Справа №701/1293/25
Номер провадження2/701/728/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2025 року Маньківський районний суд, Черкаської області

в складі: головуючого судді - В.Л. Маренюка

за участю секретаря - Н.В. Філіпчак

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-ще Маньківка справу за первинним позовом ОСОБА_1 , представник за законом: ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 представник за законом: ОСОБА_3 про тлумачення змісту заповіту та визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом та зустрічним позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 представник за законом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 законний представник ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

Позивач по первинниму позову звернувся в суд з позовом до відповідачів про тлумачення змісту заповіту та визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом.

На підставу своїх вимог спирається на те що, ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Кривець, Уманського району, Черкаської області у віці 82 років помер ОСОБА_5 , про що 31.03.2025 року складено відповідний актовий запис за № 92, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 31.03.2025 року Маньківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

ОСОБА_5 доводився батьком ОСОБА_3 та дідом ОСОБА_4 , дідом позивача.

На момент смерті зареєстроване місце проживання ОСОБА_5 було в АДРЕСА_1 , що підтверджується відомостями про осіб місце проживання яких зареєстроване за вказаною адресою згідно довідки виконавчого комітету Маньківської селищної ради Уманського району Черкаської області від 29.10.2025 № 1331/05-15.

За життя ОСОБА_5 залишив заповіт, посвідчений 17.05.2024 року старостою Кривецького старостинського округу Слюсаренко В.В., зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 21.

Вказаним заповітом спадкодавець залишив заповітне розпорядження на випадок своєї смерті, яким належну йому на праві приватної власності земельну ділянку (земельний пай) площею 4,21га, яка розташована в адмінмежах села Кривець Уманського району Черкаської області, право на яку підтверджено державним актом на право власності серія ЧР №071584, кадастровий номер :03:002:0311, заповів: 1га онуку ОСОБА_4 , 1га онуку ОСОБА_1 , 2,21га синові ОСОБА_3 .

Таким чином, за життя спадкодавець ОСОБА_5 зробив заповітне розпорядження, яким на випадок своєї смерті заповів належне йому майно вказаним конкретним спадкоємцям за заповітом. Наявність та належність заповіданого спадкового майна підтверджується державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серії ЧР №071584 від 26.03.2004.

Після смерті ОСОБА_5 позивач в особі представника за законом матері, звернувся до Маньківської державної нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини, де було заведено спадкову справу № 122/2025, номер у Спадковому реєстрі 74483176, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №82249398 від 19.08.2025.

В процесі здійснення дій, направлених на оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_5 , після спливу встановленого строку на прийняття спадщини, представник позивача звернулась до державного нотаріуса Маньківської державної нотаріальної контори Шевченко Н.Г., за місцем заведення спадкової справи із заявою щодо видачі свідоцтва про право на право на спадщину за заповітом на заповідане майно згідно заповіту спадкодавця від 17.05.2024 року - на земельну ділянку площею 1,00га на ім`я Позивача ОСОБА_1 , передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться в межах Кривецької сільської ради Маньківського району Черкаської області, належну спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЧР №071584 від 26.03.2004.

Постановою від 22.10.2025 року державного нотаріуса Маньківської державної нотаріальної контори Шевченко Н.Г., відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказане майно після смерті діда ОСОБА_5 .

Даною постановою повідомлено, що на підставі заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька та діда - ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори Шевченко Н.Г., була відкрита спадкова справа №122 за 2025 рік. За даними Спадкового реєстру було перевірено наявність відкритої спадкової справи, спадкового договору чи заповіту, складеного спадкодавцем. На момент заведення спадкової справи виявлено заповіт посвідчений ОСОБА_6 , старостою Кривецького старостинського округу Уманського району Черкаської області 17 травня 2024 року за р.№ 21 від імені ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 4,21га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах села Кривець Уманського району Черкаської області, кадастровий номер земельної ділянки :03:002:0311 по 1,00га на ім`я онуків ОСОБА_4 та ОСОБА_1 та 2,21га на ім`я сина ОСОБА_3 .

