П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2025 року м. Київ

Справа № 752/19145/24

Провадження №22-ц/824/14144/2025

Резолютивна частина постанови оголошена 17 грудня 2025 року

Повний текст постанови складено 18 грудня 2025 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

суддя-доповідач Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Желепи В.В.

сторони: позивач ОСОБА_1

відповідач Акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований

венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Волз Кепітал»

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Волз Кепітал» на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва, постановлену 30 червня 2025 року у складі судді Ольшевської І.О., -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Волз Кепітал», третя особа ТОВ «Компанія з управління активами «Ейві інвестмент» про стягнення коштів, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 3 598 312,65 грн., що еквівалентно 85 120,02 доларів США по курсу НБУ на 15 січня 2025 року; інфляційні втрати від знецінення коштів в сумі 173 918,44 грн., що еквівалентно 4 114,13 доларів США по курсу НБУ на 15 січня 2025 року, 18 040,86 грн. за користування чужими коштами 3% боргових, 744336,27 грн. упущеної вигоди, 10 000 грн. моральної шкоди.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 23 вересня 2024 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання.

13 травня 2025 року ОСОБА_2 подав до суду заяву про забезпечення доказів, у якій просив суд зобов`язати АТ «Універсал Банк» надати належним чином завірені платіжні документи, які підтверджують фактичне зарахування коштів від ОСОБА_1 на поточний рахунок НОМЕР_1 АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Волз Кепітал», де у призначенні платежу міститься посилання на попередній договір №36/А136 купівлі-продажу квартири від 26.06.2020р. або інший договір. Також надати узагальнену довідку належним чином посвідчену, в якій відобразити дату, час, суму зарахування коштів на поточний рахунок НОМЕР_1 клієнта банку, а саме Акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Волз Кепітал». Інформацію надати за період з 01.06.2020р. по 01.08.2023 р.

В обґрунтування заяви зазначав, що вказані документи підтвердять факт безпосереднього зарахування коштів від ОСОБА_1 на поточний рахунок обслуговуючої фінансової установи Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Волз Кепітал». Позивач зазначає, що не має змоги отримати самостійно та надати до суду ці докази, оскільки вони захищені банківською таємницею згідно ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність». Позивач вказує, що у зв`язку з обстрілами м. Києва, які носять щоденний і систематичний характер, існує ризик влучання в будь-яке місце, в тому числі і в АТ «Універсал Банк», тому припускає, що вибухове пошкодження може зруйнувати приміщення, документацію, а також технічні носії, що виключить їх приведення в первісний стан або займе не розумні строки із гіпотетичними перспективами на відтворення. Звертає увагу на те, що 10.06.2025р. Київ у черговий раз піддано повітряній ракетній атаці комбінованого алгоритму, що мала незворотні наслідки. Обстріли носять хаотичний характер і не піддаються прогнозуванню, що підкреслює високу ризиковість будь-якого місця, що має виняткове значення для поданого клопотання. Крім того, за інформацією, яку надав адвокат відповідача, його клієнт вже є потерпілим і його банківські, бухгалтерські документи знищено від ракетних влучань 08.07.2024р. Пригадана інформація викладена ним у заяві №1 від 13.05.2025р. Масштаб втрат, по версії опонента, не усунутий на сьогодення і перспективи невідомі. З урахуванням наведених обставин просить заяву задовольнити.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 30 червня 2025 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Волз Кепітал», третя особа ТОВ «Компанія з управління активами «Ейві інвестмент» про стягнення коштів задоволено.

Витребувано в АТ «Універсал Банк» належним чином завірені платіжні документи, які підтверджують фактичне зарахування коштів від ОСОБА_1 на поточний рахунок НОМЕР_1 АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Волз Кепітал», де у призначенні платежу міститься посилання на попередній договір №36/А136 купівлі-продажу квартири від 26.06.2020р. або інший договір; узагальнену довідку належним чином посвідчену, в якій відобразити дату, час, суму зарахування коштів на поточний рахунок НОМЕР_1 клієнта банку, а саме АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Волз Кепітал». Інформацію надати за період з 01.06.2020р. по 01.08.2023 р.

Не погоджуючись з ухвалою суду АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Волз Кепітал» подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду, посилаючись на незаконність та необґрунтованість постановленої судом ухвали, порушення норм процесуального права, не встановлення судом обставин, що мають значення для вирішення питання про забезпечення доказів.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не встановлено наявність складнощів юридичного характеру в отриманні позивачем інформація про зарахування коштів, сплачених позивачем на користь відповідача за попереднім договором №36/А136 купівлі-продажу квартири від 26.06.2025р.;

- не встановлено наявність складнощів фактичного характеру в отриманні позивачем інформація про зарахування коштів, сплачених позивачем на користь відповідача за попереднім договором №36/А136 купівлі-продажу квартири від 26.06.2025р.;

- Правила НБУ № 267 передбачають розкриття інформації, яка містить банківську таємницю власнику;

- ОСОБА_1 є клієнтом AT «Універсал Банк»;

- інформація про зарахування коштів, сплачених ОСОБА_1 на користь відповідача за попереднім договором №36/А136 купівлі-продажу квартири від 26.06.2025р. підлягає розкриттю на підставі пункту 14 НБУ № 267;

- матеріали справи не містять доказів, що позивач звертався до AT «Універсал Банк» з метою отримання інформації;

- матеріали справи не містять доказів, що AT «Універсал Банк» відмовило позивачу у наданні запитуваної інформації;?

