Справа № 472/1125/25
Провадження №2/472/647/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2025 року с-ще Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді - Тустановського А.О.,

за участю секретаря - Маслюк А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селище Веселинове Миколаївської області цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

22 вересня 2025 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заявлені вимоги мотивують тим, що 05 січня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 202019596.

Кредитний договір укладено в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, відповідно до п. 4 Кредитного договору, порядок (технологія) укладення договору та спосіб ідентифікації, верифікації позичальника.

Відповідно до п. 2.1. Кожен Кредитний транш за Кредитним договором надається позичальнику шляхом ініціювання кредитного переказу грошових коштів з рахунку Кредитодавця, на рахунок позичальника, використовуючи реквізити Платіжної картки 5168-74ХХ-ХХХХ-6525, що відбувається не пізніше ніж протягом 3 банківських днів з моменту укладення Договору чи ініціювання отримання чергового Траншу за Договором.

Підписанням Кредитного договору відповідач підтвердила, що вона ознайомилася з наявними схемами кредитування, отримала проект цього кредитного Договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомилася з усіма його умовами. Приймаючи умови Кредитного договору, відповідач також підтверджує, що умови Договору їй зрозумілі та вона підтверджує,їй Кредитодавцем з дотриманням вимог законодавства та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання.

Ці правила публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641,644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

28.11.2018 року між ТОВ «Мінівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу №28/1118-01 відповідно до якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором.

31.12.2020 року Додатковою угодою №26 до Договір факторингу №28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції.

Відповідно до Реєстру боржників №278 від 02.04.2024 до Договору факторингу №28/1118-01 укладеного між ТОВ «Мінівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №202019596.

27 лютого 2025 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №27/0225-01 у відповідності до умов якого, ТОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги.

Відповідно до Реєстру прав вимоги №1 від 27.02.2025 року до договору факторингу № 27/0225-01 від 27 лютого 2025 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 32342,80 грн., з яких:

-7000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

-25342,80 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № 202019596 в розмірі 32342,80 грн., з яких: 7000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 25342,80 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Посилаючись на викладене, позивач просить суд, стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 202019596 в сумі 32342,80 грн., а також судові витрати по справі.

Ухвалою суду від 24 вересня 2025 року позовна заява ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» відкрито провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Ільїн А.Є. надав до суду відповідь на відзив в якому зазначив, що відзив на позовну заяву наданого представником відповідача є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне. З метою надання вичерпної інформації по справі, позивач просить суд долучити до матеріалів справи: розширений витяг з реєстру прав вимоги для кредитного договору №202019596 та повний текст договору факторингу за кредитним договором №202019596. Враховуючи те, що Реєстр боржників містить інформацію щодо великої кількості боржників, що є банківською таємницею, розкриття якої має здійснюватися у визначеному законом порядку, Позивачем надано Виксерокопіювання (Витяг) з Реєстру боржників, що містить лише дані Відповідача, інші відомості були приховані за допомогою технічних засобів з метою захисту від неправомірного розповсюдження персональних даних інших осіб. Таким чином, Договір факторингу між Первісним кредитором та Позивачем укладений у відповідності до вимог чинного законодавства України, яке діяло на момент укладання цього договору та ніяким чином не порушує права та законні інтереси Відповідача. Також, слід зазначити, що Відповідачем факт укладення Кредитного договору у відзиві не спростовується. До того ж, Відповідачем безпосередньо визнається укладення ним Кредитного договору з Первісним кредитором, а відповідно, він визнає отримання за даними договорами коштів та визнає свою обізнаність щодо умов Кредитних договорів. Відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань та які б спростовували суму заборгованості, Кредитний договір є дійсним та ніким не скасованим. Укладення Кредитних договорів онлайн знаходиться в рамках правового поля України. Сторони електронних правочинів відповідають за невиконання своїх зобов`язань у порядку визначеному законодавством України або укладеним договором. Повернення позики та кредитів за електронним договором є обов`язковим. Отже, Позивачем доведено факт укладання Відповідачем Кредитного договору в електронній формі, а тому позовні вимоги Позивача є законними та обґрунтованими.

