ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Свистунової О.В.

за участю секретаря судового засідання Волкової К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2025 року у справі за заявою Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», заінтересована особа: боржник ОСОБА_2 , про видачу дубліката виконавчого документа №2н-25/2011 у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості , -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2024 року АТ «Державний експортно-імпортний банк України» звернулося до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого документа №2н-25/2011, заінтересована особа: боржник ОСОБА_2 .

В обґрунтування заяви зазначив, що Ленінським районним судом м. Дніпропетровська 25 лютого 2011 року ухвалено заочне рішення у цивільній справі за позовом ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яке набрало законної сили, у зв`язку з чим було видано виконавчий лист, який було передано до виконавчої служби.

26 листопада 2024 року АТ «Укрексімбанк» отримав відповідь від Другого Правобережного ВДВС у Чечелівському та Новокодацькому районах м. Дніпра ПМУ МЮ (м. Одеса) про те, що 15 жовтня 2014 року по виконавчому листу щодо стягнення з ОСОБА_4 винесено постанову про повернення виконавчого листа без виконання на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». Зазначає, що станом на день подачі заяви рішення суду не виконано, а виконавчі листи втрачені органами виконання рішень. АТ «Укрексімбанк» не отримував виконавчий документ, а факт неотримання підтверджується відсутністю доказів отримання.

На підставі викладеного вище, заявник просив видати дублікат виконавчого листа №2н-25/2011 у цивільній справі №2-792/11, виданого Ленінським районним судом м. Дніпропетровська 28 липня 2011 року, про стягнення заборгованості з ОСОБА_5 на користь Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України».

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2025 року заяву Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», заінтересована особа: боржник ОСОБА_2 , про видачу дубліката виконавчого документа №2н-25/2011 у цивільній справі №2-792/11 задоволено.

Видано дублікат виконавчого листа №2н-25/2011 у цивільній справі №2-792/11, виданого Ленінським районним судом м. Дніпропетровська 28 липня 2011 року, про стягнення заборгованості з ОСОБА_5 на користь Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України».

З ухвалою суду не погодилась, ОСОБА_5 та подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу суду, а в задоволенні заяви відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що суд 1 інстанції жодним чином не обґрунтував, в чому полягає поважність причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, чому причини незалежні від стягувача та з яких підстав пропущений строк має бути поновлено.

Вказує, що дублікат виконавчого листа може бути виданий судом лише у разі втрати отриманого раніше оригіналу виконавчого листа, будь-які інші підстави для видачі судом дублікату виконавчого листа, законодавець не передбачив. Отже, суд мав право видати дублікат виконавчого листа тільки у разі доведеності втрати його оригіналу, що є необхідною умовою для видачі судом дубліката виконавчого листа, факт цього має бути підтверджений відповідними документами. Під час розгляду заяви про видачу дубліката виконавчого листа суд повинен належним чином перевірити, чи дійсно виконавчий лист втрачено. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. З матеріалів справи вбачається, що заява про видачу дубліката виконавчого листа не містить обставин, належних та допустимих доказів, які в силу статей 77, 80, 81 ЦПК України, об`єктивно давали б можливість суду зробити висновок про те, що оригінал виконавчого листа втрачено, а отже відсутня передбачена законом підстава для видачі його дублікату.

Суд першої інстанції розглянув справу за відсутності боржника, не повідомленого належним чинному про дату, час і місце судового засідання.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити .

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Ленінським районним судом м. Дніпропетровська 25 лютого 2011 року ухвалено заочне рішення у цивільній справі за позовом ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким задоволено позовні вимоги та відповідно до якого солідарно стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» суму заборгованості за кредитним договором №5006С19 від 27 липня 2006 року у розмірі 398 105,76 грн., з якої заборгованість за кредитом становить 44 571,40 швейцарських франків, що у еквіваленті за курсом НБУ складає 381 950,15 грн.; заборгованість по сплаті відсотків - 910,09 швейцарських франків, що за курсом НБУ складає 7 798,92 грн.; заборгованість по пені 8 356,68 грн. За кредитним договором №50207С11 від 26 грудня 2007 року у розмірі 250 113,34 грн., з якої заборгованість по кредиту становить 29 658,55 доларів США що у еквіваленті за курсом НБУ складає 235 242,72 грн., заборгованість по сплаті відсотків 943,65 доларів США, що за курсом НБУ складає 7 484,74 грн., заборгованість по пені 7 385,88 грн. Заборгованість за кредитним договором №50208С20 від 29 травня 2008 року у розмірі 205 031,62 грн., з якої: заборгованості по кредиту становить 22 875,06 швейцарських франків, що за курсом НБУ складає 196 025,53 грн., заборгованість по сплаті відсотків - 435,68 швейцарських франків, що в еквіваленті за курсом НБУ складає 3 733,51 грн. та пеню в розмірі 5 272,58 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в рівних частках державне мито в розмірі 1 700 грн. та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн.