- позивач надав до суду належним чином не мотивовані, які ґрунтуються на припущеннях докази тих обставин, що засіб доказування може бути втрачений або збирання, подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим;

тому суд першої інстанції помилково не здійснив оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення доказів; забезпечення збалансованості прав та інтересів сторін; наявності взаємозв`язку між забезпеченням доказів, витребуванням певної інформації, і предмету позовних вимог, а також запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб учасників даного судового процесу.

У судовому засіданні представник АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Волз Кепітал» адокат Шевченко Є.В. підтримав доводи апеляційної скарги.

Позивач ОСОБА_1 проти доводів апеляційної скарги заперечував.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції дійшов наступного висновку.

Постановляючи ухвалу та задовольняючи заяву про забезпечення доказів, суд першої інстанції, виходячи зі змісту поданої заяви та доводів, наведених позивачем в її обґрунтування, дійшов висновку про обґрунтованість заяви про забезпечення доказів, оскільки заявником доведено існування очевидної небезпеки знищення доказів, що свідчить про можливе ускладнення або неможливість отримання таких доказів у майбутньому. На думку суду, позивач обґрунтував належними переконливими доводами свою заяву, а тому дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення доказів.

Суд апеляційної інстанції погоджується із такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони зроблені на підставі повного та об`єктивного дослідження наданих доказів та в повній мірі відповідають вимогам процесуального права, з огляду на таке.

Так, статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Цивільним процесуальним законодавством передбачено механізм витребування доказів як способу забезпечення доказів (ст.116 ЦПК України) та витребування доказів (ст.84 ЦПК України).

Нормою ч.1 ст.84 ЦПК України визначено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Отже, механізм сприяння сторонам, у яких виникають складнощі в отриманні доказів, і які вони не можуть одержати самостійно, передбачено ст.84 ЦПК України.

Заяву про забезпечення доказів, подану в порядку ст. 116-117 ЦПК України, слід відрізняти від клопотання про витребування доказів, яке може бути подане учасником справи відповідно до ст. 84 ЦПК України, оскільки вони є різними за своєю правовою природою.

Згідно з ч.ч.1, 2, 3 ст.116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Відповідно до п.п.4, 5 ч.1 ст.117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів повинні бути вказані докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні, а також обґрунтування необхідності забезпечення таких доказів.

Аналізуючи наведені положення ЦПК України, насамперед необхідно зауважити, що процесуальний механізм забезпечення доказів призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Забезпечення доказів - це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх імовірній втраті у майбутньому.

Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 9901/845/18 та у постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/385/19.

Виходячи з історії права, інститут забезпечення доказів передбачає вжиття судом невідкладних заходів фіксації до закріплення у визначеному процесуальним законом порядку фактичних даних, з метою використання їх як доказів при розгляді цивільної справи.

Підставою таких заходів ЦПК України визначає неможливість надання такого доказу стороною або вірогідність його втрати.

Аналіз норм права, що регулюють порядок вирішення вказаного питання, дає можливість зробити висновок про те, що задовольняючи заяву про забезпечення доказів, суд має пересвідчитися в тому, що у особи, яка бере участь у справі є складнощі в отриманні документів, тобто об`єктивної неможливості одержання та подання доказового матеріалу до суду особисто, через обставини, які перешкоджають такому поданню.

Ці складнощі можуть мати юридичний та фактичний характер.

Складнощі юридичного характеру полягають в тому, що на заваді одержанню та поданню доказу є норма закону забороняючого характеру, яка обмежує доступ особи до потрібної доказової інформації.

Фактичні складнощі в одержанні доказів мають місце, коли, незважаючи на вжиті особою заходи, потрібний їй доказ одержати не вдалося.

Отже, потрібно розрізняти витребування доказів як спосіб забезпечення доказів, що в майбутньому можуть бути втрачені або їх подання виявиться ускладненим (статті 116-119 ЦПК України), та витребування доказів як допомогу суду особам, котрі беруть участь у справі, у поданні відповідно доказу, який неможливо отримати самостійно (ст. 84 ЦПК України).

Суд при вирішенні питання про забезпечення доказів має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника, щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника, щодо забезпечення доказів; забезпечення збалансованості прав та інтересів сторін; наявності взаємозв`язку між забезпеченням доказів, витребуванням певної інформації, і предмету позовних вимог, а також запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб учасників даного судового процесу, а також те, що є наявні підстави вважати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Ці обставини суд вважає істотними і необхідними для забезпечення доказів.

Як вбачається з матеріалів справи, у цій справі предметом позову стягнення коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про банки та банківську діяльність» інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним або стала відомою третім особам при наданні послуг банку або виконанні функцій, визначених законом, а також визначена у цій статті інформація про банк є банківською таємницею.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 61 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банки та Національний банк України зобов`язані забезпечувати збереження банківської таємниці шляхом: обмеження кола осіб, що мають доступ до інформації, яка становить банківську таємницю.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 62 Закону України «Про банки та банківську діяльність» інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками за рішенням суду.

