2/465/1567/25
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

10.12.2025 року м.Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Величка О.В.,

з участю секретаря судових засідань Венгринюк О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за позовною заявою Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернулася у Франківський районний суд м. Львова із позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в розмірі 17 347 грн. 59 коп. та сплаченого судового збору.

В обґрунтування заявлених вимог вказує, що згідно довідки з місця проживання в квартирі АДРЕСА_1 проживають відповідачі, відповідно, користуються послугами з централізованого опалення та послугами з централізованого постачання гарячої води. Відповідачам для здійснення оплати за надання послуг з теплопостачання був відкритий особовий рахунок.

Між відповідачами та позивачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг в сфері теплопостачання, а саме позивач надав послуги відповідачам, останні такими послугами користувалися, але оплату проводили нерегулярно, чим порушували ч.1 п.18 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення» №630 від 21.07.2005 року, а також п.3.1 Договору приєднання, в якому прямо вказано, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць.

Всупереч ч.1 п.18 постанови Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 року, а також п.31 Договору приєднання боржники не виконали свого зобов`язання щодо оплати послуг з централізованого опалення і послуг з централізованого постачання гарячої води, а тому зобов`язані погасити суму боргу, що виник перед виконавцем послуг.

Станом на 31.10.2022 року за період з 01.11.2020 року по 31.10.2022 року за спожиту теплову енергію у відповідачів перед ЛМКП «Львівтеплоенерго» рахується заборгованість в сумі 17 347,59 грн., яка залишилась неоплаченою, що підтверджується довідкою про стан розрахунків заборгованості за послуги з централізованого опалення. Таким чином, неправомірні дії відповідачів призвели до порушення майнових прав та законних інтересів позивача. Через несвоєчасність проведення розрахунків відповідачами за надані послуги позивач ЛМКП «Львівтеплоенерго» не може забезпечити своєчасну оплату податків, внесків до пенсійного фонду, а також має заборгованість перед підприємствами. А тому, позивач просить стягнути з відповідачів на його користь наявну заборгованість в сумі 17347,59 грн.

Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 12.09.2024 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

09.12.2024 року до суду звернулася ОСОБА_4 із відзивом поясненням. Зазначає, що обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, є недостовірними. Дійсним власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 , а не зазначені в позові боржники. Окрім того, вказує, що ОСОБА_1 , ОСОБА_3 є інвалідами першої групи з дитинства, а ОСОБА_2 є їхнім опікуном. Також вважає, що сума нарахованої відповідачам заборгованості жодним чином не узгоджується із показниками лічильника.

09.12.2024 року представником позивача подано до суду заяву про уточнення позовних вимог. Зазначає, що у зв`язку з тим, що 11.09.2024 року ухвалою Франківського районного суду м. Львова скасовано судовий наказ у справі № 465/2055/24 від 23.05.2024 року про стягнення заборгованості з відповідачів, позивач збільшує позовні вимоги. Відтак, просить стягнути заборгованість за період з 01.11.2020 року по 31.12.2023 року за послугу центрального опалення в сумі 25418,47 грн. та за послугу постачання гарячої води 1460,64 грн. (разом 26 879,11 грн.), а також витрати по оплаті судового збору в сумі 3028,00 грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, належним чином, неодноразово повідомлялися про час та місце розгляду справи, відзиву, а також будь - яких клопотань на адресу суду не направляли.

Як вбачається із відповіді ГУ ДМС України у Львівській області, зареєстрованим місцем проживання відповідачів є: АДРЕСА_2 . На вказану адресу відповідачам скеровувалися повістки про виклик в судові засідання разом з матеріалами позовної заяви, однак, такі повернуті на адресу суду із зазначенням «адресат відсутній». Разом із тим, повістки про виклик в судові засідання, які призначені на 09.12.2024 року,, 12.03.2025 року, а також 10.12.2025 року відповідачі отримали, що підтверджується повернутими на адресу суду рекомендованими повідомленнями про вручення. Незважаючи на це, будучи достовірно обізнаними про призначення до розгляду справи за позовом до них, відповідачі до суду для участі в судових засіданнях жодного разу не прибули, будь-яких письмових заяв не подавали, про наявність поважних причин неприбуття не інформували.