19.08.2025 року звернулася ОСОБА_2 від імені ОСОБА_1 із заявою ОСОБА_7 про прийняття спадщини за заповітом після смерті діда - ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно п.4.12 п.4 гл.10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

Нотаріусом повідомлено, що в заповіті вказано розміри земельної ділянки, яку спадкодавець заповів кожному спадкоємцю, а саме по 1,00га на двох онуків та 2,21га синові, а не розмір частки визначеному майні (ч.2 ст.1297 Цивільного кодексу України).

Виходячи з викладеного, нотаріусом постановлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_1 на земельну ділянку після смерті діда ОСОБА_5 - відмовити.

Таким чином, за сукупністю інформації, за сукупністю інформації, яка міститься у заповіті ОСОБА_5 , посвідченому 17.05.2024 року старостою Кривецького старостинського округу Слюсаренко В.В., зареєстрованому в реєстрі нотаріальних дій за №21, у довідці виконавчого комітету Маньківської селищної ради Уманського району Черкаської області від 29.10.2025 № 1331/05-15, у постанові державного нотаріуса Маньківської державної нотаріальної контори Шевченко Н.Г., від 22.10.2025 року, вбачається, що спадкоємцями заповіданого майна, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 .

При цьому, у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом відсутня можливість оформлення спадщини у іншому порядку, ніж шляхом звернення до суду з даним позовом, оскільки відмова мотивована як потребою тлумачення заповіту, так і наявністю спору між спадкоємцями, який є спором про право матеріальне, який підлягає вирішенню в судовому порядку.

Наявні документи та фактичні дані в сукупності підтверджують, що майно згідно заповіту від імені ОСОБА_5 від 17.05.2024 року за р.№21, дійсно заповідано ОСОБА_3 (сину спадкодавця), ОСОБА_4 (внукові спадкодавця) та ОСОБА_1 (внукові спадкодавця).

При цьому, у вказаному заповіті спадкодавець вказав, що належну йому на праві приватної власності земельну ділянку заповідає вказаним спадкоємцям у визначеному розмірі кожному згідно вказаної площі: ОСОБА_3 -2,21га, ОСОБА_4 1га, ОСОБА_1 1га.

Очевидно, тому саме так з його ж слів і вчинено такий запис у заповіті, адже заповіт записується зі слів заповідача-спадкодавця за буквальною волею саме заповідача, не змінюючи формулювання слів заповідача. Не володіючи знаннями щодо порядку оформлення спадщини у визначених частках, заповідач розподілив майно між спадкоємцями фактично в натурі, що як наслідок потягло за собою певний дефект правочину заповіту як одностороннього правочину, оскільки спадщина оформлюється у частках у відповідності до ч.2 ст.1297 Цивільного кодексу України. Однак, такий дефект жодним чином не робить цей правочин недійсним, а лише утруднює процедуру оформлення спадкових прав, виключаючи можливість оформлення спадщини в нотаріальному порядку, не позбавляючи при цьому права оформлення спадкових прав в іншому, в даному випадку у судовому порядку.

При цьому, виходячи з математичного розрахунку, очевидно спадкодавець мав на меті розподілити спадщину між спадкоємцями таким чином: ОСОБА_3 (сину спадкодавця) заповідається частка земельної ділянки, ОСОБА_4 (внукові спадкодавця) частка земельної ділянки, та ОСОБА_1 (внукові спадкодавця) частка земельної ділянки.

У зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, у позивача-спадкоємця немає можливості оформити право власності на спадкове майно у іншому порядку, ніж шляхом звернення з даним позовом до суду про визнання права власності на майно в порядку спадкування, оскільки іншої можливості оформити право власності на майно немає.

В свою чергу представник позивачів по зустрічному позову звернувся із зустрічним позовом до відповідача по зустрічному позову із зустрічним позовом про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.

Стосовно вимог Позивача за первісним позовом відповідач вважає, що позовні вимоги підлягають до визнання, даний позов підлягає до задоволення.

Разом з цим, оскільки ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Кривець, Уманського району, Черкаської області у віці 82 років, про що 31.03.2025 року складено відповідний актовий запис за № 92, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 31.03.2025 року Маньківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

ОСОБА_5 доводився батьком Позивачу-1 та дідом Позивачу-2, а також дідом Відповідачу за зустрічним позовом. За життя ОСОБА_5 залишив заповіт, посвідчений 17.05.2024 року старостою Кривецького старостинського округу Слюсаренко В.В., зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 21.