Відповідач ОСОБА_1 надала до суду відзив на позовну заяву, заперечення на відповідь на відзив, в яких просила відмовити у задоволенні позову зазначивши, що відповідач не заперечує факт укладення договору кредитної лінії №202019596 від 05.01.2024 року, про отримання Кредиту в розмірі 7000 грн. 00 коп., який надавався строком на 30 (тридцять) днів тобто до 04.02.2024 року. Однак вважає, що Позивачем не доведено перед судом факту отримання за договором кредитних коштів, що само по собі виключає наявність правових підстав для стягнення із відповідача будь-яких коштів за вказаним кредитним договором. Крім того, здійснюючи аналіз наявних у справі документів, варто звернути увагу суду на те, що останні не містять доказів відчуження (переходу) права вимоги за кредитним договором № 202019596 від 05.01.2024 року від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» на користь ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», що в свою чергу робить неможливим перехід права вимоги позивача за теперішнім позовом до відповідача. Таким чином вважає, з урахуванням того, що матеріали справи не містять доказів отримання ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» права вимоги за кредитним договором № 202019596 від 05.01.2024 року від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» відповідне право не могло бути відчужене ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на користь позивача, отже останнім не доведено його право на звернення до суду з даним позовом. У позовній заяві позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» посилався на те, що відповідно до Реєстру боржників № 278 від 02.04. 2024 року до Договору факторингу № 28/1118-01, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», до Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 202019596. Однак матеріали справи не містять відповідного Реєстру боржників. Також позивачем не було надано акти прийому-передачі,згідно договору факторингу 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року та додаткової угоди №26 від 31 грудня 2020 року, Форма Реєстру прав вимоги та Форма Акту повернення права вимоги (дод.1, дод. 2) до Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року не містить ніякої інформації стосовно Боржника, суми яку отримав Клієнт від Фактора, суму нарахованих відсотків, також відсутні печатка та не чітко видно підпис уповноважених осіб, що не дає змогу дати правову оцінку даним документам, а також встановити їх справжність, також позивачем не надано доказів сплати ціни продажу за договорами факторингу - оплати за відступлення права вимоги. Також звертаю увагу суду, що договір факторингу №27/0225-01 від 27 лютого 2025 року містить не всі сторінки, а саме 1,2,3,10 стр., відсутній підпис директора та печатка від ТОВ "Таліон Плюс". Щодо Витягу з реєстру прав вимоги № 1 до від 27.02.2025 року на думку відповідача не є належним, достовірним та достатнім доказом того, що до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» дійсно перейшло право вимоги за Договором кредитної лінії № 202019596 від 05.01.2024 року, оскільки матеріали справи не містять жодних належних та достатніх доказів того, що Товариство з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» відступило свої права вимоги за Договором кредитної лінії № 202019596 від 05 січня 2024 року Товариству з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс».

В зв`язку з неявкою всіх учасників справи, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та наданих доказів, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05 січня 2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 202019596, згідно якого товариство надає клієнту кредит в розмірі 7000 грн., а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. В договорі зазначається, що кредит надається строком на 30 днів з 05.01.2024 по 04.02.2024 рік.

28.11.2018 року між ТОВ «Мінівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу №28/1118-01, відповідно до якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором.

31.12.2020 року Додатковою угодою № 26 до Договір факторингу №28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції.

Відповідно до Реєстру боржників №278 від 02.04.2024 до Договору факторингу №28/1118-01 укладеного між ТОВ «Мінівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №202019596.

27 лютого 2025 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК « Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №27/0225-01, у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги.

Відповідно до Реєстру прав вимоги №1 від 27.02.2025 року до договору факторингу № 27/0225-01 від 27 лютого 2025 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 32342,80 грн., з яких:

-7000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

-25342,80 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Відповідно до частин першої-другої статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до положень частин першої та другої статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною третьою статті 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

За нормами частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

В статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог частини першої статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі, а відповідно частини другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).

Згідно з частиною другою статті 1055 ЦК України кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до пункту 5 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно зі статтею 10 Закону України «Про електронну комерцію», електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт).

Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначений порядок укладення електронного договору.

Зокрема, відповідно до частини третьої цієї статті електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до частини четвертої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Частиною шостою цієї статті передбачено шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

У статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» закріплено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до частини дванадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Таким чином, суд дійшов висновку, що кредитний договір № 202019596 від 05.01.2024 року був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатора, чим підтверджено укладання між ним та товариством угоди, оскільки без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт кредитора за допомогою логіну та пароля до особистого кабінету договір між сторонами не був би укладений, тому сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.

У відповідності з положеннями статей 509, 526, 629, 1054 ЦК України особа, яка уклала кредитний договір та отримала кошти повинна виконувати його належним чином та повернути кошти у відповідності з умовами кредитного договору.

У статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до частини першої статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Статтею 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною, тип процентної ставки визначається кредитним договором.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 року по справі №202/4494/16-ц, провадження №14-318цс18 викладено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

У постанові Верховного Суду від 01 вересня 2022 року у справі № 225/3427/15-ц зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, позивач відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитними коштами у межах погодженого позикодавцем та боржником строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позивача відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором відсотки.

Відповідно до п. 8.3.1 Кредитного договору за період від дати видачі Кредиту до 04.02.2024 р. (включно) проценти нараховуються за процентною ставкою 219 відсотків річних, що становить 0,600 % від суми Кредиту за кожен день користування.

Відповідно до п. 8.3.2 Кредитного договору у разі якщо позичальник вчинить описані в п. 3.2 Договору дії щодо продовження Дисконтного періоду (ініціює Пролонгацію) один або декілька разів, за період з наступного дня після 04.02.2024 р. проценти нараховуються за ставкою 871,900 % річних, що становить 2,390 % в день від суми Кредиту за кожен день користування ним.

Відповідно до п. 8.4 Кредитного договору після закінчення Дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,700 % річних, що становить 2,980 % в день від суми залишку Кредиту, що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним.

Згідно із п. 8.8 Кредитного договору для суми Кредиту за першим Траншем, що вказана в п. 2.3 Договору за перші 30 днів Дисконтного періоду орієнтовна загальна вартість Кредиту складає 8260 грн. та буде включати в себе загальні витрати за Кредитом у вигляді процентів за користування Кредитом у розмірі 1260 грн. та суму Кредиту у розмірі 7000 грн. Орієнтовна реальна процентна ставка, розрахована згідно методики Національного банку України, складає 649,140% річних, при цьому загальна вартість першого Траншу за Кредитом у процентному вираженні за строк Дисконтного періоду складає 118% від суми першого Траншу.

Відповідно до п. 7.3 Кредитного договору кінцева дата повернення (виплата) Кредиту 04.02.2024 року (а.с.10 на звороті).

Позивачем було надано розрахунок заборгованості нарахований ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» щодо нарахування та погашення заборгованості ОСОБА_1 з якої вбачається, що за період з 05.01.2024 р. по 02.04.2024 р. відповідачу було нараховано відсотки в розмірі 11209,80 грн. Крім того було надано розрахунок заборгованості нарахований ТОВ «Таліон Плюс» щодо нарахування та погашення заборгованості ОСОБА_1 з якої вбачається, що за період з 02.04.2024 р. по 27.02.2025 р. відповідачу було нараховано відсотки в розмірі 25342,80 грн.

Однак суд, ознайомившись з наданими розрахунками дійшов висновку, що підлягають стягненню проценти в розмірі 168 грн. виходячи з наступного. Відповідно до п. 3.3 Кредитного договору, позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 30 днів Дисконтного періоду проценти в розмірі 1260 грн. З розрахунку заборгованості наданого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» вбачається, що 31.01.2024 року ОСОБА_1 сплатила проценти в розмірі 1092 грн.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення процентів за користування кредитом підлягають частковому задоволенню за період з 05.01.2024 року до 04.02.2024 року в розмірі 168 грн. У задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом за період з 05.02.2024 року до 27.02.2025 року необхідно відмовити, оскільки відповідачем Кредитний договір не був пролонгований, а тому такі проценти нараховані після закінчення строку кредитування.

Позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту підтверджуються належними доказами, є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають частковому задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача, враховуючи що позов задоволено частково, на користь позивача підлягають стягненню судові витрати (судовий збір) у розмірі 671 (шістсот сімдесят одна) гривня 08 (вісім) копійок (7168 грн. (сума, задоволена судом) х 3028,00 грн. (сума судового збору за позовну заяву) : 32342,80 грн. (загальна сума позову).

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 223, 247, 258, 259, 263, 265, 274- 279, 280-289, 353, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, НОМЕР_2 у АТ «ТАСкомбанк») заборгованість за Кредитним договором № 202019596 від 05.01.2024 року у розмірі 7168 (сім тисяч сто шістдесят вісім) гривень 00 копійок, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 7000 (сім тисяч) гривень, сума заборгованості за відсотками 168 (сто шістдесят вісім) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, НОМЕР_2 в АТ «ТАСкомбанк») понесені судові витрати в розмірі 671 (шістсот сімдесят одна) гривня 08 (вісім) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 грудня 2025 року.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області А.О. Тустановський