ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/3348/24Головуючий у 1-й інстанції Шульгач Н.М.
Провадження № 22-ц/817/980/25 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Гірський Б. О., Хома М. В.,

з участю секретаря - Панькевич Т.І.

представника апелянта адвоката Шевчука В.О.,

представника позивача адвоката Трачука І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу №601/3348/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 07 липня 2025 року, ухвалене суддею Шульгач Н.М., повний текст якого складено 14 липня 2025 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Кременецька державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Кременецького районного нотаріального округу Михайлова Галина Василівна про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину, визнання недійсними договорів купівлі-продажу, витребування майна від добросовісного набувача, визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Кременецька державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Кременецького районного нотаріального округу Михайлова Г.В. про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину, визнання недійсними договорів купівлі продажу, витребування майна від добросовісного набувача, визнання права власності на спадкове майно.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що після смерті матері позивачки її батько ОСОБА_7 одружився вдруге з ОСОБА_8 . ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 . Після його смерті відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай) в колективному сільськогосподарському підприємстві «Білокриницький» с.Білокриниця Кременецького району, розміром 3.12 га та на частину житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вищевказане майно успадкувала його дружина, оскільки на час смерті з ним проживала та вступила в управління спадковим майном. 20 вересня 2017 року ОСОБА_9 склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла позивачці ОСОБА_10 . ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_9 . Відповідно після її смерті відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай), яке вона успадкувала після смерті свого чоловіка; на земельну ділянку з кадастровим № 010020093 площею 2.36 га, земельну ділянку з кадастровим №010010090 площею 0.56 га, що розташовані на території колишньої Білокриницької сільської ради, теперішньої Кременецької міської ради та на частину житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 . Свої спадкові права щодо двох земельних ділянок, які належали ОСОБА_9 на праві особистої власності, вона оформила. Однак, постановою державного нотаріуса Кременецької державної нотаріальної контори від 26 вересня 2024 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки частина спадщини успадкована її братом по лінії батька ОСОБА_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а після його смерті видано свідоцтво про право на спадщину за законом уже його дочці ОСОБА_5 , оскільки він прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. Крім цього, ОСОБА_11 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом і на земельний пай, який в подальшому він зареєстрував за кадастровим номером №:01:001:0091 площею 0.5630 га та №:01:002:0094 площею 2.3551 га. Дані земельні ділянки були успадковані також відповідачкою 27 грудня 2022 року. В подальшому 21 березня 2023 року ОСОБА_5 продала спірні ділянки ОСОБА_6 . Вважає, що порядок і процедура спадкування була порушена. Все майно після смерті батька успадкувала ОСОБА_9 і не могла бути успадкована ОСОБА_11 . А сам ОСОБА_11 в нотаріальній конторі надав недостовірні відомості про коло спадкоємців. Право володіння і користування майном виникло в неї ще з часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_9 . Включення до свідоцтва майна, яке не належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини, є підставою для визнання свідоцтв недійсними, а тому видані спірні свідоцтва про право на спадщину є недійсними. Крім того, власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є його останнім набувачем, незалежно від того скільки разів це майно було відчужене.

Враховуючи викладене, позивачка просила суд:

- визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, що видане 08 жовтня 2012 року державним нотаріусом Кременецької державної нотаріальної контори Остапчуком В.П. ОСОБА_11 на право на земельну частку (пай) в колективному сільськогосподарському підприємстві «Білокриницький» с.Білокриниця Кременецького району, розміром 3.12 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), який належав померлому батькові на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0189957, виданого Кременецькою РДА 10 грудня 1997 року, згідно рішення №337 від 24 липня 1996 року та зареєстрованого 25 липня 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №261, зареєстроване у реєстрі за №628 (спадкова справа № 318/2012);

- визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, що видане 29 березня 2024 року державним нотаріусом Кременецької державної нотаріальної контори Остапчуком В.П. ОСОБА_5 на 1/2 частину житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , зареєстроване у реєстрі за №161 (спадкова справа №297/2015);

- визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, що видане 27 грудня 2022 року державним нотаріусом Кременецької державної нотаріальної контори Остапчуком В.П. ОСОБА_5 на земельну частку (пай) за кадастровим №:01:001:0091 площею 0.5630 га зареєстроване у реєстрі за №593 (спадкова справа № 297/2015);

- визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, що видане 27 грудня 2022 року державним нотаріусом Кременецької державної нотаріальної контори Остапчуком В.П. ОСОБА_5 на земельну частку (пай) за кадастровим № :01:002:0094 площею 2.3551 га, зареєстроване у реєстрі за № 592 (спадкова справа № 297/2015);

- визнати недійсним договір купівлі-продажу №340 від 21 березня 2023 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , який посвідчено приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу Михайловою Г.В.;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу №341 від 21 березня 2023 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , який посвідчено приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу Михайловою Г.В.;

- витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 земельну частку (пай) за кадастровим № :01:001:0091 площею 0. 5630 га;

- витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 земельну частку (пай) за кадастровим № :01:002:0094 площею 2.3551 га.;

- визнати за ОСОБА_4 в порядку спадкування за заповітом, внаслідок смерті ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/2 частину житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 .

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 07 липня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, що видане 08 жовтня 2012 року державним нотаріусом Кременецької державної нотаріальної контори Остапчуком В.П. ОСОБА_11 на право на земельну частку (пай) в колективному сільськогосподарському підприємстві «Білокриницький» с.Білокриниця Кременецького району, розміром 3.12 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), який належав померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0189957, виданого Кременецькою РДА 10 грудня 1997 року, згідно рішення №337 від 24 липня 1996 року та зареєстрованого 25 липня 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 261, зареєстроване у реєстрі за № 628 (спадкова справа № 318/2012).

