ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 673/53/23

Провадження № 22-ц/820/2559/25

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

секретар: Плінська І.П.,

за участю прокурора Русецької О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деражнянського районного суду Хмельницької області від 09 жовтня 2025 року (суддя Дворнін О.С.) за позовом заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Деражнянської міської ради Хмельницької області до Хмельницької районної державної адміністрації та ОСОБА_1 про визнання недійсним розпорядження, скасування державної реєстрації земельної ділянки та повернення земельної ділянки водного фонду,

в с т а н о в и в:

У січні 2023 року заступник керівника Хмельницької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Деражнянської міської ради Хмельницької області звернувся в суд із позовом до Хмельницької районної державної адміністрації, ОСОБА_1 про визнання недійсним розпорядження, скасування державної реєстрації земельної ділянки, повернення земельної ділянки водного фонду.

Ухвалою Деражнянського районного суду Хмельницької області від 01 березня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Представник Хмельницької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Деражнянської міської ради подав заяву про забезпечення позову, в якій просив суд вжити заходів забезпечення зазначеного позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :03:009:0014 площею 2 га, що розташована за межами населеного пункту с. Гатна Деражнянської міської ради (бувшої Гатнянської сільської ради) Хмельницького району, Хмельницької області, та заборонити ОСОБА_1 розпоряджатися, змінювати цільове призначення, здійснювати перетворення, поділ, об`єднання земельної ділянки з кадастровим номером :03:009:0014 з іншими земельними ділянками.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначено, що у приватну власність ОСОБА_1 в порядку безоплатної приватизації надано земельну ділянку сільськогосподарського призначення, сформовану за рахунок земель водного фонду. В межах сформованої земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером: :03:009:0014 площею 2 га знаходиться земельна ділянка водного фонду площею 1,0270 га, а саме струмок без назви який є лівою притокою річки «Вовк» - правої притоки річки «Південний Буг» та його прибережна захисна смуга. Враховуючи, те, що спірна земельна ділянка незаконно набута у власність фізичної особи, вказане засвідчує високу вірогідність можливого здійснення ОСОБА_1 незаконного її відчуження третім особам. Крім того, ОСОБА_1 може змінити її конфігурацію шляхом об`єднання чи поділу, вчинити інші дії, які можуть утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Деражнянського районного суду Хмельницької області від 09 жовтня 2025 року заяву представника Хмельницької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Деражнянської міської ради про забезпечення позову задоволено частково.

В порядку забезпечення позову заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Деражнянської міської ради Хмельницької області до Хмельницької районної державної адміністрації та ОСОБА_1 про визнання недійсним розпорядження, скасування державної реєстрації земельної ділянки та повернення земельної ділянки водного фонду накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :03:009:0014 площею 2 га, що розташована за межами населеного пункту с. Гатна на даний час Деражнянської міської ради (бувшої Гатнянської сільської ради) Хмельницького району Хмельницької області. Заборонено ОСОБА_1 змінювати цільове призначення, здійснювати перетворення, поділ, об`єднання земельної ділянки з кадастровим номером :03:009:0014 площею 2 га з іншими земельними ділянками. В задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

Виконання даної ухвали покладено на Летичівський відділ державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.

Суд керувався тим, що застосовані ним заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позовними вимогами та належним чином забезпечать ефективний захист та виконання рішення суду у разі задоволення позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати в частині задоволення заяви про забезпечення позову та відмовити у задоволені заяви в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що суд не звернув увагу на невідповідність заяви про забезпечення позову вимогам частини 1 статті 151 ЦПК України, а саме не зазначення відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету учасника справи і пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, чим порушено частину 10 статті 153 ЦПК України, та є підставою для повернення заяви заявнику. Накладення арешту як захід забезпечення позову не узгоджується з предметом та підставами позову, позовні вимоги у цій справі не мають майнового характеру, за наявності яких суд міг би забезпечити позов шляхом накладення арешту на відповідне майно. Накладення арешту на нерухоме майно не є співмірним заходом забезпечення позову із заявленими позовними вимогами немайнового характеру. Прокурор не надав доказів на підтвердження ймовірного вчинення ОСОБА_1 дій, спрямованих на відчуження, знищення чи розпорядження спірною земельною ділянкою.

У відзиві на апеляційну скаргу Хмельницька обласна прокуратура не погоджується із доводами апеляційної скарги, вважає їх необґрунтованими та такими що не підлягають до задоволення, просить скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

В судове засідання ОСОБА_1 та її представник адвокат Кузина М-О.С. не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Судова повістка доставлена до електронного кабінету 10.11.2025 року. Від представника Євчишиної Т.М. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим, що вона не може з`явися до суду за станом здоров`я.

Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» («Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain», заява №11681/85, рішення від 7 липня 1989 року, пункт 35) зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Апеляційний суд виходить з того, що якщо сторони та/або їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є перешкодою для розгляду справи.

ОСОБА_1 реалізувала своє право на викладення відповідних аргументів в апеляційній скарзі, наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи, тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу в даному судовому засіданні.

Прокурор Русецька О.В. в судовому засіданні заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила її відхилити.

Інші учасники по справі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідача, пояснення учасника судового засідання, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно вимог частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що з січня 2023 року у проваджені Деражнянського районного суді Хмельницької області перебуває цивільна справа за позовом заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Деражнянської міської ради до Хмельницької районної державної адміністрації та ОСОБА_1 про визнання недійсним розпорядження, скасування державної реєстрації земельної ділянки та повернення земельної ділянки водного фонду.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у впровадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Згідно з пунктами 1 та 2 частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Задовольняючи частково заяву, суд першої інстанції зважаючи на спірні правовідносини, які виникли між учасниками справи, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення позову у виді накладення арешту на спірну земельну ділянку та заборони змінювати цільове призначення, здійснювати перетворення, поділ та об`єднання зазначеної земельної ділянки з іншими земельними ділянками, оскільки можливе подальше відчуження відповідачкою спірної земельної ділянки, або інші зазначені дії щодо неї, що об`єктивно перешкоджатиме ефективному захисту порушених прав.

Апеляційний суд з урахуванням змісту заявлених позовних вимог та балансу інтересів сторін вважає застосовані судом арешт та заборону вчинення дій щодо спірної земельної ділянки (змінювати цільове призначення, здійснювати перетворення, поділ та об`єднання зазначеної земельної ділянки з іншими земельними ділянками) співмірними із позовними вимогами.

Жодних обмежень щодо застосування такого виду забезпечення позову як накладення арешту на майно лише в сфері майнових спорів або заборони його застосування при вирішення немайнового спору цивільне процесуальне законодавство не містить.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 квітня 2024 року у справі № 754/5683/22 констатувала, що як характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Та обставина, що можливе рішення суду про задоволення позову в справі не підлягає примусовому виконанню, не свідчить про неможливість застосування такого виду забезпечення позову, як накладення арешту на майно, якщо невжиття заходів забезпечення позову негативно впливатиме на можливість позивача ефективно захистити (поновити) свої порушені права.

Посилання в апеляційній скарзі на невідповідність заяви про забезпечення позову вимогам статті 151 ЦПК України, як на підставу для скасування оскаржуваної ухвали, не заслуговує на увагу, так як відповідно до частини 2 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу унеможливить ефективний захист.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, судом застосовано правильно норми права, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення.

Ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права і підстав для її скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Деражнянського районного суду Хмельницької області від 09 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 грудня 2025 року

Судді: Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк