Справа № 128/2118/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Шевчук Л.П.,

при секретарі судового засідання Нога Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області Форостяної Ольги Миколаївни про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 28 листопада 2022 року у цивільній справі №128/2118/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою, і зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:

Представник відповідача Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області Форостяна О.М. 15.08.2024 звернулася до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 28.11.2022 у цивільній справі №128/2118/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою, і зобов`язання вчинити певні дії.

Заява обгрунтована наступним.

В провадженні Вінницького районного суду Вінницької області перебувала вказана цивільна справа. Рішенням суду від 28.11.2022 позовну заяву задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення 46 сесії 7 скликання Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області № 21 від 29 травня 2019 року, яким ОСОБА_1 відмовлено в наданні дозволу на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення у власність для ведення особистого селянського господарства частини земельної ділянки з кадастровим номером :02:009:1256, за адресою: АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 1,0000 га; зобов`язано Стрижавську селищну раду Вінницького району Вінницької області повторно розглянути клопотання про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства частини земельної ділянки з кадастровим номером :02:009:1256, за адресою: АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 1,0000 га. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто зі Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області на користь ОСОБА_1 понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 31 січня 2023 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області залишено без задоволення, а рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 28 листопада 2022 року без змін.

Предметом спору в даній справі є рішення 46 сесії 7 скликання Стрижавської селищної ради №21 від 29.05.2019, яким позивачу відмовлено в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність для ведення особистого селянського господарства частини земельної ділянки з кадастровим номером :02:009:1256 за адресою: АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 1,0000 га.

Мотивами для прийняття рішення №21 від 29.05.2019 слугувало, зокрема, невідповідність бажаної позивачем земельної ділянки містобудівній документації смт. Стрижавка, оскільки вона знаходиться в зоні комерційного призначення В-7, яка не призначена для ведення особистого селянського господарства. Зона B-7 утворюється з метою поступової переорієнтації промислових, комунально-складських та інших амортизованих підприємств на комерційні види використання.

Відтак відведення позивачу земельної ділянки за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства є неможливим, оскільки суперечитиме вимогам містобудівної документації смт. Стрижавка.

В обґрунтування прийняття рішення від 28.11.2022 суд посилався на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 08.02.2022 в справі № 120/12935/21-а, яким було визнано протиправним та нечинним рішення 46 сесії 7 скликання Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області № 11 від 29.05.2019 про затвердження містобудівної документації «план зонування території смт Стрижавка Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області» в частині віднесення орендованої ОСОБА_4 земельної ділянки з кадастровим номером :02:009:1256 загальною площею 4,6164 га для іншого сільськогосподарського призначення, за адресою: АДРЕСА_1 , до зони комерційного використання В-7, а постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10.05.2022 апеляційну скаргу Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 08.02.2022 залишено без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 08.02.2022 без змін.

З огляду на ці обставини суд дійшов висновку про відсутність у рішенні Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області від 29 травня 2019 року «Про розгляд питання стосовно надання дозволу ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства» належних мотивів та причин відмови у наданні дозволу.

16 липня 2024 року Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 120/12935/21-а було прийнято постанову, якою скасовано рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 08.02.2022 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10.05.2022. Ухвалено нове рішення, відповідно до якого у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Тобто судове рішення, що мало преюдиційне значення для розгляду даної справи та на якому ґрунтувалися доводи суду, викладені у рішенні від 28.11.2022, було скасоване. Відповідно, містобудівна документація смт. Стрижавка в частині віднесення земельної ділянки з кадастровим номером :02:009:1256 до зони комерційного використання В-7 є чинною.

Так, в обґрунтування позову позивач вказував на обставину перебування у його власності нежитлового приміщення свинарника № 2 «А», а також тамбуру склад «а» та тамбуру склад «a1» загальною площею 613,5 кв. м, які знаходяться на земельній ділянці з кадастровим номером :02:009:1256.

Згідно з ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Тобто, невідповідність місця розташування земельної ділянки є самостійною підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Таким чином, Стрижавською селищною радою обґрунтовано та правомірно прийнято рішення № 21 від 29.05.2019 з мотивів невідповідності місця розташування бажаної позивачем земельної ділянки Генерального плану населеного пункту та іншої містобудівної документації смт. Стрижавка, виходячи з належності відповідної земельної ділянки до Зони комерційного використання В-7.

