Справа № 596/278/22
провадження № 2/445/46/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року

Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бакаїм М.В.

секретаря судового засідання Назар С.М.

з участю представника позивача Левицької В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області цивільну справу за позовом Чортківської окружної прокуратури Тернопільської області і інтересах держави в особі Міністерства довкілля та природних ресурсів України, природного заповідника "Медибори" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконного звільнення працівника,-

в с т а н о в и в :

24.05.2022 року керівник Чортківської окружної прокуратури Тернопільської області в інтересах держави в особі Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, Природного заповідника "Медобори" звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконного звільнення працівника. В обґрунтування позову зазначив, що т.в.о. директора ПЗ "Медобори" Ходиня О.Б. № 13-К від 17.02.2020 року "Про звільнення майстра лісу Городницького лісництва" ОСОБА_2 з 17.02.2020 року, на підставі п.п. 4 ст. 40 КЗпП України, рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 01.10.2020 року, визнано незаконним та скасовано, поновлено ОСОБА_2 на посаді майстра лісу "Городницького лісництва" ПЗ "Медобори", та стягнуто з ПЗ "Медобори" на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 58 596,72 грн. та 11000,00 грн. витрат на правову допомогу. Дане рішення набрало законної сили 17.02.2021 року. Вказане рішення суду виконано, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями та випискою по рахунках підприємства. Вказує, що між прийняттям незаконного наказу про звільнення працівника т.в.о. ПЗ "Медобори" ОСОБА_1 та стягнення із ПЗ "Медобори" коштів існує причинно-наслідковий зв`язок.

Відповідач, як посадова особа, яка видала незаконний наказ про звільнення, винний у завданій шкоді, що заподіяна ПЗ "Медобори", у зв`язку з оплатою незаконно звільненому працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу та несе повну матеріальну відповідальність за вказані дії. Відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини. Таким чином, шкода завдана незаконним звільненням працівника у вигляді виплаченого середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягає стягненню з відповідача, що і змусило представника позивача звернутись з відповідним позовом до суду.

03 березня 2023 року надійшов відзив на позовну заяву від ОСОБА_1 у якій зазначено, що на його думку позов не є обґрунтованим та не є довединим (доказаним) фактами, оскільки прокуратурою не підтверджено шкоду ПЗ «Медобори», а в свою чергу держбюджету, оскільки ПЗ «Медобори» є бюджетною установою та фінансується за рахунок держбюджету. В розумінні шкоди (завдання шкоди) має бути доведено, що держбюджет поніс незаплановані витрати, або пряму шкоду в недоотриманні коштів ,як видно з довідки П3 «Медобори» в час виплати середніх заробітків призначених судовим рішенням, ПЗ не мав змін, та не отримував додаткових асигнувань чи збільшення бюджету,отже завдана шкода не підтверджується, а це вважаю основним чинником відсутності шкоди, як такої,завданої бюджету. Крім цього зазначає, що суму яка вимагається до повернення, як шкода завдана внаслідок незаконного звільнення, якщо суд прийме, до відшкодування ПЗ «Медобори» не зможе використати за призначенням, а перерахує на державний бюджет,оскільки це не в межах річного бюджетних асигнувань. Також зазначеє не коректною суму бо,як вбачається з позовної заяви прокуратури з виплачених коштів було знято обов?язкові податки які вже поступили в держбюджет, а також відрахування до профспілки ПЗ та товариства лісівників участь в яких є добровільною, тому не розуміє чому має повертати кошти які працівник добровільно сплатив організаціям як добровільні внески від своєї зарплатні, також не зрозуміло чому ще раз повертати кошти, які були зараховані як обов?язкові податки до

бюджету. Отже прокуратурою не доведений той факт, що ПЗ «Медобори», а відповідно держбюджет поніс шкоду чи втрачено вигоду. Додатково повідомляє, що накладення на таких грошових зобов?язань призведе до непоправних, катастрофічних наслідків для його сім?ї, оскільки виховує чотирьох неповнолітніх дітей, одна з яких з інвалідністю, та дружина не працює оскільки перебуває з дитиною до трьох років.