Вказаним заповітом спадкодавець залишив заповітне розпорядження на випадок своєї смерті, яким належну йому на праві приватної власності земельну ділянку (земельний пай) площею 4,21га, яка розташована в адмінмежах села Кривець Уманського району Черкаської області, право на яку підтверджено державним актом на право власності серія ЧР №071584, кадастровий номер :03:002:0311, заповів: 1га онуку ОСОБА_4 , 1га онуку ОСОБА_1 , 2,21га синові ОСОБА_3 .

Всі ці обставини взаємно визнані та підтверджені доданими до первинного позову вказаними документами.

Також взаємно визнаними та підтвердженими є обставини того, що після смерті ОСОБА_5 спадщину за заповітом прийняли визначені даним заповітом спадкоємці: ОСОБА_3 - син спадкодавця, ОСОБА_4 внук спадкодавця та ОСОБА_1 - внук спадкодавця, які звернулись до Маньківської державної нотаріальної контори з відповідними заявами про прийняття спадщини, де було заведено спадкову справу № 122/2025, номер у Спадковому реєстрі 74483176, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №82249398 від 19.08.2025.

В процесі здійснення дій, направлених на оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_5 , після спливу встановленого строку на прийняття спадщини, позивачі звернулись до державного нотаріуса Маньківської державної нотаріальної контори Шевченко Н.Г. за місцем заведення спадкової справи із заявами щодо видачі свідоцтв про право на право на спадщину за заповітом на заповідане майно згідно заповіту спадкодавця від 17.05.2024 року - земельну ділянку площею 2,21га на ім`я Позивача-1 ОСОБА_3 та на земельну ділянку площею 1,00га на ім`я Позивача-2 ОСОБА_4 , передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться в межах Кривецької сільської ради Маньківського району Черкаської області, належну спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЧР №071584 від 26.03.2004.

Постановою від 22.10.2025 року державного нотаріуса Маньківської державної нотаріальної контори Шевченко Н.Г. відмовлено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на вищевказане майно після смерті батька та діда відповідно ОСОБА_5 .

Даною постановою повідомлено, що на підставі заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька та діда - ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори Шевченко Н.Г. була відкрита спадкова справа №122 за 2025 рік. За даними Спадкового реєстру було перевірено наявність відкритої спадкової справи, спадкового договору чи заповіту, складеного спадкодавцем. На момент заведення спадкової справи виявлено заповіт посвідчений ОСОБА_6 , старостою Кривецького старостинського округу Уманського району Черкаської області 17 травня 2024 року за р.№ 21 від імені ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 4,21га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах села Кривець Уманського району Черкаської області, кадастровий номер земельної ділянки :03:002:0311 по 1,00га на ім`я онуків ОСОБА_4 та ОСОБА_1 та 2,21га на ім`я сина ОСОБА_3 . 19.08.2025 року звернулася ОСОБА_2 від імені ОСОБА_1 із заявою ОСОБА_7 про прийняття спадщини за заповітом після смерті діда - ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно п.4.12 п.4 гл.10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

Нотаріусом повідомлено, що в заповіті вказано розміри земельної ділянки, яку спадкодавець заповів кожному спадкоємцю, а саме по 1,00га на двох онуків та 2,21га синові, а не розмір частки визначеному майні (ч.2 ст.1297 Цивільного кодексу України).

Виходячи з вищевикладеного, нотаріусом постановлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на земельну ділянку після смерті батька та діда ОСОБА_5 - відмовити.

Таким чином, за сукупністю інформації, яка міститься у заповіті ОСОБА_5 , посвідченому 17.05.2024 року старостою Кривецького старостинського округу Слюсаренко В.В., зареєстрованому в реєстрі нотаріальних дій за №21, у довідці виконавчого комітету Маньківської селищної ради Уманського району Черкаської області від 29.10.2025 № 1331/05-15, у постанові державного нотаріуса Маньківської державної нотаріальної контори Шевченко Н.Г. від 22.10.2025 року, вбачається, що спадкоємцями заповіданого майна, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 .

