Номер провадження: 22-ц/813/8799/25
Головуючий у першій інстанції Гниличенко М. В.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

22.12.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Лозко Ю.П. (суддя-доповідач), Карташова О.Ю., Назарової М.В.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження у цивільній справі

за апеляційною скаргою скаргою ОСОБА_1

на рішення Київського районного суду м. Одеси від 10 липня 2025 року

у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

встановив:

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 10 липня 2025 року вказаний вище позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» суму заборгованості за кредитним договором № 1255-4325 від 14 серпня 2023 року в розмірі 90000 грн з яких: прострочена заборгованість за кредитом 18000 грн та прострочена заборгованість за нарахованими процентами 72000 грн. Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, засобами поштового зв`язку (кур`єрської служби доставки) ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, яку ухвалою Одеського апеляційного суду від 03 грудня 2025 року вказану вище апеляційну скаргу залишено без руху з підстав: не сплати скаржником судового збору; не надання належних доказів, які б підтверджували дату надіслання апеляційної скарги саме 09 серпня 2025 року. Роз`яснено скаржнику, що у разі не виконання вимог ухвали, апеляційна скарга буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що надання скаржником накладної служби кур`єрської доставки без належного її заповнення (відсутність відбитку календарного штемпелю та ідентифікатора поштових відправлень) та без відповідного розрахункового документа не є належним доказом на підтвердження дати надіслання апеляційної скарги саме 09 серпня 2025 року. Тому скаржнику необхідно надати належні докази на підтвердження дати направлення зазначеної поштової кореспонденції до суду апеляційної інстанції саме 09 серпня 2025 року засобами поштового/кур`єрського відправлення, в якому серед іншого, містилась апеляційна скарга на рішення Київського районного суду м. Одеси від 10 липня 2025 року. Відсутність наведених вище доказів, перешкоджає встановленню дійсної дати звернення скаржника з апеляційною скарги та вирішенню апеляційним судом питання про відкриття апеляційного провадження. Крім цього, апеляційну скаргу залишено також без руху з підстав не сплати скаржником судового збору у розмірі, визначеному законом.

09 грудня 2025 року засобами поштового зв`язку (АТ «Укрпошта») скаржник подав заяву про усунення недоліків до якої долучив копію накладної служби кур`єрської доставки №5082 та зазначив, що це єдиний документ, який є в його розпорядженні та підтверджує дату подачі апеляційної скарги. Крім цього, звертає увагу, що оператор поштового зв`язку може встановлювати свій порядок приймання поштових відправлень, зокрема визначити необхідність відбитку поштового календарного штемпеля.

Аналіз заяви на усунення недоліків та доданих до неї документів свідчить, що скаржником не у повній мірі виконано вимоги ухвали Одеського апеляційного суду від 03 грудня 2025 а саме: не підтверджено належними доказами дату подачі апеляційної скарги 09 серпня 2025 року засобами зв`язку, зважаючи на таке.

Так згідно накладної кур`єрської служби доставки № 5082, 09 серпня 2025 року ТОВ «Двадцять п`ять годин» здійснено відправлення поштового відправлення з такими реквізитами: відправник ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , опис вкладеного: апеляційна скарга у справі №947/14164/25. У графі «відправлення вручено одержувачу» проставлено 01 грудня 2025 року час «12:25». Послуги оплачено відправником «б/нал».

Правилами надання послуг поштового зв`язку, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05 березня 2009 року, визначено порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку та регулювання відносин між ними (далі - Правила).

Відповідно до п.62 Правил підтвердженням оплати послуг поштового зв`язку з пересилання письмової кореспонденції є розрахунковий документ про оплату послуги поштового зв`язку.

Розрахунковий документ, що підтверджує надання послуг поштового зв`язку, за формою та змістом має відповідати вимогам Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21 січня 2016 № 13 (далі Положення).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

Пунктом 15 ст. 3 зазначеного Закону встановлено, що товарні чеки, накладні та інші письмові документи, що засвідчують передання права власності на товари (послуги) від продавця до покупця, повинні надаватися покупцю таких товарів (послуг) за його вимогою. Оформлення розрахункових операцій з використанням товарних чеків у випадках, передбачених Законом про РРО, є правомірним.

Форми та зміст визначених Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» розрахункових документів (надання покупцю яких є обов`язковим) встановлені п. 2 розд. II Положення.

Однак, форма та зміст товарного чека законодавчо не визначена, проте, для того, щоб товарний чек визнати розрахунковим документом, він має містити обов`язкові реквізити розрахункового документа.