21 березня 2023 року надійшла відповідь на відзив від Керівника Чортківської окружної прокуратури у якому зазначено, що доводи та мотиви, викладені ОСОБА_3

у відзиві є безпідставними та не відповідають фактичним обставинам справи виходячи із наступного. Оскільки, законом покладається обов?язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв?язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якими затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини. Законодавство не містить додаткових підстав для відшкодування майнової шкоди з винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення працівника здійснено з порушенням вимог закону або затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі. Безпідставними є доводи заявника щодо відсутності факту заподіяння матеріальної шкоди державі незаконним звільненням ОСОБА_2 , оскільки при поновлені його на роботі, здійснено оплату лише за сам факт неправомірного звільнення та перебування особи у вимушеному прогулі та без виконання будь-якої роботи на користь держави. На підставі вищезазначеного, керуючись ст. 179 ЦПК України, зазначає, що доводи, викладені Відповідачем у відзиві на позовну заяву прокурора є необґрунтованими, безпідставними та не відповідають дійсним обставинам справи.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, причин неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав, клопотань про відкладення розгляду справи не подав.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно рішення Гусятинського районного суду Львівської області від 01.10.2020 року, визнано незаконними та скасовано: наказ від 20.01.2021 року № 13-К «Про звільнення майстра лісу Городницького лісництва» ОСОБА_2 з 27 січня 2021 року на підставі п.п.2,3 ст. 40 КЗпП України. Стягнуто з ПЗ "Медобори на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 58 596,73 грн. та 11000,00 грн. витрат на правову допомогу. Вказане рішення суду набрало законної сили 17.02.2021 року.

З копій вказаних вище наказів, встановлено, що такі видані т.в.о. директора ОСОБА_4 .

Судом встановлено, що наказом №13-К від 17.02.2020 року, на підставі рішення Гусятинського районного суду Львівської області від 01.10.2020 року, вказаний вище наказ скасовано та поновлено ОСОБА_2 на посаді майстра лісу Городницького лісництва природного заповідника "Медобори".

Згідно платіжного доручення N?34 від 07.10.2020 та витягу з відомості розподілу витрат ПЗ «Медобори» ОСОБА_5 перераховано 5964,85 грн. заробітної плати.

Крім цього, із середнього заробітку ОСОБА_2 утримано податок із доходу фізичних осіб, військовий збір, профспілкові внески та членські внески товариства лісівників, що підтверджується копіями платіжних доручень №№ 35, 36, 37, 38, 39.

Згідно платіжного доручення N?196 від 11.03.2021 шляхом зарахування на рахунок НОМЕР_1 ТФ ПАТ КБ «Приватбанк» та витягу з відомості нарахування заробітної плати за березень 2021 року ОСОБА_5 перераховано 40 560,96 грн. заробітної плати.

Згідно платіжного доручення № 197 від 11.03.2021 із середнього заробітку ОСОБА_2 утримано податок із доходу фізичних осіб в сумі 9 195,18 грн.

Згідно платіжного доручення № 198 від 11.03.2021 із середнього заробітку ОСОБА_2 утримано військовий збір в сумі 766,26 грн.

Згідно платіжних доручень № 199, № 200 від 11.03.2021 із середнього заробітку ОСОБА_2 утримано профспілкові внески в загальній сумі 510,84 грн.;

Згідно платіжного доручення № 201 від 11.03.2021 із середнього заробітку ОСОБА_2 утримано членський внесок товариства лісівників в сумі 51,08 грн.

Відповідно до ст. 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків.

Згідно п. 8 ст. 134 КЗпП України, службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, несе матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з її вини підприємству, установі, організації.

За нормами ст. 136 КЗпП України, покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками - за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника. У решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду.

Згідно ст. 237 КЗпП України, суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи. Такий обов`язок покладається, зокрема, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону.

Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1992 № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» визначено, що застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі п. 8 ст. 134 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, зокрема, у зв`язку з оплатою незаконно звільненому працівникові часу вимушеного прогулу, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення здійснено з порушенням закону. Відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини.

За п. 20 вищевказаної постанови, право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі.