При цьому, у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом відсутня можливість оформлення спадщини у іншому порядку, ніж шляхом звернення до суду з даним позовом, оскільки відмова мотивована як потребою тлумачення заповіту, так і наявністю спору між спадкоємцями, який є спором про право матеріальне, який підлягає вирішенню в судовому порядку.

Наявні документи та фактичні дані в сукупності підтверджують, що майно згідно заповіту від імені ОСОБА_5 від 17.05.2024 року за р.№21, дійсно заповідано ОСОБА_3 (сину спадкодавця), ОСОБА_4 (внукові спадкодавця) та ОСОБА_1 (внукові спадкодавця).

При цьому, позовні вимоги за первісним позовом ОСОБА_1 визнано відповідачами за первісним позовом з одночасним пред`явленням зустрічного позову про визнання права власності на спадкове майно, що і змусило представника позивачів по зустрічному позову звернутися до суду з даним зустрічним позовом.

Представник позивача та позивач по первинному позову та відповідач по зустрічному позову в судове засідання не зявились, але згідно письмових заяв просять розгляд справи проводити у її відсутність та підтримують позовні вимоги по первинному позову в повному обсязі та визнають позовні вимоги по зустрічному позову.

Представник відповідачів та відповідачі по первинному позову, та позивачі по зустрічному позову, представник позивача по зустрічному позову в судове засідання не зявилися, але згідно письмових заяв просять розгляд справи проводити у їх відсутність, позовні вимоги по первинному позову не визнають в повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи вищевикладене та приписи ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, які в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини: ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Кривець, Уманського району, Черкаської області у віці 82 років помер ОСОБА_5 , про що 31.03.2025 року складено відповідний актовий запис за № 92, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 31.03.2025 року Маньківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

ОСОБА_5 доводився батьком ОСОБА_3 та дідом ОСОБА_4 , дідом позивача.

На момент смерті зареєстроване місце проживання ОСОБА_5 було в АДРЕСА_1 , що підтверджується відомостями про осіб місце проживання яких зареєстроване за вказаною адресою згідно довідки виконавчого комітету Маньківської селищної ради Уманського району Черкаської області від 29.10.2025 № 1331/05-15.

За життя ОСОБА_5 залишив заповіт, посвідчений 17.05.2024 року старостою Кривецького старостинського округу Слюсаренко В.В., зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 21. Вказаним заповітом спадкодавець залишив заповітне розпорядження на випадок своєї смерті, яким належну йому на праві приватної власності земельну ділянку (земельний пай) площею 4,21га, яка розташована в адмінмежах села Кривець Уманського району Черкаської області, право на яку підтверджено державним актом на право власності серія ЧР №071584, кадастровий номер :03:002:0311, заповів: 1га онуку ОСОБА_4 , 1га онуку ОСОБА_1 , 2,21га синові ОСОБА_3 .

Таким чином, за життя спадкодавець ОСОБА_5 зробив заповітне розпорядження, яким на випадок своєї смерті заповів належне йому майно вказаним конкретним спадкоємцям за заповітом. Наявність та належність заповіданого спадкового майна підтверджується державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серії ЧР №071584 від 26.03.2004.

Після смерті ОСОБА_5 позивач в особі представника за законом матері, звернувся до Маньківської державної нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини, де було заведено спадкову справу № 122/2025, номер у Спадковому реєстрі 74483176, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №82249398 від 19.08.2025.

В процесі здійснення дій, направлених на оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_5 , після спливу встановленого строку на прийняття спадщини, представник позивача звернулась до державного нотаріуса Маньківської державної нотаріальної контори Шевченко Н.Г., за місцем заведення спадкової справи із заявою щодо видачі свідоцтва про право на право на спадщину за заповітом на заповідане майно згідно заповіту спадкодавця від 17.05.2024 року - на земельну ділянку площею 1,00га на ім`я Позивача ОСОБА_1 , передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться в межах Кривецької сільської ради Маньківського району Черкаської області, належну спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЧР №071584 від 26.03.2004.

Постановою від 22.10.2025 року державного нотаріуса Маньківської державної нотаріальної контори Шевченко Н.Г., відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказане майно після смерті діда ОСОБА_5 .