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно ч. 3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що згідно ст.280 ЦПК України слід проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Наявних у справі матеріалів про права та обов`язки сторін достатньо для її розгляду у відсутності відповідача.

У відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази, приходить до наступного висновку.

Як вбачається із довідки з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації № 1 від 11.11.2022 року, відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 . Вказане також підтверджується відповідями ГУ ДМС України у Львівській області, наданими на запит суду в порядку перевірки достовірності зареєстрованого місця проживання відповідачів.

Відповідачам для здійснення оплати за надані послуги з постачання теплової енергії та послуги з централізованого постачання гарячої води ЛМКП «Львівтеплоенерго» був відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 01.05.2024 року скасовано судовий наказ у справі № 465/7980/22 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованості за послуги теплопостачання в розмірі 17 347 грн. 59 коп.

Згідно із уточненим розрахунком заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, у відповідачів виникла заборгованість на суму 26 879,11 грн., яка складається із: заборгованості за послуги центрального опалення в сумі 25 418,47 грн. та заборгованості за послуги постачання гарячої води в розмірі 1460,64 грн.

Представником позивача також подано до суд копію акту № 1132 від 20.09.2023 року, складеного ЛКП "Південне" та ЛМКП "Львівтеплоенерго", про прийняття вузла комерційного обліку на абонентський облік, акт технічної експертизи теплового лічильника та інформацію про ВОТЕ № 1132 з показниками споживання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_3 .

Відносини у сфері житлово-комунальних послуг врегульовані Цивільним кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 (яка була чинною на час виникнення боргу) та рішеннями органів місцевого самоврядування.

Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією - суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії.

Законом «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

09.11.2017 року Верховною Радою України був прийнятий Закон України «Про житлово-комунальні послуги», за яким виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності визначено суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальну організацію, у даному випадку Львівське міське комунальне підприємства «Львівтеплоенерго»).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 цього ж Закону учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі.

Відповідно до пункту 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМ України від 21.07.2005 року № 630 (чинної на час виникнення боргу), послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.7 та п. 2 ч. 2 ст.8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року обов`язком споживача є укладання договору про надання житлово- комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а обов`язком виконавця є готування та укладання із споживачем договору про надання комунальних послуг з визначенням відповідності за дотриманням умов їх виконання згідно з типовим договором.

Відповідно до вимог ч.4 ст.13 Закону України «Про житлового-комунальні послуги» від 09.11.2017 року з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або внесення змін до нього може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Проте, станом на сьогоднішній день, договір приєднання не підписаний споживачем, і один із примірників даного договору виконавцю послуг не повернутий.

Отже, необхідність укладання договору про надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладання визначено як обов`язок, а не право споживача таких послуг.

Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (постанова Верховного Суду України від 30.10.2013 року у справі № 6-59-цс13).

Відповідно до правової позиції, висловленої в постанові Верховного Суду від 19.08.2019 року у справі №226/1437/16-ц, підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг комунальним підприємством. Таким чином, позивач виконав свої зобов`язання щодо надання послуг з централізованого опалення, а відповідач, незалежно від споживання цієї послуги або відмови від її споживання, зобов`язаний оплатити надані послуги. У разі наміру споживача не отримувати відповідні послуги він не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мережі теплопостачання.

Викладене також узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, наведеними у постановах від 11.11.2015 року у справах № 6-1192цс15 та № 6-1706цс15.

Порядок надання комунальних послуг, їх облік та оплату, права та відповідальність споживачів та виконавців цих послуг визначено Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - Правила), затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 р. № 630, та Правилами надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою КМУ від 05.07.2019 року №690.