У матеріалах справи також наявні відповідь Другого Правобережного ВДВС у Чечелівському та Новокодацькому районах м. Дніпра ПМУ МЮ (м. Одеса) №307191 від 26 листопада 2024 року та витяг з Автоматизованої системи виконавчого провадження за виконавчим провадженням №39602502, з яких вбачається, що на виконанні перебувало вказане виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2н-25/2011, виданого 28 липня 2011 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення солідарно з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» боргу в розмірі 853 250,72 грн.

Виконавчий лист постановою державного виконавця Лисака П.О. від 15 жовтня 2015 року було повернуто стягувачеві на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника).

У своїй відповіді Другий Правобережний ВДВС у Чечелівському та Новокодацькому районах м. Дніпра ПМУ МЮ (м. Одеса) також повідомив представника заявника про те, що надати копію реєстру поштового відправлення неможливо, оскільки відповідно до ХІ Правил ведення діловодства та архіву в органах виконавчої служби і приватними виконавцями, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 червня 2017 року №1829/5, передані до архіву органу виконавчої служби, приватного виконавця справи та виконавчі провадження, строк яких закінчився, підлягають знищенню. Строк зберігання реєстру відправленої кореспонденції складає 1 рік.

Відповідно до довідки №0500000/1047-25, складеної 09 січня 2025 року керуючим філією АТ «Укрексімбанк» у м. Дніпрі Скромною Олександрою, відповідно до перевірки системи електронного документообігу за період з 15 січня 2014 року по 08 січня 2015 року виконавчий лист у справі №2н-25/2011 (2-792/11) виданий Ленінським районним судом м. Дніпропетровська від 28 липня 2011 року про солідарне стягнення з ОСОБА_4 на користь АТ «Державний експортно-імпортний банк України», а також постанови про повернення виконавчого документа стягувачу у АСВП №39602502 на адресу АТ «Державний експортно-імпортний банк України» не надходили.

Задовольняючи вимоги заяви, суд 1 інстанції виходив із того, що рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська 25 лютого 2011 року станом на сьогоднішній день залишається не виконаним, підлягає до обов`язкового виконання. Суд дійшов висновку, що заява представника Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» підлягає задоволенню, оскільки оригінал виконавчого документу було втрачено, а строк його пред`явлення до примусового виконання не пропущений, оскільки він переривався у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану.

Проте, колегія суддів не може погодитись із таким висновком суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Щодо належного повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи 27 січня 2025 року судом першої інстанції, то колегія суддів виходить з наступного.

Порядок повідомлення учасників справи про дату, час і місце розгляду судового засідання встановлений ст. ст. 128, 130 ЦПК України, відповідно до яких судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку.

Положеннями ч. 1, п.1 ч. 2, ч. 3, ч.5 ст. 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь - якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: неявка в судове засідання учасника справи щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання. У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення ОСОБА_1 відповідно до вимог статей 128, 130 ЦПК України про час і місце судового засідання розгляду заяви Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про видачу дублікату виконавчого листу щодо стягнення заборгованості з боржника.

В даній справі суд першої інстанції мав належним чином повідомити боржника про час та місце розгляду справи, однак ці вимоги процесуального закону судом виконані не були.

Так суд першої інстанції направив на адресу ОСОБА_1 ,: АДРЕСА_1 судову повістку, однак конверт повернувся .

Проте за матеріали справи місце реєстрації проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_2 .

Отже апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 належним чином не була повідомлена про час та місце розгляду заяви кредитора.

За таких обставин розгляд справи за відсутності боржників, які не були належним чином повідомлені про розгляд справи, порушує їхні права на судовий захист. Суд не забезпечив реалізацію їхніх процесуальних прав, про що вони зазначають в апеляційній скарзі і що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення першої інстанції та ухвалення нового судового рішення

При вирішенні заяви АТ «Державний експортно-імпортний банк України» по суті колегія суддів виходить з наступного.

У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частинами першою, другою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.

Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виконавчі листи викладаються в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення відповідних форм процесуальних документів, передбачених Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему, і підписуються електронним цифровим підписом судді (в разі колегіального розгляду - електронними цифровими підписами всіх суддів, які входять до складу колегії).

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та Єдиного державного реєстру виконавчих документів, Положення про який затверджується спільним нормативно-правовим актом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України, із запровадженням яких відповідно до частини першої статті 1 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України вводяться в дію вимоги частини четвертої статті 431 ЦПК України щодо внесення виконавчого документу до Єдиного державного реєстру виконавчих документів, функціонування якого виключає втрату виконавчого документа, порядок видачі дублікату виконавчого документу замість втраченого визначено розділом XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Пунктом 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Аналізуючи пункт 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Таким чином, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

Крім того, однією з підстав можливості видачі дубліката виконавчого документа, є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.

Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19), у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні перешкоди для задоволення заяви такого стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа за умови, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа для виконання. Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дублікату втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11 (провадження № 61-34св21) зазначено, що «єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06, від 03 лютого 2021 року у справі № 643/20898/13-ц.

Отже, обов`язковою умовою видачу дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду, а для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є наявність поважної причини, з яких цей виконавчий лист до виконання пред`явлений не був.

У відповідності до ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N 606-XIV (в редакції, яка діяла на момент ухвалення рішення суду про задоволення позову та видачі виконавчих листів) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для:1) виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Як вбачається з матеріалів справи 28.07.2011 року було видано виконавчий лист.

Даний виконавчий лист були звернуті до примусового виконання і було відкрито виконавче провадження №39602502.

З наявної відповіді Другого Правобережного ВДВС у Чечелівському та Новокодацькому районах м. Дніпра ПМУ МЮ (м. Одеса) №307191 від 26 листопада 2024 року та витягу з Автоматизованої системи виконавчого провадження за виконавчим провадженням №39602502, вбачається, що Виконавчий лист постановою державного виконавця Лисака П.О. від 15 жовтня 2015 року було повернуто стягувачеві на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника).

Однак в матеріалах справи відсутні дані, що виконавчі листи щодо боржника ОСОБА_4 стягувачем повторно були пред`явлені до примусового виконання в строк, передбачений ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції на той час до примусового виконання та в нього були відповідні поважні причини пропуску визначеного законом строку.

Заявником не надано достатніх доказів про втрату оригіналу виконавчого листа. Заявник посилається лише на те, що вказаний виконавчий лист йому переданий не був, в зв`язку з чим робить висновок, що вони втрачені.

Однак дана обставина беззаперечно не підтверджує втрату виконавчих листів.

В супереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України заявник окрім довідки від 09.01.20205 про ненадходження документів з державної виконавчої служби не надав суду інших доказів, які б підтвердили саме втрату виконавчого листа при пересилці.

Також судова колегія звертає увагу, що протягом тривалого часу з моменту отримання виконавчого листа та пред`явлення його до виконання у 2011 році та до нового звернення про видачу дублікату у 2024 році заявник не користувався добросовісно своїми процесуальними правами, як стягувач та не виконував обов`язків передбачених законом, а фактично без діяв, що полягало у не виявленні належної зацікавленості у виконавчому провадженні, що не спростовано заявником.

З цих підстав висновки суду першої інстанції про задоволення заяви про видачу дублікатів виконавчих листів до виконання не відповідають обставинам справи та суперечать норам ЦПК України, а тому ухвала суду підлягає скасуванню з підстав порушення норм процесуального права з ухваленням в цій частині вимог заяви нового судового рішення про відмову в задоволення заяви АТ «Державний експортно-імпортний банк України».

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України щодо розподілу судових витрат між сторонами з АТ «Державний експортно-імпортний банк України» на користь ОСОБА_1 , підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 484,48 грн.

Щодо клопотання про відкладення судового засідання колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.

До клопотання про відкладення розгляду справи додано медичний висновок №1111-Х7Т4-АТ92-578Е від 2025-12-15, з якого неможливо встановити, кому саме надано медичний висновок про непрацездатність.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, період знаходження справи на розгляді у суді, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, викладення сторонами своєї правової позиції у заявах по суті справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає необхідним відхилити клопотання про відкладення розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні заяви Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», заінтересована особа: боржник ОСОБА_2 , про видачу дубліката виконавчого документа №2н-25/2011 відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 484,48 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені 17 грудня 2025 року.

Повне судове рішення складено 18 грудня 2025 року.

Судді