Справа № 525/1415/24
Провадження №2/525/94/2025 Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.12.2025 селище Велика Багачка
Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:
головуючої судді Прасол Я.В.,
секретаря судового засідання Корж Т.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка Полтавської області заяву представника відповідача Приватного підприємства «Агроінвест-Транзит» адвоката Бибика Володимира Анатолійовича про розподіл судових витрат у справі за позовом Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» до ОСОБА_1 , Приватного підприємства «Агроінвест-Транзит» про витребування майна з чужого незаконного володіння,
У провадженні Великобагачанського районного суду Полтавської області перебуває цивільна справа №525/1415/24 за позовною заявою Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» до ОСОБА_1 , Приватного підприємства «Агроінвест-Транзит» про витребування майна з чужого незаконного володіння.
Рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 13.11.2025 у задоволенні позовних вимог Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» відмовлено.
17.11.2025 на адресу суду від представника позивача Синенко О.М. надійшло заперечення на заяву подану представником відповідача адвокатом Бибиком В.А. про розподіл судових витрат, у якому вона просила відмовити у задоволенні вказаної заяви, у зв`язку з недоведеністю понесених витрат по справі. Також посилалася на неспівмірність розміру судових витрат складності справи, оскільки у провадженні Великобагачанського районного суду Полтавської область знаходиться ряд справ, які є однотипними, у яких інтереси відповідача ПП «Агроінвест-Транзит» представляє один представник (а.с. 230 т. 2).
У порядку ст. 246 ЦПК України призначено судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат.
У судове засідання 02.12.2025 усі учасники судового розгляду не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином.
Оскільки усі учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилися, суд проводить розгляд справи з урахуванням положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Частиною 2 ст. 246 ЦПК України установлено, що у випадку, визначеному частиною першою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. Якщо суд вважатиме за необхідне, для вирішення питання про судові витрати він може призначити судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, визначеному частиною другою статті 246 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу ( ч. 3 ст. 246 ЦПК України).
Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати ( п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України).
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи ( ч. 1 ст. 133 ЦПК України).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Дослідивши матеріали цивільної справи, надані докази понесених витрат на правову допомогу, суд установив наступне.
Рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 13.11.2025 у задоволенні позовних вимог Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» відмовлено.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що оскільки у задоволенні позову відмовлено, витрати які поніс позивач відшкодуванню не підлягають, їх слід віднести за рахунок позивача.
Щодо витрат понесених відповідачем ПП «Агроінвест-Транзит» під час розгляду справи, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
У разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19).
Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокату діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Невичерпний перелік видів адвокатської діяльності наведений у ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», серед яких, у тому числі: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Відповідно до ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Згідно п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Суд, вивчивши та проаналізувавши в сукупності всі докази надані стороною відповідача в обґрунтування понесених витрат на правову допомогу приходить до переконання, що заявлені вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного.
До заяви про розподіл судових витрат додано: детальний опис наданих правничих послуг у цивільній справі (а.с. 223 т. 2); договір про надання правничої допомоги від 12.12.2024 (а.с. 224-225 т. 2); квитанцію 1 від 13.11.2025 (а.с. 226 т. 2).
З урахуванням вищевикладеного, виходячи з принципу диспозитивності, суд приходить до переконання, що вимоги представника відповідача ПП «Агроінвест-Транзит» адвоката Бибика В.І. підлягають до задоволення частково та підлягає стягненню з позивача Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» на користь Приватного підприємства «Агроінвест-Транзит» 6000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, що об`єктивно підтверджується матеріалами справи та відповідає умовам укладеного договору про надання правової допомоги.
У іншій частині заявлені вимоги задоволенню не підлягають.
Керуючись статтями 133, 137, 139, 141, 223, 246, 247, 270, 354 ЦПК України,
Заяву представника відповідача Приватного підприємства «Агроінвест-Транзит» адвоката Бибика Володимира Анатолійовича задовольнити частково.
Стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» на користь Приватного підприємства «Агроінвест-Транзит» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 ( шість тисяч) гривень.
У іншій частині у задоволенні заяви відмовити.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини додаткового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому додаткове рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України судом зазначається повне найменування сторін:
представник позивача: Синенко Олена Михайлівна, РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;
відповідачі: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ;
представник відповідача ПП «Агроінвест-Транзит»: адвокат Бибик Володимир Анатолійович, РНОКПП НОМЕР_2 , свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №1115 від 25.11.2011 видане Полтавською обласною КДКА, адреса: АДРЕСА_3 .
Повне додаткове рішення суду складено 12.12.2025.

Суддя Я.В. Прасол