Враховуючи вищевикладене, Стрижавська селищна рада вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із прийняттям нового рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

На підставі викладеного, просить задовольнити заяву про перегляд рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 28 листопада 2022 року в справі № 128/2118/21 за нововиявленими обставинами (т. 5 а.с. 1-3).

Представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Тиховським М.О. подано заперечення на заяву про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, у якій викладено наступну позицію.

В провадженні суду перебувала вказана цивільна справа. Позовні вимоги було мотивовано тим, що гр. ОСОБА_1 на праві приватної власності належать нежитлові приміщення свинарника № 2 - «А», а також тамбур склад «а» та тамбур склад «а» загальною площею 613,5 кв. м, за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.03.2019, індексний номер 161573831. Вищевказане нерухоме майно знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :02:009: 1256 загальною площею 4,6164 га.

Позивач звернувся до органу місцевого самоврядування за місцем знаходження земельної ділянки Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області із клопотанням про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення йому у власність для ведення особистого селянського господарства частини земельної ділянки з кадастровим номером :01:009:1256 за адресою: АДРЕСА_3 , з/д 16, орієнтовною площею 1,0000 га, яка необхідна для обслуговування належного йому на праві власності нерухомого майна.

Натомість рішенням 46 сесії 7 скликання Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області № 21 від 29 травня 2019 року позивачу відмовлено в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність для ведення особистого селянського господарства частини земельної ділянки з кадастровим номером :02:009:1256 за адресою: АДРЕСА_3 , з/д 16, орієнтовною площею 1,0000 га.

Відмову відповідач мотивував тим, що рішенням 42 сесії 7 скликання Стрижавської селищної ради від 30.01.2019 № 21 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності площею 4,6164 га, кадастровий номер :02:009:1256 за адресою: АДРЕСА_3 , із земель сільськогосподарського призначення (для обслуговування господарських дворів) на п`ять окремих земельних ділянок без зміни цільового призначення.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 28 листопада 2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасувано рішення 46 сесії 7 скликання Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області № 21 від 29 травня 2019 року, яким ОСОБА_1 відмовлено в наданні дозволу на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення у власність для ведення особистого селянського господарства частини земельної ділянки з кадастровим номером :02:009:1256, за адресою: АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 1,0000 га; зобов`язано Стрижавську селищну раду Вінницького району Вінницької області повторно розглянути клопотання про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства частини земельної ділянки з кадастровим номером :02:009:1256, за адресою: АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 1,0000 га.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, позивач та відповідач подали апеляційні скарги. Постановою Вінницького апеляційного суду від 31.01.2023 року, апеляційні скарги ОСОБА_1 та Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області залишено без задоволення. Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 28 листопада 2022 року залишено без змін.

Після чого, Стрижавською селищною радою подано заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, у якій просить скасувати рішення Вінницького районного суду від 28.11.2022 року по даній справі та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Мотивацією поданої заяви слугувало те, що 16.07.2024 року Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі №120/12935/21-а було прийнято постанову, якою скасовано рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 08.02.2022 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10.05.2022. Ухвалено нове рішення, відповідно до якого у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено. Тобто, судове рішення що мало преюдиційне значення для розгляду даної справи, на якому грунтувалися доводи суду, викладені у постанові від 30.01.2023, було скасоване. Відповідно містобудівна документація смт. Стрижавка в частині віднесення земельної ділянки з кадастровим номером :02:009:1256 до зони комерційного використання В-7 є чинною.

Однак вважає за необхідне акцентувати увагу суду на тому, що вищезазначене рішення суду касаційної інстанції не має преюдиційного значення для розгляду даної справи з огляду на наступне.

Згідно з положеннями ч. 6 ст. 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Відповідно до статті 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Частиною першою статті 122 ЗК України визначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Згідно з ч. 1 ст. 123 ЗК України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання). Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в ДЗК відповідно до ЗУ « Про Державний земельний кадастр», право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складання документації із землеустрою. Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу. * Частиною сьомою статті 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обгрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Тобто, Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 ЗК України.