У відповідності до вимог ст.68 та ч.1 ст.162 ЖК України наймач і власник житла зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплоенергію. електроенергію та інші послуги) за затвердженими в установленому порядку тарифами (ст. 67 ЖК України).

Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року (№ 2189-VIII) індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до п. 20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМ України від 21.07.2005 року № 630 (які діяли на час виникнення боргу), плата за послуги з теплопостачання вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку або затверджених норм споживання на підставі платіжного документу.

Також за змістом п.п.5 п.47 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою КМ України від 05.07.2019 року №690 (які діють на даний час), індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені договором.

Таким чином, згідно вказаних норм закону споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України, згідно якої цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Таким чином, між сторонами виникли відносини, в яких позивач надає послуги, а відповідачі ними користуються.

Норми цивільного права поширюються на всі види зобов`язальних відносин.

Отже, з огляду на вищенаведене, між відповідачами та позивачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг в сфері теплопостачання, а саме: виконавець надавав послуги відповідачу, останні такими послугами користувалися для задоволення своїх потреб та не відмовилися від них, усвідомлюючи, що за послуги треба платити, проте, оплату в повному обсязі не проводили, чим порушили ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року (№ 2189- VIII), ч. 1 п. 18 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення» № 630 від 21.07.2005 року, а також п. 1.1 Договору та п.47 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 року №690.

Таким чином, всупереч ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року, ч.1 п.18 постанови КМ України № 630 від 21.07.2005 року, п.47 постанови КМ України №690 від 05.07.2019 року, а також Договору про надання послуг з постачання гарячої води та теплової енергії, відповідачі не виконали свого зобов`язання щодо сплати послуг з централізованого опалення і послуг з централізованого постачання гарячої води, а тому, зобов`язані сплатити заборгованість, яка становить 26 879,11 грн., та складається із заборгованості за послуги центрального опалення в сумі 25 418,47 грн. та заборгованості за послуги постачання гарячої води в розмірі 1460,64 грн. Відтак, уточнені позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Щодо поданого 09.12.2024 року ОСОБА_4 відзиву-пояснення суд зазначає наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи .

За змістом ч.4 ст.62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів: довіреністю; ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"; дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України "Про безоплатну правничу допомогу".

Разом із тим, ОСОБА_4 , подаючи відзив-пояснення до суду, не надала жодного документу, передбаченого ст.62 ЦПК України, який посвідчує її право представляти відповідачів в рамках розгляду вказаної цивільної справи.

Отже, поданий ОСОБА_4 відзив та додані до такого матеріали судом до уваги не беруться, оскільки відсутні підстави вважати, що ОСОБА_4 у встановленому процесуальним законом порядку представляє інтереси відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Окремо суд звертає увагу на те, що, попри посилання ОСОБА_4 на недієздатність відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , доказів на підтвердження цих обставин суду не представлено, більш того, у наявних посвідченнях про інвалідність, виданих ОСОБА_1 та ОСОБА_3 Франківським відділом соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, у відповідних графах про недієздатність та призначеного опікуна будь-які відомості відсутні.

Щодо стягнення з відповідачів судового збору, суд зазначає наступне. Як вбачається із наявних в матеріалах справи довідок, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є інвалідами першої групи. Відтак, з останніх не підлягає стягненню судовий збір. Натомість, судовий збір слід стягнути з відповідача ОСОБА_2 , щодо якої в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про наявність на боці останньої обставин, які можуть слугувати підставами для звільнення її від сплати судового збору.

Враховуючи наведене та на підставі ст.ст. 12, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280-282, 284, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» з урахуванням уточнених позивачем вимог до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» заборгованість за надані послуги з центрального опалення та постачання гарячої води в розмірі 26 879 (двадцять шість тисяч вісімсот сімдесят дев`ять) грн. 11 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп. на відшкодування судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Позивач: Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго», , м. Львів, вул. Д. Апостола, 1.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя Величко О.В.