справа №399/482/25
провадження №2/399/256/2025
10 грудня 2025 року Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді Шуліки О.О.,
з участю секретаря судового засідання Бобрик І.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін в сел. Онуфріївка цивільну справу за позовною заявою позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог Онуфріївська державна нотаріальна контора Кіровоградської області в особі Оніщенко Алли Анатоліївни про визнання незаконною та скасування постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії,
До Онуфріївського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог Онуфріївська державна нотаріальна контора Кіровоградської області про визнання незаконною та скасування постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.
04.05.2022 року від третьої особа без самостійних вимог Онуфріївської державної нотаріальної контори Кіровоградської області в особі завідуючої Онуфріївською державною нотаріальною конторою Оніщенко А.А. надійшов відзив. Свій відзив обґрунтовує тим, що позивач вже звертався з позовною заявою до Онуфріївського районного суду Кіровоградської області в 2019 році в задоволенні якої йому було відмовлено. В 2019 році до Онуфріївської державної нотаріальної контори Кіровоградської області звернувся ОСОБА_1 для оформлення спадщини на земельну ділянку площею 3,73 га після смерті його матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка на момент смерті була зареєстрована в с. Попівка Онуфріївського району Кіровоградської області. Згідно п.206 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 20/5 від 03.03.2004 року, яка діяла на момент оформлення спадщини, а не Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22 лютого 2012 року № 296/5 на який спирається позивач, свідоцтво про право на спадщину видається за заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством, кожному з них окремо із визначенням прізвища, імені, по батькові та часток у спадщині інших спадкоємців. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи викладені факти. При перевірці за даними спадкового реєстру виявлено, що після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , Онуфріївською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа № 350 за 2007 рік. Згідно даної спадкової справи спадщину прийняла дочка померлої ОСОБА_5 , яка мешкала в АДРЕСА_1 , шляхом подачі заяви про прийняття спадщини (заява № 594 від 27 листопада 2007 року). Заяв від інших спадкоємців не надходили. Відомості про інших спадкоємців в спадковій справі відсутні. ОСОБА_1 міг на протязі шести місяців з дня смерті ( тобто з 11.11.2007 року по 11.05.2008 року) подати заяву про прийняття спадщини особисто до Онуфріївської державної нотаріальної контори або звернутися за місцем проживання до будь якого нотаріуса для оформлення заяви про прийняття спадщини та переслати її до Онуфріївської державної нотаріальної контори. Згідно довідки, виданої Попівською сільською радою 14.04.2008 року за № 120 ОСОБА_4 на момент смерті була зареєстрована одна. 12.05.2008 року за реєстровим № 2514 ОСОБА_5 було видано свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку площею 3,73 га, розташовану на території Попівської сільської ради Онуфріївського району. 04 жовтня 2019 року ОСОБА_1 було надано постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку, оскільки ним пропущений строк для прийняття спадщини та відсутнє майно, на яке ОСОБА_1 просить видати свідоцтво про право на спадщину. Земельна ділянка площею 3.73 га не належить ОСОБА_4 і на вищевказану земельну ділянку Онуфріївською державною нотаріальною конторою видано свідоцтво про праве спадщину 12 - травня 2008 року за реєстровим № 2514 ОСОБА_5 . Щодо обов`язку повідомлення та розшуку спадкоємців, то такої вимоги в законодавстві України не існує взагалі. Нотаріус не зобов`язаний активно шукати спадкоємців. І обов`язок - повідомити про відкриття спадщини тих спадкоємців, місце проживання, роботи яких йому відоме. Нотаріус може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі, але це не є його обов`язком, а лише може заходом. Тому прохала закрити провадження у справі згідно ч.1 ст. 255 Цивільно-процесуального кодексу України, оскільки є рішення суду, яке набрало законної сили з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 02.06.2025 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в загальному позовному провадженні.
Ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 01.07.2025 року у задоволенні клопотання представника позивача, ОСОБА_8 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог Онуфріївська державна нотаріальна контора Кіровоградської області в особі Оніщенко Алли Анатоліївни про визнання незаконною та скасування постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії , відмовлено.
Ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 07.07.2025 року клопотання представника позивача, адвоката Шаповалової Наталії Вікторівни, задоволено. Проводити судові засідання у даній справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за участі.
Ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 03.09.2025 року підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог Онуфріївська державна нотаріальна контора Кіровоградської області в особі Оніщенко Алли Анатоліївни про визнання незаконною та скасування постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.
Представник позивача в судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги та прохала їх задовольнити. Крім того, зазначила, що позивач про смерть матері знав. Щодо звернення з заявою про прийняття спадщини не звертався бо не знав, що є земельна ділянка, але заяву до нотаріуса не подавав, оскільки не був на той час зацікавлений у цьому всьому. З сестрою родинні стосунки були не близькі, але і не ворогували. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживанням та через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. Причини неявки суду не повідомив.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживанням та через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. Причини неявки суду не повідомила. Відзив на позовну заяву відповідачем не подано. Заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження від відповідача не надійшло. Будь - яких інші заяви та клопотання відповідачем до суду не направлено.
ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживанням та через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. Причини неявки суду не повідомила. Відзив на позовну заяву відповідачем не подано. Заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження від відповідача не надійшло. Будь - яких інші заяви та клопотання відповідачем до суду не направлено.
Третя особа без самостійних вимог Онуфріївська державна нотаріальна контора Кіровоградської області в особі завідуючої Онуфріївською державною нотаріальною конторою Оніщенко А.А. в судове засідання не з`явилася, але про час та місце розгляд справи була належним чином повідомлена, про причини неявки суд не повідомила.
В установлений судом строк відповідачі відзив на позовну заяву не надали, тому відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Частиною 1 статті 280 ЦПКУкраїни передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У відповідності до ст.280 ЦПК України та враховуючи, що позивач не має наміру вирішити спір з відповідачем шляхом мирного врегулювання, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити по справі заочне рішення.
Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд приходить до висновку.
Судом встановлено, що мати позивача ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, наданого до позову, серії НОМЕР_1 виданого 14.11.2007 року. Строк для прийняття спадщини становив до 11.05.2008 року.
Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.05.2008 року виданого державним нотаріусом Оніщенко А.А. вбачається, що спадкоємцем майна ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , є її дочка гр. ОСОБА_5 . Спадкове майно, на яке в указаній частці видано дане свідоцтво, складається з: земельної ділянки розміром 3,73 га, яка розташована на території Попівської сільської ради, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належить та спадкодавці на підставі державного акту серії Р2 № 460544, виданого Онуфріївською районною державною адміністрацією 07.08.2002 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 319, що підтверджується копією даного свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за №2514.
ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого 07.08.2019 року.
Позивачу по справі ОСОБА_1 державним нотаріусом Онуфріївської державної нотаріальної контори Оніщенко А.А. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказане нерухоме майно та винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.10.2019 року. В якій зазначено, що в зв`язку з тим, що на земельну ділянку площею 3,73 га розташовану на території Попівської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області 12.05.2008 року за реєстром №2514 Онуфріївською державною нотаріальною конторою вже видано свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_5 , видати свідоцтво про право на спадщину на вищевказане майно немає можливості. Також у даній постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії зазначено, що при перевірці виявлено заведену спадкову справу № 350 після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 . Згідно даної спадкової справи спадкоємцем померлої є одна її дочка ОСОБА_5 .. Заяв від інших спадкоємців не зареєстровано. Згідно довідки, виданої Попівською сільською радою 14.04.2008 року за №120 померла ОСОБА_4 на момент смерті була зареєстрована одна. 12.05.2008 року за реєстром №2514 Онуфріївською державною нотаріальною конторою було видано свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 3,73 га., розташовану на території Попівської сільської ради, що підтверджується зазначеною копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії.
З копії спадкової справи до майна померлої ОСОБА_4 № 350 наданої Онуфріївською державною нотаріальною конторою Кіровоградської області вбачається, що вона містить наступні документи:
- 27.11.2007 року ОСОБА_5 звернулася до Онуфріївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті її матері ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією вказаної заяви;
- копія свідоцтва про смерть ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , серії НОМЕР_3 від 14.11.2007 року;
- копія Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи) № 11910644 від 27.11.2007 вбачається, що за параметрами запиту ОСОБА_4 ( ОСОБА_4 ) інформація відсутня;
- згідно копії Витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 11910661 від 27.11.2007 року вбачається, що за параметрами запиту ОСОБА_4 ( ОСОБА_4 ) наявна інформація щодо ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 , це інша особа;
-копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого 14.11.2007 року ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
- копія довідки 705 про присвоєння ідентифікаційного номера ОСОБА_5 ;
- копія свідоцтва про народження (мовою оригіналу): ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , мать: ОСОБА_10 , отец: ОСОБА_11 , серії НОМЕР_4 ;
- копія Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 11910750 від 27.11.2007 року вбачається, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис, параметрами якого є: реєстрація спадкової справи № 43514100, номер у нотаріуса 350, спадкодавець ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
- копія заяви про видачу свідоцтва адресованої ОСОБА_5 до Онуфріївської державної нотаріальної контори 12.05.2008 року зареєстрованої під № 659;
- копія листа від 20.05.2008 року № 247/214 адресованого державній нотаріальній конторі (смт Онуфріївка) начальником відділу РАЦС по м. Смілі Смілянського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, з якого вбачається, що вказаний відділ РАЦС надсилає документи про шлюб №383 від 26.08.1971 року на ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ;
- копія запису акта про укладення шлюбу №383 від 26.08.1971 року та зазначено відомості про осіб що одружуються ОСОБА_12 та ОСОБА_14 ;
- копія Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 16.04.2008 року;
- копія довідки виданої Попівською сільською радою від 14.04.2008 року № 120 з якої вбачається, що дійсно ОСОБА_4 була зареєстрована на день смерті / ІНФОРМАЦІЯ_3 / в АДРЕСА_2 , крім неї ніхто не зареєстрований та не проживав. На протязі 6-ти місяців з дня смерті ОСОБА_4 крім неї ніхто не зареєстрований та не проживає;
- копія Свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.05.2008 року зареєстрованого в реєстрі № 2514;
- копія Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №14476866 від 12.05.2008 з якого вбачається, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис, параметрами якого є: реєстрація видачі свідоцтва про право на спадщину, спадкова справа № у Спадковому реєстрі № 43514100, номер у нотаріуса 350, спадкодавець - ОСОБА_4 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_8 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкоємець ОСОБА_5 .
- копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 7.08.2019 року ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ч.3 ст.1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
За загальними положеннями про спадкування (ч.1, ч.2 ст. 1220 ЦК України), спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. (ч.1, ч.2 ст. 1269 ЦК України).
За загальним правилом, передбаченим ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України у разі, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини,відповідно до частини 3 статті 1272 ЦК України.
За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо, по-перше, у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; по-друге, ці обставини суд визнав поважними.
У пункті 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Отже, строки на подання заяви про прийняття спадщини не визнаються преклюзивними, можуть бути поновлені з дотриманням правил частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини і можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини вважаються відсутніми, якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви про прийняття спадщини, але він не скористався своїм правом через власну пасивну поведінку.
У постанові від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.
Відповідно до ст. 63 ЗУ "Про нотаріат" (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) державний нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про нотаріат» нотаріус зобов`язаний здійснювати свої професійні обов`язки відповідно до цього Закону і принесеної присяги; сприяти громадянам у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів.
На думку суду дії державного нотаріуса відповідали вимогам Закону України «Про нотаріат», а також Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 03.03.2004 р., затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 р. № 20/5, а саме п.211 Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення акту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі
спадкодавцем. Спадкоємці, які пропустили строк для прийняття спадщини, можуть за згодою всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину, подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини за місцем відкриття спадщини. Такі заяви спадкоємців мають бути викладені у письмовій формі і подані нотаріусу до видачі свідоцтва про право на спадщину. Справжність підписів спадкоємців на заяві має бути засвідчена у відповідності до правил, викладених у пункті 207 цієї
Інструкції. Спадкоємець, якому за рішенням суду встановлено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, повинен у межах установленого судом строку прийняти спадщину шляхом подання нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідної заяви. Пунктом 188 Нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного
оголошення або повідомлення про це у пресі. У Нотаріуса Обов`язку розшукувати спадкоємців за чинним законодавством немає. Нотаріус має можливість визначити коло спадкоємців або у зв`язку з їх зверненням, або виходячи зі змісту документів, поданих спадкоємцями, що звернулися із заявами про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину.
Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
В судовому засіданні встановлено, що позивач повинен був звернутись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлої матері у період з 11.11.2007 по 11.05.2008 року.