Даною постановою повідомлено, що на підставі заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька та діда - ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори Шевченко Н.Г., була відкрита спадкова справа №122 за 2025 рік. За даними Спадкового реєстру було перевірено наявність відкритої спадкової справи, спадкового договору чи заповіту, складеного спадкодавцем. На момент заведення спадкової справи виявлено заповіт посвідчений ОСОБА_6 , старостою Кривецького старостинського округу Уманського району Черкаської області 17 травня 2024 року за р.№ 21 від імені ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 4,21га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах села Кривець Уманського району Черкаської області, кадастровий номер земельної ділянки :03:002:0311 по 1,00га на ім`я онуків ОСОБА_4 та ОСОБА_1 та 2,21га на ім`я сина ОСОБА_3 .

19.08.2025 року звернулася ОСОБА_2 від імені ОСОБА_1 із заявою ОСОБА_7 про прийняття спадщини за заповітом після смерті діда - ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно п.4.12 п.4 гл.10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

Нотаріусом повідомлено, що в заповіті вказано розміри земельної ділянки, яку спадкодавець заповів кожному спадкоємцю, а саме по 1,00га на двох онуків та 2,21га синові, а не розмір частки визначеному майні (ч.2 ст.1297 Цивільного кодексу України).

Також нотаріусом повідомлено наступне.

Згідно статті 1256 Цивільного кодексу України, а саме: тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями.

Згідно статті 213 п.2 Цивільного кодексу України, а саме: на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину.

Згідно статті 213 п.2 Цивільного кодексу України, а саме: при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів.

Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

Згідно статті 213 п.4 Цивільного кодексу України, а саме: якщо за правилами, встановленими частиною третьої цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Виходячи з вищевикладеного, нотаріусом постановлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_1 на земельну ділянку після смерті діда ОСОБА_5 - відмовити.

Таким чином, за сукупністю інформації, за сукупністю інформації, яка міститься у заповіті ОСОБА_5 , посвідченому 17.05.2024 року старостою Кривецького старостинського округу Слюсаренко В.В., зареєстрованому в реєстрі нотаріальних дій за №21, у довідці виконавчого комітету Маньківської селищної ради Уманського району Черкаської області від 29.10.2025 № 1331/05-15, у постанові державного нотаріуса Маньківської державної нотаріальної контори Шевченко Н.Г., від 22.10.2025 року, вбачається, що спадкоємцями заповіданого майна, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 .

Наявні документи та фактичні дані в сукупності підтверджують, що майно згідно заповіту від імені ОСОБА_5 від 17.05.2024 року за р.№21, дійсно заповідано ОСОБА_3 (сину спадкодавця), ОСОБА_4 (внукові спадкодавця) та ОСОБА_1 (внукові спадкодавця).

При цьому, у вказаному заповіті спадкодавець вказав, що належну йому на праві приватної власності земельну ділянку заповідає вказаним спадкоємцям у визначеному розмірі кожному згідно вказаної площі: ОСОБА_3 -2,21га, ОСОБА_4 1га, ОСОБА_1 1га.

Очевидно, тому саме так з його ж слів і вчинено такий запис у заповіті, адже заповіт записується зі слів заповідача-спадкодавця за буквальною волею саме заповідача, не змінюючи формулювання слів заповідача. Не володіючи знаннями щодо порядку оформлення спадщини у визначених частках, заповідач розподілив майно між спадкоємцями фактично в натурі, що як наслідок потягло за собою певний дефект правочину заповіту як одностороннього правочину, оскільки спадщина оформлюється у частках у відповідності до ч. 2 ст. 1297 Цивільного кодексу України. Однак, такий дефект жодним чином не робить цей правочин недійсним, а лише ускладнює процедуру оформлення спадкових прав, виключаючи можливість оформлення спадщини в нотаріальному порядку, не позбавляючи при цьому права оформлення спадкових прав в іншому, в даному випадку у судовому порядку.

При цьому, виходячи з математичного розрахунку, очевидно спадкодавець мав на меті розподілити спадщину між спадкоємцями таким чином: ОСОБА_3 (сину спадкодавця) заповідається частка земельної ділянки, ОСОБА_4 (внукові спадкодавця) частка земельної ділянки, та ОСОБА_1 (внукові спадкодавця) частка земельної ділянки.

