоди, заподіяної майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України регулюється спеціальним законодавчим актом - Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Зокрема, ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
Відповідно до ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.
Суд враховує, що відповідач, цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів якого за договором обов`язкового страхування не була застрахована користувався транспортним засобом. Отже, відповідач був обізнаний про те, що у випадку завдання з його вини шкоди під час керування транспортним засобом він буде нести відповідальність та відшкодовувати збитки самостійно. На думку суду, відповідач мав можливість до дня виплати страхового відшкодування повідомити страховика про факт добровільного відшкодування ним шкоди на користь потерпілого з метою врахування добровільно відшкодованих сум під час здійснення відшкодування страховиком. Проте, відповідач цього не зробив.
Вищевказані обставини свідчать про те, що позивач Моторно транспортне страхове бюро України добросовісно виконало свій обов`язок згідно Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в той час як відповідач не вчинив жодних дій з метою відшкодування завданих збитків.
Суд, оцінюючи допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а відтак підлягають до задоволення частково.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч. 1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з задоволенням позову суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати.
На підставі наведеного ст.ст. 979, 993, 1166, 1187, 1191 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 , який діє в інтересах Моторно транспортного страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу - задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: І. А. Даруда