Крім того, в судовому засіданні представник позивача зазначила, що позивачу було відомо про смерть своє матері, але чому він не подав заяву про прийняття спадщини незалежно на яке майно, представник позивача зазначила був не зацікавлений.
Тобто, позивачеві було відомо про смерть спадкодавця, він мав реальну можливість звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини у передбачений законодавством шестимісячний термін і жодних перешкод йому для цього не було.
Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через власну пасивну поведінку, то правових підстав про визнання незаконною та скасування постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії немає.
Щодо доводів позивача про те, що його сестра у своїй заяві про прийняття спадщини не зазначила про нього як про спадкоємця та у відповідній графі відсутні про це записи, а нотаріус повинна була перевірити по спадковому реєстру, який є у нотаріальній конторі, то суд зазначає наступне
Із заяви про прийняття спадщини поданої ОСОБА_5 нотаріусу не могло бути відомо про інших спадкоємців, оскільки такі у ній не зазначені.
Також чинним законодавством на той час, не зобов`язувало нотаріусів відшукувати спадкоємців,лише надавали можливість зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі, тому враховуючі вищевикладене суд приходить до висновку, що в частині позовних вимог про визнання незаконною та скасування постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, слід відмовити.
Щодо позовних вимог про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину та зобов`язання внести відповідні зміни суд зазначає наступне:
Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Згідно з положеннями ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягають: 1) право власності; 2) речові права, похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки; іпотека; право довірчої власності; інші речові права відповідно до закону; 3) право власності на об`єкт незавершеного будівництва; 4) заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.
Відповідно до ч. 3 ст. 10 цього ж Закону державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов`язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі; 4) під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень; 5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав; 6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом; 7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); 8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав; 9) формує реєстраційні справи у паперовій формі; 10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.
Суд зазначає, що відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстр прав складається з розділів, спеціального розділу, бази даних заяв та реєстраційних справ в електронній формі. Невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав є Реєстр прав власності на нерухоме майно, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державний реєстр іпотек. На кожний об`єкт нерухомого майна під час проведення державної реєстрації права власності на нього вперше у Державному реєстрі прав відкривається новий розділ та формується реєстраційна справа, присвоюється реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна. Розділ Державного реєстру прав складається з чотирьох частин, які містять відомості про: 1) нерухоме майно; 2) право власності та суб`єкта (суб`єктів) цього права; 3) інші речові права та суб`єкта (суб`єктів) цих прав; 4) обтяження прав на нерухоме майно та суб`єкта (суб`єктів) цих обтяжень. У разі відсутності відкритого на об`єкт нерухомого майна розділу у Державному реєстрі прав відомості про інші речові права та суб`єкта (суб`єктів) цих прав, обтяження прав на нерухоме майно та суб`єкта (суб`єктів) цих прав вносяться до спеціального розділу Державного реєстру прав, крім випадків, коли така державна реєстрація проводиться одночасно з державною реєстрацією права власності. Після відкриття на об`єкт нерухомого майна розділу у Державному реєстрі прав відомості про інші речові права та суб`єкта (суб`єктів) цих прав, обтяження прав на нерухоме майно та суб`єкта (суб`єктів) цих обтяжень переносяться до такого розділу. Порядок ведення Державного реєстру прав визначає Кабінет Міністрів України.
Відповідно до ч. 2ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Згідно пункту 6 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 року, державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком. У разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду з одночасним набуттям речових прав на земельну ділянку, на якій вони розташовані, а також у разі державної реєстрації речових прав, що є похідними від права власності, одночасно з державною реєстрацією права власності на таке майно заявником подається одна заява.
Згідно з п. 7 Порядку № 1127 для державної реєстрації прав заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, та документ, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав.
Пунктом 40 Порядку № 1127 встановлено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, передбачених статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком.
Відповідно до ч.ч. 1, 2ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Електронні документи, подані для проведення державної реєстрації прав, оформляються згідно з вимогами, встановленими цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Не розглядаються документи з підчищеннями або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими в них виправленнями, заповнені олівцем, з пошкодженнями, що не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст, а також оформлені з порушенням вимог законодавства. Відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих для державної реєстрації прав, несе заявник, якщо інше не встановлено судом. Відповідальність за відповідність електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, оригіналам таких документів у паперовій формі у разі подання заяви в електронній формі несе особа, яка виготовила електронні копії документів.