Відповідно до частини першої статті 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю, яке здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається (ч. 1 та 2 ст. 1234 ЦК України).

Відповідно до статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

З огляду на зазначене, заповіт є одностороннім правочином.

Відповідно до статті 1256 ЦК України, тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 ЦК України.

Згідно із статтею 213 ЦК України, зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до пункту 2.1 Глави 3 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, заповіт має бути складений так, щоб розпорядження заповідача не викликало незрозумілостей чи суперечок після відкриття спадщини.

Отже, об`єктом тлумачення заповіту судом є виключно сам заповіт, складений зі слів та словосполучень, що утворюють його текст.

Відповідно до частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Верховний Суд у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду в постанові від 18 квітня 2018 року в справі № 753/11000/14-ц зазначив, що в частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України визначаються загальні способи, що застосовуватимуться при тлумаченні, які втілюються в трьох рівнях тлумачення.

Перший рівень тлумачення здійснюється за допомогою однакових для всього змісту правочину значень слів і понять, а також загальноприйнятих у відповідній сфері відносин значення термінів.

Другим рівнем тлумачення (у разі якщо за першого підходу не вдалося витлумачити зміст правочину) є порівняння різних частин правочину як між собою, так і зі змістом правочину в цілому, а також з намірами сторін, які вони виражали при вчиненні правочину та з чого вони виходили при його виконанні.

Третім рівнем тлумачення (при безрезультативності перших двох) є врахування: (а) мети правочину, (б) змісту попередніх переговорів, (в) усталеної практики відносин між сторонами (якщо сторони перебували раніше в правовідносинах між собою), (г) звичаїв ділового обороту; (ґ) подальшої поведінки сторін; (д) тексту типового договору; (е) інших обставин, що мають істотне значення.

З правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеної в постанові від 30 липня 2020 року в справі № 378/1160/15-ц убачається, що тлумачення заповіту судом не повинно змінювати волі заповідача, тобто підміняти собою сам заповіт. Суд не може брати на себе права власника щодо розпоряджання його майном на випадок смерті. Тлумачення заповіту є лише інструментом з`ясування волі заповідача після його смерті. Отже, суд, здійснюючи тлумачення заповіту, не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати (доповнювати) зміст заповіту, що може спотворити волю заповідача.

Неточне відтворення в заповіті власної волі заповідача щодо долі спадщини може бути зумовлене, перш за все, неоднаковим використанням у ньому слів, понять та термінів, які є загальноприйнятими у сфері речових, зобов`язальних, спадкових відносин тощо. Цьому також можуть сприяти й певні неузгодженості між змістом окремих частин заповіту і змістом заповіту в цілому, що ускладнюють розуміння волі заповідача щодо долі спадщини.

При цьому, частина друга статті 213 ЦК України, не допускає, щоб при тлумаченні правочину здійснювався пошук волі учасника правочину, який не знайшов відображення у тексті самого правочину при тлумаченні заповіту, не допускається і внесення змін у зміст заповіту, ураховуючи також, що заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, яким вона відповідно до законодавства має право розпоряджатися на момент укладення заповіту.

Тлумаченню підлягає зміст угоди або її частина у способи, встановлені статтею 213 ЦК України, тобто тлумаченням правочину є встановлення його змісту відповідно до волевиявлення сторін при його укладенні, усунення неясностей та суперечностей у трактуванні його положень.

Отже, тлумачення заповіту судом не повинно змінювати волі заповідача, тобто підміняти собою сам заповіт. Суд не може брати на себе права власника щодо розпоряджання його майном на випадок смерті. Тлумачення заповіту є лише інструментом з`ясування волі заповідача після його смерті, являє собою інтелектуально-розумовий процес, спрямований на з`ясування змісту заповіту як одностороннього правочину, та полягає в усуненні нечітких, подвійних формулювань у заповіті і подоланні таким чином прогалин у реалізації волі заповідача.

Вчинення заповіту заповідачем на користь позивача підтверджує волю спадкодавця щодо спадкування саме цього майна позивачем, тому відповідне заповідальне розпорядження виконанню підлягає, і спадкування відповідного майна повинно здійснюватися відповідно по заповіту.