Обмеження позивача у реалізації його права на набуття прав на земельну ділянку, має бути об`єктивно виправданим, обгрунтованим та справедливим.

Судом при прийнятті рішення було встановлено, що рішенням №21 від 29.05.2019 відмовлено у наданні дозволу ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,0000 га із земельної ділянки площею 4,6164 га кадастровий номер :02:009:1256, цільове призначення: 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в користуванні ОСОБА_4 згідно договору оренди земельної ділянки з змінами та доповненнями від 23.10.2010 у власність для ведення особистого селянського господарства в межах населеного пункту смт Стрижавка, з тих підстав, що рішенням 42 сесії скликання Стрижавської селищної ради від 30.01.2019 №21 надано дозвіл 7 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності площею 4,6164 га кадастровий номер :02:009:1256, цільове призначення: 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, 13 земель сільськогосподарського призначення (для обслуговування господарських дворів) на п`ять окремих земельних ділянок без цільового призначення.

Таке обгрунтування відмови не грунтується на положеннях земельного законодавства, якими визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Крім того, судом у своєму рішенні чітко було зазначено, що: «Посилання відповідача щодо невідповідності клопотання позивача Генеральному плану смт Стрижавка як на підставу для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки судом не береться до уваги, оскільки у вищезазначеному рішенні відсутня така підстава.».

Враховуючи зазначене, вважає, що факт прийняття постанови ВС по справі №120/12935/21-а, якою скасовано рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 08.02.2022 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10.05.2022, ухвалено нове рішення, відповідно до якого у задоволенні поздову ОСОБА_4 відмовлено. Тобто, судове рішення що мало преюдиційне значення для розгляду даної справи, на якому грунтувалися доводи суду, викладені у постанові від 30.01.2023, було скасоване. Відповідно містобудівна документація смт. Стрижавка в частині віднесення земельної ділянки з кадастровим номером :02:009:1256 до зони комерційного використання В-7 є чинною - не має приюдиційного значення в рамках даної справи оскільки оскаржуване рішення Стрижавської селищної ради не гуртувалось на невідповідності місця розташування об`єкта вимогам законів та іншої містобудівної документації, а грунтувалось на тому що рішенням 42 сесії 7 скликання Стрижавської селищної ради №21 від 30 січня 2019 року надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності, площею 4,6164 га, кадастровий номер :02:009:1256, на п`ять окремих земельних ділянок без зміни цільового призначення.

Як наслідок вважає, що суд дійшов правильного висновку, що таке обгрунтування відмови не ґрунтується на положеннях ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, якою визначено вичерпний перелік підстав для відмови і наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Крім того, зазначає, що скасування судового рішення може бути визнано нововиявленою обставиною лише в тому випадку, коли суд обгрунтував ухвалене судове рішення скасованим (воно було підставою для ухвалення такого судового рішення) або виходив із нього, хоча прямо й не посилався на нього на підтвердження наявності вказаних обставин, а також якщо наслідком скасування судового рішення є інше за змістом вирішення спору. Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.07.2023 у справі №914/935/20, від 28.08.2018 у справі №910/24418/16, від 27.06.2019 у справі №711/2178/17, від 26.01.2022 у справі №922/3149/18.

Отже, однією з умов перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами на підставі статті 423 Цивільно процесуального кодексу України є істотність цих обставин для вирішення спору. Тому результат перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами залежить від того, чи спростовують ці обставини факти, які було покладено в основу судового рішення. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 18.07.2023 у справі № 914/935/20, від 23.06.2023 у справі № 918/887/21, від 12.04.2022 у справі № 904/3923/20.

В цьому контексті звертає увагу на те, що 27 липня 2023 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в рамках справи № 914/935/20 (ЄДРСРУ № 112484252) досліджував питання щодо перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами у випадку скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає такому перегляду і зазначив про таке: «Верховний Суд неодноразово зазначав про те, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин».

