Справа № 302/514/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 грудня 2025 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого Собослой Г.Г.

суддів Мацунич М.В., Джуга С.Д.

з участю секретаря Ормош О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 03 грудня 2024 року, у справі № 302/514/20(Головуючий: Кривка В.П.), -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися суд із позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_4 про стягнення страхового відшкодування, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_5 , а ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є синами ОСОБА_5 .

27.02.2016 року ОСОБА_1 , яка діє в інтересах своїх малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 через їх представника звернулися до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування шкоди по втраті годувальника в розмірі 115 200 грн. та відшкодування витрат на поховання в розмірі 31 200 грн.

18.11.2019 року відповідач на адресу ОСОБА_1 надіслав лист у якому відмовив у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на добровільне відшкодування такої винуватцем ДТП.

03.02.2020 року на адресу відповідача було надіслано заяву, у якій зазначено, що винуватець ДТП не здійснив добровільне відшкодування для позивачів. Після чого відповідач у телефонному режимі знову відмовив позивачам у виплаті страхового відшкодування. Сторона позивача вважає ці відмови безпідставними та такими, що порушують права позивачів на відшкодування шкоди, передбачені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Рішенням Міжгірського районного суду від 03 грудня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України в користь ОСОБА_1 , невиплачене страхове відшкодування 31 200 грн. 57 600 грн. (в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), 57 600 грн (в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ), а всього 146 400 грн; та судові витрати на користь держави у виді судового збору в сумі 1464 грн.

Не погоджуючись із даним рішенням суду першої інстанції Моторно (транспортне) страхове бюро України подало апеляційну скаргу в якій ставиться питання про скасування рішення суду, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки винна особа виконала обов`язок з відшкодування шкоди, то позивач відмовився від будь яких делікатних зобов`язань щодо даного страхового випадку та отримання відшкодування шкоди у ОСОБА_4 є припиненим у зв`язку з повним відшкодуванням шкоди. Суд не врахував, що вимоги ОСОБА_1 , як законного представника малолітніх дітей про стягнення відшкодування у зв`язку з витратою годувальника вже були вирішені при розгляді іншої справи, а стягнення з МТСБУ страхового відшкодування призведе до покладення на винну особу у ДТП тягар подвійної відповідальності за те саме правопорушення, що не передбачено законом. Суд задовольняючи позов так і не встановив, що було відшкодовано винною особою, а отже покладає на винну особу тягар з подвійного відшкодування шкоди через стягнення шкоди з МТСБУ та подальше подання регресного позову МТСБУ до винуватця ДТП.

Перевіривши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного висновку.

Представник Моторного (транспортного) страхового бюро України та представник ОСОБА_1 адвокат Кульчицький О.С. у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, про що свідчать довідки про доставку електронного документу і їх неявка не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності у відповідності до ч 2 ст. 372 ЦПК України.

Встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб 06.11.2008 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів 06.11.2008 року зроблено відповідний актовий запис за №48; прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка- ОСОБА_7 , дружини- ОСОБА_7 , стверджується із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .

Від даного шлюбу у ОСОБА_5 та ОСОБА_1 народилося двоє дітей : ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчать свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , та НОМЕР_3 .

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 31 років, про що 23.08.2017 року складено відповідний актовий запис №55, що вбачається з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 .

Вироком Міжгірського районного суду Закарпатської області від 16.01.2018 року у справі №302/852/17 ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 3 КК України, і призначено йому покарання строком на 5 (п`ять) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 ч.1 п. 1, 2 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання - у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки.

ОСОБА_1 та ОСОБА_8 визнані потерпілими у кримінальному провадженні № 0000178 щодо обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 3 КК України.

Із кримінального провадження вбачається що ОСОБА_4 володів транспортним засобом марки «Урал» номерний знак НОМЕР_5 , 05.06.1997 р.в. без реєстрації права власності, не мав при собі страхового поліса про страхування цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортних засобів.

27.02.2019 року ТОВ «Юридична компанія «Відшкодування» яка діє в інтересах ОСОБА_1 , яка також діє також в інтересах своїх малолітніх дітей : ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали заяву про виплату страхового відшкодування на адресу Моторного (транспортного) страхового бюро України, згідно якої просили здійснити відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті ДТП, яка мала місце 22.08.2017 року водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «УРАЛ-375» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_5 , не врахував дорожні умови та не забезпечив безпеку руху, внаслідок чого з`їхав за межі ґрунтової дороги та перекинувся у прірву, а саме в таких розмірах 31 200 грн для дружини ОСОБА_1 (відшкодування витрат на поховання), по 57 600 грн кожному для синів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Представнику ОСОБА_1 , була надіслана відмова у виплаті страхового відшкодування, так як винна особа ОСОБА_4 добровільно відшкодував збиток, завданий злочином, а тому МТСБУ не має правових підстав для виплати відшкодування з фонду захисту потерпілих, бо судом визначено особу, яка зобов`язана відшкодувати заподіяну шкоду.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася

за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 вищезазначеного Закону).

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Пунктом 27.2 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Згідно з частиною першою статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, дитині до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років).

Тлумачення вказаних положень закону свідчить про те, що пункт 27.2 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за способом викладення змісту є відсилочним, тобто містить посилання на іншу норму права, а саме на статтю 1200 ЦК України, та може застосовуватися лише в поєднанні із цією нормою.

Аналогічні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 304/936/19 (провадження № 61-12719 сво 20).

Із вироку Міжгірського районного суду від 16.01.2018 року, який набрав законної сили, вбачається, що потерпілі не мають до ОСОБА_4 претензії ні матеріального ні морального характеру, і відшкодування витрат у зв`язку з витратою годувальника були вирішені при розгляді справи №302/852/14, а стягнення з МТСБУ страхового відшкодування призведе до накладення на вину у ДТП особу тягар подвійної відповідальності за те саме правопорушення, що не передбачено законом та призведе у подальшому поданні регресного позову МТСБУ до винуватця ДТП.

Суд першої інстанції не звернув увагу на вищезазначене і рішення суду підлягає скасуванню у відповідності до п.п. 1,2,4 ч 1 ст. 376 ЦПК України із ухваленням нового рішення, яким у позові слід відмовити із вищенаведених підстав.

Керуючись ст.ст. 374,376,381-384 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити.

Рішення Міжгірського районного суду від 03 грудня 2024 року скасувати.

У позові ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення страхового відшкодування відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 грудня 2025 року.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом: Г.Г.СОБОСЛОЙ