Враховуючи зазначене вище, товарний чек для визначення його як розрахункового документа згідно із Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» має відповідати вимогам п. 2.2. Положення про форму та зміст розрахункових документів за виключенням відображення в ньому фіскального номера РРО та напису «Фіскальний чек». У разі відсутності цих реквізитів товарний чек може не вважатися розрахунковим документом.

Товарний чек видають продавці, які звільнені від застосування РРО. Проте, скаржником не надано доказів того, що ТОВ «Двадцять п`ять годин» звільнено від застосування РРО.

Відповідно до п.1,2,3 розділу IV Положення розрахункова квитанція - розрахунковий документ, бланк якого виготовлений друкарським способом, а окремі реквізити заповнюються від руки або шляхом проставлення штампа при реєстрації розрахункових операцій за товари (послуги) або при видачі коштів покупцеві у разі повернення товару, рекомпенсації послуги, прийняття цінностей під заставу та в інших випадках. Форма № РК-1 розрахункової квитанції наведена в додатку 3 до цього Положення. Розрахункова квитанція складається з двох частин - корінця та відривної частини. Відривна частина розрахункової квитанції повинна містити обов`язкові реквізити: напис «РОЗРАХУНКОВА КВИТАНЦІЯ», серію (чотири літери) та номер (шість цифр), нанесені при виготовленні бланка квитанції.

Скаржником не надано квитанцію, яка б свідчила про факт сплати ним послуг кур`єрської служби доставки саме 09 серпня 2025 року, а відтак і підтверджувала дату подачі апеляційної скарги у день, що вказаний у накладній кур`єрської служби доставки.

Крім цього, накладна кур`єрської служби доставки не містить ідентифікатора поштових відправлень, за допомогою використання якого було б можливо перевірити дату відправлення кореспонденції.

Наведене викликає розумні сумніви у правильності зазначеної дати відправки поштової кореспонденції саме 09 серпня 2025 року, тому не приймається до уваги судом, як дійсна дата звернення з апеляційною скаргою.

Колегія суддів зауважує, що поштова кореспонденція, яка прямувала у межах одного населеного пункту (м. Одеса) надійшла на адресу апеляційного суду лише 01 грудня 2025 року, тобто від дня, який зазначено у накладній кур`єрської служби доставки, як дата прийняття відправлення (09 серпня 2025 року) минув проміжок часу, що складає 114 днів, що перевищує розумні строки для доставки поштового відправлення.

Обираючи стандарт доказування, який має використовуватися, слід віддати перевагу стандарту "поза розумним сумнівом" перед стандартом "баланс ймовірностей". Це означає, що в достовірності факту не повинно залишитися розумних сумнівів. Це не означає, що у його достовірності взагалі немає сумнівів, але означає, що всі альтернативні можливості пояснення наданих доказів є надмірно малоймовірними.

Такий підхід узгоджується із судовою практикою Європейського суду з прав людини. Так, у параграфі 55 рішення Європейського суду з прав людини від 15 лютого 2012 року у справі "Гриненко проти України" зазначається, що при оцінці доказів Європейський суд з прав людини зазвичай застосовує стандарт доведення "поза всяким розумним сумнівом". Однак доведення повинно будуватися на сукупності досить надійних, чітких і послідовних припущень або аналогічних неспростовних презумпцій фактів.

Згідно із ч.6 ст. 357 ЦПК України питання про повернення апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 357 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається скаржнику.

Враховуючи, що станом на 22 грудня 2025 року ухвала Одеського апеляційного суду від 03 грудня 2025 року не виконана у повному обсязі, оскільки скаржником не надано належні докази дати подачі апеляційної скарги саме 09 серпня 2025 року засобами поштового зв`язку, підстави для продовження строку на усунення недоліків відсутні, тому суд не може вирішити питання про відкриття апеляційного провадження у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає поверненню скаржнику.

Схожі висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2024 року у справі № 1527/20068/12, в ухвалах Верховного Суду від 28 лютого 2025 року у справі № 522/15106/18, від 21 березня 2025 року у справі № 4823/417/24, від 05 червня 2024 року у справі № 521/19508/16-ц, від 01 липня 2025 року у справі № 569/1719/24, від 15 жовтня 2025 року у справі №522/15106/18.

Керуючись ст. 185, 356,357 ЦПК України

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 10 липня 2025 року повернути скаржнику.

Роз`яснити, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню з апеляційною скаргою, якщо перестануть існувати обставини, які стали підставою для її повернення, з одночасним поданням заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 272 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: О.Ю. Карташов

М.В. Назарова