Відповідно до ч. 1ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.
Згідно з Порядком ведення державного реєстру Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженогоПостановою Кабінету Міністрів України № 1141 від 26.10.2011 року, а саме, п. 30, під час проведення державної реєстрації переходу права власності, інших речових прав на нерухоме майно або обтяжень таких прав державний реєстратор замість існуючих відомостей, що містяться у відкритому розділі або спеціальному розділі Державного реєстру прав, вносить нові відомості, визначені у пунктах 21-24 цього Порядку.
Пунктом 21 Порядку № 1141 передбачено, що у разі проведення державної реєстрації виникнення права власності на нерухоме майно державний реєстратор вносить до запису про право власності та суб`єкта цього права такі відомості:
1) щодо суб`єкта права власності:
для фізичної особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства):
- прізвище, ім`я та (за наявності) по батькові;
- податковий номер (крім громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податку (ідентифікаційного номера), офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України);
- номер та серія паспорта громадянина України (для громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податку (ідентифікаційного номера), офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України);
- реквізити документа, що посвідчує особу власника (номер та серія документа, дата його видачі, відомості про суб`єкта, що здійснив його видачу, тощо);
для юридичної особи (резидента та нерезидента):
- найменування юридичної особи;
для територіальної громади:
- відомості про територіальну громаду села, селища, міста, району в місті;
- найменування органу місцевого самоврядування;
- податковий номер органу місцевого самоврядування;
- відомості про державу Україна;
- найменування органу державної влади, що здійснює управління нерухомим майном;
- податковий номер органу державної влади;
3) вид спільної власності (у разі, коли майно належить на праві спільної власності);
4) розмір частки у праві спільної власності (у разі, коли майно належить на праві спільної часткової власності);
5) підстава для виникнення права власності:
дата видачі документа;
ким виданий (оформлений) документ;
додаткові відомості про документ;
6) підстава для внесення запису про право власності та суб`єкта цього права:
дата формування рішення;
індексний номер рішення;
7) реєстраційний номер, дата і час реєстрації заяви, на підставі якої проводиться державна реєстрація прав;
8) прізвище, ім`я та по батькові державного реєстратора;
9) найменування органу державної реєстрації прав або найменування нотаріальної контори, назва нотаріального округу.
Однак, виходячи з вищевикладеного, суд вважає доводи позивача безпідставними, оскільки в судовому засіданні не доведено, що свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 12.05.2008 року державним нотаріусом Онуфріївської державної нотаріальною конторою, куди увійшла спірна земельна ділянка, як спадщина, не на законних підставах, відповідно до діючого законодавства, за таких обставин позовні вимоги являються безпідставними і задоволенню не підлягають.
Щодо заяви позивача про поновлення строку позовної давності слід вказати наступне.
Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за договорами позики) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
За приписами п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID - 19, спричиненої корона вірусом SARS-CоV-2» на всій території України встановлено карантин з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року, дія якого постановами Кабінету Міністрів України неодноразово продовжувалася.
Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року відмінено з 24 год 00 хв 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. При цьому, відповідно до п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану у подальшому неодноразово продовжувався і діяв на момент звернення до суду із даним позовом.
Враховуючи факт продовження загального строку позовної давності, визначеного статтею 257 ЦК України, внаслідок введення карантину (п.12 Перехідних положень ЦК України), а згодом - запровадження воєнного стану (п.19 Перехідних положень ЦК України), загальний строк позовної давності у три роки продовжено та позивачем не пропущено, так як позивачем заявлено позовні вимоги у травні 2025 року, а постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії 4.10.2019 року .
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню.
Керуючись ст.ст. 5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 263-265, 280-284, 289 ЦПК України, суд
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог Онуфріївська державна нотаріальна контора Кіровоградської області в особі Оніщенко Алли Анатоліївни про визнання незаконною та скасування постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії - відмовити.
Інформація про сторони:
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса проживання: АДРЕСА_3 ;
Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ;
Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня складення його повного тексту. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день складення його повного тексту, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення виготовлено 19.12.2025 року.
Суддя Онуфріївського районного суду
Кіровоградської області О.О. Шуліка