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.11.2020 у справі №910/8113/16 висловила правову позицію, відповідно до якої суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці, обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. При розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку із скасуванням судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду необхідно мати на увазі, що скасування такого рішення може бути визнано нововиявленою обставиною лише у тому випадку, коли суд обгрунтовував дане судове рішення, що переглядається, скасованим судовим рішенням, адже суд переглядає раніше прийняте ним рішення в межах, в яких нововиявлені обставини впливають на його суть.

Слід також враховувати правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 14.04.2021 у справі №9901/819/18, згідно з яким: «.... вирішуючи питання про скасування судового рішення з підстав, визначених пунктом 3 частини другої статті 361 КАС, які аналогічні положенням пункту 3 частини другої статті 320 ГПК України, (скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду), суд повинен виходити саме з преюдиційного зв`язку судових рішень».

Відповідно до ч. 4 ст. 82 Цивільно процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В «Огляді судової практики Верховного Суду щодо застосування преюдиції з питань оподаткування та реалізації публічної фінансової політики» від 10.03.2023 року зазначено, що преюдиційність (від лат. praejudicio предрешение) у процесуальному праві обов`язок суду, який розглядає справу, прийняти без перевірки та доказів факти, які раніше вже були встановлені набравшим законної сили судовим рішенням або вироком у будь-якій іншій справі. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом (постанова КГС ВС від 19.12.2019 по справі №916/1041/17). Преюдиціальність це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні суду і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив у законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами (постанова КГС ВС від 26.11.2019 по справі №902/201/19, постанова КГС ВС від 15.10.2019 по справі №908/1090/18).

Верховний Суд у постанові від 03 серпня 2022 року у справі № 160/5671/21 зазначив, що преюдиційного значення набувають лише встановлені судовим рішенням факти, а не правові висновки суду та/або результат розгляду конкретної справи.

Враховуючи вищевикладене просить відмовити в задоволенні заяви Стрижавської селищної ради про перегляд рішення за нововиявленими обставинами (т. 5 а.с. 25-29).

В судове засідання представник заявника (відповідача) Стрижавської селищної ради не з`явився, від представнкиа Форостяної О.М. до суду надійшла заява про розгляд заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами у відсутність представника заявника, заяву підтримує та просить її задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Тиховський М.О. в судове засідання не з`явилися, представником подано до суду заяву, в якій він просив розгляд заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами проводити у їх відсутність, в задоволенні заяви просив відмовити з підстав, що викладені у запереченнях.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили.

Оскільки судове засідання проводиться судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду заяви, давши їм оцінку у сукупності з дослідженими матеріалами справи, суд наступного висновку.

Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 423 ЦПК України вішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Судом встановлено наступне.

В провадженні Вінницького районного суду Вінницької області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , у якому позивач просив: визнати протиправним та скасувати рішення 46 сесії 7 скликання Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області №21 від 29 травня 2019 року, яким відмовлено в наданні дозволу на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення у власність для ведення особистого селянського господарства частини земельної ділянки з кадастровим номером :02:009:1256 за адресою: АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 1,0000 га; зобов`язати Стрижавську селищну раду Вінницького району Вінницької області повторно розглянути клопотання про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою та надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства частини земельної ділянки з кадастровим номером :02:009:1256 за адресою: АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 1,0000 га; стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.

Рішенням Вінницького суду від 28.11.2022 у даній справі позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення 46 сесії 7 скликання Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області № 21 від 29 травня 2019 року, яким ОСОБА_1 відмовлено в наданні дозволу на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення у власність для ведення особистого селянського господарства частини земельної ділянки з кадастровим номером :O2:009:1256, за адресою: АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 1,0000 га. Зобов`язано Стрижавську селищну раду Вінницького району Вінницької області повторно розглянути клопотання про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства частини земельної ділянки з кадастровим номером :02:009:1256, за адресою: АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 1,0000 га. В іншій частині позовних вимог відмовлено (т. 2 а.с. 80-88).

Постановою Вінницького апеляційного суду від 31.01.2023 апеляційні скарги ОСОБА_1 та Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області залишено без задоволення, а рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 28 листопада 2022 року залишено без змін (т. 2 а.с. 177-183).

Постановою Верховного Суду від 21.02.2024 у задоволенні заяви Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору відмовлено. Касаційні скарги Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області та ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 28 листопада 2022 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 31 січня 2023 року залишено без змін (т. 3 а.с. 113-124).