Інформація, яку просив витребувати позивача стосовно відомостей , які підтверджують фактичне зарахування коштів від ОСОБА_1 на поточний рахунок НОМЕР_1 АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Волз Кепітал», де у призначенні платежу міститься посилання на попередній договір №36/А136 купівлі-продажу квартири від 26.06.2020р. або інший договір, а також надання узагальненої довідки належним чином посвідченої, в якій відобразити дату, час, суму зарахування коштів на поточний рахунок НОМЕР_1 клієнта банку, а саме Акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Волз Кепітал» за період з 01.06.2020р. по 01.08.2023р відноситься до банківської таємниці, а тому, відповідно до вимог ст.ст. 61, 62-2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», позивач обмежена у праві самостійно отримати зазначену інформацію.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 звертався до відповідача із запитом про надання належно завірених актів звірки розрахунків станом на 01 серпня 2023 року між ОСОБА_1 та АТЗНВКІФ «Волз Кепітал» по попередньому договору № А36/А136 купівлі-продажу від 26 червня 2020 року.

Крім того, ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 05 лютого 2025 року задоволено клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів.

Витребувано в АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Волз Кепітал» належним чином засвідчений оригінал акту звірки розрахунків із ОСОБА_1 по Попередньому договору №36/136 від 26 червня 2020 року станом на 01 серпня 2023 року.

14 травня 2025 року на виконання вимог ухвали суду від 05 лютого 2025 року АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Волз Кепітал» подано заяву про неможливість сформування акту звірки розрахунку з ОСОБА_1 по Попередньому договору №36/136 від 26 червня 2020 року, що відображає деталізацію надходжень та рух грошових коштів від ОСОБА_1 до повного відновлення первинної документації ТОВ «КУА «Ейві Інветсмент», у тому числі АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Волз Кепітал», яка була пошкоджена внаслідок ракетного удару, який завдала російська федерація 08 липня 2024 року.

Зазначене свідчить про те, що запитувала інформація не може бути самостійно отримана позивачем, окрім як звернутися із відповідним клопотанням, оскільки відсутність правових підстав для надання запитуваної інформації та/або копій документів у Банка за адвокатським запитом, що в свою чергу створює для позивача складнощі, які унеможливлюють отримання письмових доказів з метою доведення обставин, викладених позивачем у позові.

Враховуючи характер позовних вимог, що стосуються стягнення коштів, заява про забезпечення доказів шляхом витребування певних відомостей може мати значення для заявника.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що ухвала суду першої інстанції про забезпечення доказів постановлена з порушенням норм процесуального права не знайшли свого підтвердження.

Суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність достатніх підстав для задоволення заяви про забезпечення доказів, а саме про ії витребування, оскільки позивач не має можливості у наданні таких доказів суду і вона в цьому питанні потребує допомоги суду.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги щодо відсутності ризику втрати доказів або ускладнення їх збирання в майбутньому, у разі невжиття заходів забезпечення доказів із АТ «Універсал Банк», оскільки зазначене не є безумовною підставою для відмови у їх витребуванні шляхом забезпечення доказів.

Порядок розгляду заяви про забезпечення доказів, передбачений ст. 118 ЦПК України.

У даній справі, надано відповідь на всі істотні питання, що виникли під час кваліфікації спірних відносин. Наявність у скаржників іншої точки зору на встановлені судом обставини та щодо оцінки наявних у матеріалах доказів не спростовує законності та обґрунтованості ухвали та фактично зводиться до спонукання суду до прийняття іншого судового рішення - на користь апелянта.

Так, проаналізувавши зміст ухвали суду першої інстанції, з точки зору застосування норм права, колегія суддів дійшла висновку, що судом постановлено оскаржувану ухвалу відповідно до встановлених ним обставин на підставі наданих доказів, які мають індивідуальний характер при вирішенні питання щодо витребування доказів у кожній справі окремо.

Відтак доводи апеляційної скарги не можуть бути підставами для скасування ухвали суду першої інстанції про витребування доказів, оскільки не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на тлумаченні заявником норм процесуального права й зводяться до необхідності переоцінки судом доказів, що стосується вирішення питання про витребування доказів. Діючим ЦПК України не заборонено вирішення питання про витребування доказів і на стадії судового розгляду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Колегія суддів враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони, хоча пункт 1 статті 6 і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент (рішення у справі «RUIZ TORIYA v. SPAINE», заява від 09 грудня 1994 року № 18390/91, § 29). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення від 27 вересня 2001 року у справі «HIRVISAARI v. FINLAND», заява № 49684/99, § 2).

Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що ухвала суду першої інстанції про забезпечення доказів постановлена з додержанням вимог закону і не може бути скасована з підстав, наведених в апеляційній скарзі, а тому залишає її без змін, а апеляційну скаргу сторони відповідача без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Волз Кепітал»- залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 30 червня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна