справа № 198/590/25
провадження № 2/0198/328/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області у складі судді Гайдар І.О., за участю секретаря судових засідань Довгопол О.М., позивачки ОСОБА_1 , представника позивачки адвоката Мелешка І.В. (в режимі відеоконференції), розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Юріївка Павлоградського району Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Юрїївської селищної ради Павлоградського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, обґрунтовуючи позовні вимоги наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який спадкодавець у 2017 році заповів ОСОБА_1 .

У встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк з дня відкриття спадщини позивачка не звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини на її думку з поважних причин. Так, у зв`язку із початком повномасштабного військового вторгнення на територію України іноземної держави ОСОБА_1 переймалась збереженням безпеки для себе та родини, з червня по серпень 2024 року перебувала за кордоном, а потім деякий час проживала в Західній України і тільки нещодавно повернулася в с. Новов`язівське.

Оскільки ОСОБА_1 своєчасно не звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, постановою приватного нотаріуса від 05 червня 2025 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

На підставі викладеного позивачка просить суд вважати причини пропуску нею строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 поважними та визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом.

28.08.2025 у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання, в порядку підготовки справи до судового розгляду від приватного нотаріуса витребувано копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4 .

25.11.2025 залучено до участі у справі як співвідповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (доньку та онуку померлого), які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4

09.12.2025 підготовче провадження закрито, вирішено питання про виклик свідків, справу призначено до судового розгляду.

Позивачка та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги. ОСОБА_1 пояснила, що в 2017 році за простою усною домовленістю фактично купила у ОСОБА_4 житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Через відсутність на той момент деяких документів на підтвердження права власності на будинок позивачка та померлий не змогли укласти договір купівлі-продажу, тому останній заповів нерухомість ОСОБА_1 , про що вона була достеменно обізнана. Під час складання заповіту та до самої смерті ОСОБА_4 проживав в іншому населеному пункті селі Богданівка Павлоградського району Дніпропетровської області. Про смерть спадкодавця позивачка дізналась тільки в 2025 році від родичів померлого.

Представник відповідача Юріївської селищної ради Дніпропетровської області, відповідачки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, надали суду заяви, в якій просили провести розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечували.

Суд, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в позовній заяві, заслухавши позивачку та її представника, допитавши свідків, вважає, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в селищі Богданівка Павлоградського району Дніпропетровської області помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим повторно Павлоградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 16.05.2025.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина у вигляді належних померлому об`єктів нерухомості житлового будинку та земельних ділянок.

Згідно зі ст.ст. 1217, 1218, 1233, 1258, 1261 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

З матеріалів спадкової справи № 16/2022, заведеної після смерті ОСОБА_4 , встановлено, що останній за життя склав декілька заповітів, посвідчених посадовими особами органів місцевого самоврядування, серед яких був і заповіт, посвідчений 15.11.2017 секретарем виконкому Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області Скотаренко Т.В. та зареєстрований в реєстрі за № 669, за яким належний йому житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , померлий заповів ОСОБА_1 .

Тобто, позивачка у справі є спадкоємцем за заповітом, оскільки відповідно до ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Статтею 1270 ЦК України встановлено строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1269 ЦК України обов`язковою умовою реалізації спадкових прав спадкоємцем, який не проживав постійно разом зі спадкодавцем, є подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Наслідком невчинення таких дій є пропущення строку для прийняття спадщини.

ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом лише 05 червня 2025 року, тобто після спливу строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, в зв`язку з чим приватним нотаріусом прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Позивачка стверджує, що своєчасно не звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 в зв`язку з тим, що за характером роботи та через воєнний стан кожні три місяці перебувала то за кордоном, то на території України, але не за місцем свого зареєстрованого місця проживання в с. Новов`язівське Павлоградського району Дніпропетровської області. Дізналась про смерть спадкодавця випадково, оскільки не є його родичем, за життя останнього вони постійно не спілкувались та проживали в різних населених пунктах.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтвердили, що ОСОБА_1 фактично ще до початку військової агресії проти України проживала в с. Новов`язівське періодично, а після початку війни взагалі не проживала.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Верховним Судом було сформульовано низку правових позицій щодо встановлення додаткового строку для прийняття спадщини у разі пропуску шестимісячного строку з поважних причин.

Так, у постанові від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23 Велика Палата ВС сформувала основні підходи щодо визначення поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, звернувши увагу, що головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини.

Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду (постанова ВП ВС від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23).

Незнання про смерть спадкодавця та перебування спадкоємця за межами країни не є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки не пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини (постанова КЦС ВС від 09 жовтня 2024 року у справі № 619/2906/23).

Разом з тим, якщо значна частина встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини припала на період повномасштабної військової агресії, а спадкоємець проживає на території, де велися активні бойові дії, такі обставини є поважними причинами для визначення додаткового строку для прийняття спадщини в порядку частини третьої статті 1272 ЦК України (постанова КЦС ВС від 20 березня 2024 року у справі № 545/1231/23).

Отже, якщо у спадкоємця об`єктивних перешкод для подання заяви не було, але він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, перебування за кордоном або в іншому (порівняно з місцем смерті спадкодавця) населеному пункті, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Необхідно відмітити, що на момент посвідчення заповіту ОСОБА_4 вже виповнилось 86 років, тому ОСОБА_1 , достеменно знаючи про наявність складеного на її користь заповіту, з розумною обачливістю, з огляду на похилий вік заповідача повинна була цікавитись перебігом життя спадкодавця і мала для цього можливості, адже повідомила під час судового розгляду, що була обізнана про місце проживання останнього та мала в своєму розпорядженні контакти його родичів.

Щодо її перебування за кордоном протягом строку для прийняття спадщини, то на підтвердження такого позивачкою не представлено жодного документа, до того ж в наданих в судовому засіданні поясненнях ОСОБА_1 повідомила, що за характером роботи періодично, кожні три місяці перебувала на території України, відтак на думку суду могла докласти зусиль для отримання інформації про ОСОБА_4 .

Окремо суд звертає увагу, що хоч і значна частина встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини припала на період повномасштабної військової агресії ( ОСОБА_4 помер за 1,5 місяці до початку війни), однак ОСОБА_1 не проживала на території, де велися активні бойові дії, що б стало поважною причиною пропуску такого строку.

Виходячи з наведеного, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи відсутність інших причин пропуску строку для подання ОСОБА_1 заяви про прийняття спадщини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, суд доходить висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 1220, 1217, 1218, 1233, 1235, 1255, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354ЦПК України, суд

у х в а л и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Юрїївської селищної ради Павлоградського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом відмовити.

Відомості про учасників справи:

- ОСОБА_1 (адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 );

- Юріївська селищна рада Павлоградського району Дніпропетровської області адреса місцезнаходження: 51300, Дніпропетровська обл., Павлоградський район, с-ще Юріївка, вул. Центральна, 67/1, );

- ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 );

- ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду в порядку, передбаченому ЦПК України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено та підписано 22 грудня 2025 року.

Суддя І. О. Гайдар