Як вбачається із рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 28.11.2022, суд лише послався на існування рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 08.02.2022, яким визнано протиправним та нечинним рішення 46 сесії 7 скликання Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області №11 від 29.05.2019 про затвердження містобудівної документації «план зонування території смт Стрижавка Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області» в частині віднесення орендованої ОСОБА_4 земельної ділянки з кадастровим номером :02:009:1256 загальною площею 4,6164 га для іншого сільськогосподарського призначення за адресою: АДРЕСА_1 до зони комерційного використання В-7 (т. 2 а.с. 19-22).

Та яке постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10.05.2022 залишено без змін (т. 2 а.с. 31-34).

Натомість, як встановлено судом у рішення від 28.11.2022, рішенням № 21 від 29.05.2019 відмовлено у наданні дозволу ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,0000 га із земельної ділянки площею 4,6164 га кадастровий номер :02:009:1256, цільове призначення: 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в користуванні ОСОБА_4 згідно договору оренди земельної ділянки з змінами та доповненнями від 23.10.2010 у власність для ведення особистого селянського господарства в межах населеного пункту смт Стрижавка, з тих підстав, що рішенням 42 сесії 7 скликання Стрижавської селищної ради від 30.01.2019 № 21 надано дозвіл ОСОБА_4 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності площею 4,6164 га кадастровий номер :02:009:1256, цільове призначення: 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , із земель сільськогосподарського призначення (для обслуговування господарських дворів) на п`ять окремих земельних ділянок без цільового призначення.

Також суд дійшов висновку, що таке обгрунтування відмови не грунтується на положеннях земельного законодавства, якими визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. А посилання відповідача щодо невідповідності клопотання позивача Генеральному плану смт Стрижавка, як на підставу для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки судом не береться до уваги, оскільки у вищезазначеному рішенні відсутня така підстава.

У пунктах 60, 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ющенко та інші проти України» (заяви №№ 73990/01, 7364/02, 15185/02 і 11117/05) констатовано: «… право на справедливий судовий розгляд, яке передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції та розтлумачене в контексті принципів верховенства права та юридичної визначеності, містить вимогу непіддання сумніву рішення суду, коли він остаточно вирішив питання (див. рішення у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], № 28342/95, п. 61)»; за відсутності будь-яких ознак того, що в іншому судовому провадженні мали місце якісь вади, Суд вважає, що нове вирішення тих самих питань може звести нанівець завершене раніше провадження, а це несумісно з принципом юридичної визначеності.

Відповідно до частини другої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 7 ст. 82 ЦПК України визначено, що правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Верховний Суд у постанові від 30.07.2020 (справа №814/1130/15) звернув увагу на те, що при вирішенні питання про наявність підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, передбачених п. 3 ч. 2 ст. 361 КАС ( яка за змістом аналогічна п. 3 ч. 2 ст. 423 ЦПК України), дослідженню підлягає те, чи скасоване судове рішення в іншій справі було покладено в основу рішення, про перегляд якого подано заяву, тобто чи мало таке судове рішення преюдиційне значення і суттєво впливало на результат розгляду справи, про перегляд судового рішення у якій подано заяву.

Як встановлено судом, рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 28.11.2022, яке відповідач просить переглянути за нововиявленими обставинами, не містить жодного посилання на норми ч. 4 ст. 82 ЦПК України та на встановлені рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 08.02.2022 обставини. Згадане рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 08.02.2022 не було покладено в основу рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 28.11.2022 та не впливало на результат рішення.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги вищевикладене, суд доходить висновку, що в даному випадку відсутні підстави для перегляду рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 28.11.2022 за нововиявленими обставинами, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 423 ЦПК України.

Відтак, заява представника відповідача Стрижавської селищної ради про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 260, 261, 354, 423 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

В задоволенні заяви представника відповідача Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області Форостяної Ольги Миколаївни про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 28 листопада 2022 року у цивільній справі №128/2118/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою, і зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 28 листопада 2022 року у цивільній справі №128/2118/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою, і зобов`язання вчинити певні дії залишити в силі.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.П. Шевчук