Пунктом 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» встановлено, що при незаконному звільненні або переведені на іншу роботу, невиконанні рішення про поновлення працівника на роботі, що мало місце після введення в дію п. 8 ст. 134 КЗпП України та нової редакції ст. 237 КЗпП України (з 11.04.1992) настає повна матеріальна відповідальність винних в цьому службових осіб. Обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи може бути покладено при допущені ними в цих випадках будь-якого порушення закону.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Таким чином, при незаконному звільненні працівника настає повна матеріальна відповідальність винних в цьому службових осіб і обов`язок покрити шкоду, заподіяну установі у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу, може бути покладено при допущенні ними будь-якого порушення закону.

Суб`єктами повної матеріальної відповідальності є службові особи, за наказом чи розпорядженням яких працівника незаконно звільнено чи переведено на іншу роботу.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно зі ст. 56 ЦПК України з метою представництва інтересів держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), в якій самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Відповідно до Положення про ПЗ "Медобори", затвердженої наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України № 141 від 23.02.2021 року, ПЗ "Медобори" є бюджетною, неприбутковою, природоохоронною, науко-водослідною установою загальнодержавного значення. Заповідник утримується за рахунок коштів державного бюджету.

Відповідно до ч. 1, 3 ЗУ "Про прокуратуру" представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

ПЗ "Медобори" та Міндовкілля, як уповноважені суб`єкти владних повноважень, усвідомлюючи порушення інтересів держави, не вжили заходів з метою захисту інтересів держави, зокрема, з позовом про відшкодування шкоди, внаслідок незаконного звільнення працівника, не зверталися.

Відповідно до ч. 3 ст. 233 КЗпП України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

Згідно ч. 6 ст. 261 ЦК України за регресними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання.

Наявність судового рішення, за яким з потенційного регресанта ухвалено стягнути на користь потерпілого певну суму, не вважається достатньою підставою для пред`явлення регресного позову.

Такий позов може бути пред`явлений лише після виконання зазначеного рішення, оскільки до моменту виконання в іншої особи, яка відшкодовує шкоду, немає витрат, які підлягають відшкодуванню.

Юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану працівником, має право зворотної вимоги (регресу) до цієї особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ч. 1 ст. 1191 ЦК України).

Право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством грошової суми третій особі, саме від цього часу обчислюється строк на пред`явлення регресного позову.

До аналогічного висновку прийшов Верховний Суд України у Постанові від 21.12.2016 у справі № 675/28/15-ц.

З врахуванням того, що строк позовної давності один рік з моменту виплати підприємством грошової суми (середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу) незаконно звільненому працівнику, однак протягом цього строку ні ПЗ "Медобори", ні Міністрество захисту довкілля та природних ресурсів України, не зверталися з позовом до службової особи, винної у незаконному звільненні працівника, про відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконного звільнення працівника, тому прокурор Чортківської окружної прокуратури правомірно звернувся, в межах строку позовної давності, з даним позовом з метою захисту інтересів держави, в порядку ст. 56 ЦПК України.

На підставі викладеного, суд, беручи до уваги наведені вище норми Конституції України та норми діючого трудового та цивільного законодавства, приходить до висновку, що прокурор є належним позивачем та ним надано достатньо доказів в підтвердження своїх вимог, а тому позов підлягає до задоволення.

Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 2 481 грн. 00 коп.

Керуючись ст. 2, 4, 5, 11,13, 141, 246, 258, 259, 263-265, 272, 273 ЦПК України,-

у х в а л и в:

позов керівника Чортківської окружної прокуратури Тернопільської області в інтересах держави в особі Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, Природного заповідника "Медобори" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконного звільнення працівника - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , на користь Природного заповідника "Медобори"(, р/р UA0012715 в ДКСУ м. Київ), 58 596 грн. (п`ятдесят вісім тисяч дев`ятсот шість гривень 72 коп.) шкоди, завданої внаслідок незаконного звільнення працівника.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , на користь Тернопільської обласної прокуратури (, МФО 820172, р/р UA0004091 в ДКСУ м. Київ) 2 481,00 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повний текст рішення суду складено 12.12.2025 року.

Суддя М.В. Бакаїм