Таким чином, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посилаючись на дефект правочину заповіту, з роз`ясненням права на оформлення спадкових прав в судовому порядку, що змушує звертатись до суду з даним позовом. Враховуючи, що підставою судового тлумачення заповіту є спір між спадкоємцями, така справа має розглядатися виключно в порядку позовного провадження.

Згідно ч.3 пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися за оформленням права на спадщину за правилами позовного провадження.

У зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, у позивача-спадкоємця немає можливості оформити право власності на спадкове майно у іншому порядку, ніж шляхом звернення з даним позовом до суду про визнання права власності на майно в порядку спадкування, оскільки іншої можливості оформити право власності на майно немає.

Відповідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Ст. 322 ЦК України зобов`язує власника утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюються або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а відповідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, а за ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Відповідно ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265ЦК України. За ч.3 ст.1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

За ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування із збереженням її цільового призначення.

Статтею 1236 ЦК України визначено право заповідача на визначення обсягу спадщини, що має спадкуватися за заповітом - заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому, заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини, якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов`язків, що є пропорційною до одержаних ними прав.

За ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» надано такі роз`яснення:

Відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Проаналізувавши вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність в матеріалах справи поданих позивачем по первинному позову та позивачем за зустрічним позовом достовірних доказів, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи та достатність доказів, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування, що дає суду змогу дати відповідну належну оцінку доказам та ухвалити законне, обґрунтоване рішення по суті спору, тому заявлені вимоги по первинному позову та зустрічному позову підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 77, 78, 81, 141, 200, 263, 265 ЦПК України, ст. ст. 16, 213, 319, 322, 328, 392, 1216, 1218, 1220, 1223, 1225, 1256, 1268 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Первинний позов ОСОБА_1 , представник за законом (мати): ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 представник за законом (батько): ОСОБА_3 про тлумачення змісту заповіту та визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом - задоволити.

Розтлумачити, що в заповіті, вчиненому ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Кривець, Уманського району, Черкаської області, посвідченому ОСОБА_6 , старостою Кривецького старостинського округу Уманського району Черкаської області 17 травня 2024 року, зареєстрованому в реєстрі за №21, виявленням його волі є розпорядження, згідно якого ОСОБА_5 заповів:

- частину земельної ділянки посвідчену державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЧР №071584 від 26.03.2004, кадастровий номер :03:002:0311, загальною площею 4,21 га., розташовану в межах Кривецької сільської ради Маньківського району Черкаської області - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , зареєстрованому та жителю АДРЕСА_2 ,

- частину земельної ділянки посвідчену державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЧР №071584 від 26.03.2004, кадастровий номер :03:002:0311, загальною площею 4,21 га., розташовану в межах Кривецької сільської ради Маньківського району Черкаської області - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , зареєстрованому та жителю АДРЕСА_2 ,

- частину земельної ділянки посвідчену державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЧР №071584 від 26.03.2004, кадастровий номер :03:002:0311, загальною площею 4,21 га., розташовану в межах Кривецької сільської ради Маньківського району Черкаської області - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , зареєстрованому та жителю АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , зареєстрованому та жителю АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Кривець, Уманського району, Черкаської області, право власності на частку земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 4,21 га., під кадастровим номером :03:002:0311, яка згідно даних Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР №071584 від 26.03.2004 року розташована в межах Кривецької сільської ради Маньківського району Черкаської області.

Зустрічний позов ОСОБА_3 , ОСОБА_4 представник за законом (батько) ОСОБА_3 до ОСОБА_1 законний представник (мати) ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом - задоволити.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , зареєстрованим та жителем АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Кривець, Уманського району, Черкаської області, право власності на частку земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 4,21га, під кадастровим номером :03:002:0311, яка згідно даних Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР №071584 від 26.03.2004 року розташована в межах Кривецької сільської ради Маньківського району Черкаської області,

- Визнати за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , зареєстрованим та жителем АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Кривець, Уманського району, Черкаської області, право власності на частку земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 4,21га, під кадастровим номером :03:002:0311, яка згідно даних Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР №071584 від 26.03.2004 року розташована в межах Кривецької сільської ради Маньківського району Черкаської області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду впродовж тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана впродовж тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Суддя В.Л. Маренюк