Дата документу 12.12.2025
Справа № 334/9519/25
Провадження № 2/334/4963/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2025 року м. Запоріжжя

Дніпровський районний суд міста Запоріжжя у складі

судді Бредіхіна Ю.Ю.,

за участю секретаря Жураківської В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту,

установив

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін.

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 із вимогою про скасування арешту, накладених на його майно в межах виконавчого провадження. В обґрунтування своїх вимог вказав на те, що є спадкоємцем, який прийняв спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 . За життя ОСОБА_3 мав у власності будинок АДРЕСА_1 . В процесі оформлення спадщини на дане майно, нотаріусом встановлено наявність арешту, накладеного постановою Ленінського ВДВС про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 21.07.2006р. номер АМ №650798. Арешт накладений у 2006 році Ленінським районним судом м. Запоріжжя як захід забезпечення позову у справі №2-3081/2006 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна.

В процесі розгляду справи сторонами укладено мирову угоду, а провадження у справі №2-3081/2006 закрито ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04.12.2006 року, проте арешт не скасований.

Відповідач у відзиві на позовну заяву вказала на те, що дійсно у 2006 році зверталась до Ленінського районного суду міста Запоріжжя, проте на даний час спір щодо поділу майна вже вирішений, вона не претендує на будинок, який залишився у спадок позивачу. Додатково подала заяву про визнання позову.

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.

Ухвалою суду від 18.11.2025 року відкрито провадження у справі.

Позивачем та відповідачем подані заяви про розгляд справи за їхньої відсутності.

ІІІ. Фактичні обставини встановлені судом.

ОСОБА_3 на праві приватної власності належав будинок АДРЕСА_1 .

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28.07.2006 року у справі №2-3081/2006 вжито заходів забезпечення позову та постановою Ленінського ВДВС про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 21.07.2006р. номер АМ №650798 накладений арешт на вказаний будинок.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04.12.2006 року у справі №2-3081/2006 затверджено мирову угоду, провадження у справі закрито.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 та його єдиним спадкоємцем.

ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті батька.

IV. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.

Статтею 59 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 року врегульовано порядок зняття арешту з майна, накладеного державним виконавцем.

У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Судом встановлено, що справа в межах якої накладений арешт закрита. Отже, існування арешту майна позивача за таких обставин порушує саму мету застосування відповідної процедури.

Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Будь-яке обтяження права власності має переслідувати певну законну мету, бути співмірним та не перевищувати меж права вільного здійснення права власності людини.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що існуючі обтяження майна позивача переслідують законну мету та на час розгляду цієї справи охороняють чиїсь законні інтереси. За таких обставин суд доходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача.

Керуючись ст. 141, 206, 247, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

вирішив

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту задовольнити.

Зняти арешт (реєстраційний номер обтяження 3539536 у ЄРЗВОНМ), накладений на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, Серія АМ № 650798 від 31.07.2006 року, яка винесена ДВС Ленінського району м. Запоріжжя на будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 17.12.2025 року.

Суддя Ю.Ю. Бредіхін