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, що видане 27 грудня 2022 року державним нотаріусом Кременецької державної нотаріальної контори Остапчуком В.П. ОСОБА_5 на земельну частку (пай) за кадастровим №:01:001:0091 площею 0.5630 га, зареєстроване у реєстрі за №593 (спадкова справа № 297/2015).

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, що видане 27 грудня 2022 року державним нотаріусом Кременецької державної нотаріальної контори Остапчуком В.П. ОСОБА_5 на земельну частку (пай) за кадастровим № :01:002:0094 площею 2.3551 га, зареєстроване у реєстрі за №592 (спадкова справа № 297/2015).

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, що видане 29 березня 2024 року державним нотаріусом Кременецької державної нотаріальної контори Остапчуком В.П. ОСОБА_5 на 1/2 частину житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , зареєстроване у реєстрі за №161 (спадкова справа №297/2015).

Визнано за ОСОБА_4 в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/2 частину житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 .

Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 земельну частку (пай) за кадастровим № :01:001:0091 площею 0.5630 га.

Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 земельну частку (пай) за кадастровим № :01:002:0094 площею 2.3551 га.

В задоволенні інших вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_6 , в інтересах якого діє адвокат Шевчук В.О., подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.

Зокрема зазначає, що спадкоємець ОСОБА_11 в законний спосіб набув право на отримання земельних ділянок та реалізував його шляхом державної реєстрації права власності на сформовані земельні ділянки площею 0.563 га з кадастровим номером :01:001:0091 та площею 2.3551 га з кадастровим номером :01:001:0094 га. Після його смерті, як спадкоємець і в подальшому власник сформованих земельних ділянок, ОСОБА_5 в законний спосіб відчужила дані земельні ділянки ОСОБА_6 за оплатними договорами купівлі-продажу, що не спростовувалося стороною Позивача.

На думку апелянта, суд першої інстанції не врахував момент виникнення права власності на земельні ділянки, прирівнявши сформовані земельні ділянки до сертифікатів на земельну частку (пай), які не є об`єктом нерухомого майна, за наслідком чого самостійно сформував гібридний предмет - земельну частку (пай) із зазначеними кадастровими номерами, які присвоюються тільки сформованим земельним ділянкам.

Вказує, що звертаючись із вимогами про витребування майна з чужого незаконного володіння, позивач вважав себе власником нерухомого майна, що набуто ним в порядку спадкування, однак, не оформлено від незалежних від нього причин спадкодавцем, у тому числі й, незаконних, на її думку, дій спадкоємця ОСОБА_11 всупереч тому, що умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

За ОСОБА_7 та ОСОБА_9 ніколи не було зареєстровано право власності на земельні ділянки, які були набуті за договорами купівлі-продажу ОСОБА_6 , відомості про реєстрацію права власності за даними особами відсутні.

Зазначає, що метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. Відповідно не можна відновити право власності на земельні ділянки за особами (їх спадкоємцями), які ніколи не були власниками сформованих земельних ділянок, що були предметом договору купівлі-продажу. Вказує, що у даному випадку позивач має довести відсутність у відповідача правових підстав володіння майном та підтвердити своє право власності на спірне майно, чого зроблено не було.

Посилаючись на висновок, викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2024 року №754/446/22 (61-7349сво23), вказує, що відповідач, як добросовісний набувач, не може нести відповідальності за дії будь-якого попереднього власника, якщо такі випадки мали місце.

Крім того вважає, що суд безпідставно відмовив у застосуванні строку позовної давності, оскільки такий закінчився 08 жовтня 2015 року, тобто через три роки після видачі ОСОБА_11 08 жовтня 2012 року свідоцтва про право на спадщину за законом.

Посилаючись на постанову КЦС ВС від 02 червня 2025 року у справі №201/2056/22 вказує, що спадкування не перериває та не поновлює позовної давності. Спадкуванням є лише перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_5 фактично підтримала апеляційну скаргу ОСОБА_6 та зазначила, серед іншого, що після смерті ОСОБА_7 , ОСОБА_11 у 2003 році переселився з будинку по АДРЕСА_2 , де постійно проживав разом з матір`ю ОСОБА_9 до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вказує, що ОСОБА_11 взяв на себе обов`язок по утримуванню майна, ремонту, оплати страхування, комунальних послуг, оброблення городу і т.п., оскільки за віком, фінансовим станом та станом здоров`я його мати ОСОБА_9 цього робити не могла.

Також вказує, що у ОСОБА_4 було достатньо часу 11 років, перш ніж ОСОБА_11 реалізував своє право на спадщину, а тому вважає її дії недобросовісними.

В судовому засіданні представник апелянта просив задовольнити апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній.

Представник позивачки просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 07 липня 2025 року залишити без змін, оскільки вважає його законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи із наступного.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено наступні обставини.

Позивач ОСОБА_12 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 . Її батьками були ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 05 вересня 1951 року.

ОСОБА_12 та ОСОБА_14 одружились 14 вересня 1968 року, прізвище дружини після реєстрації одруження « ОСОБА_15 », що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 від 14 вересня 1968 року.

Мати позивачки - ОСОБА_13 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 26 жовтня 1984 року.

Батько позивачки ОСОБА_7 та ОСОБА_16 одружились 10 липня 1950 року. Прізвище дружини після реєстрації одруження « ОСОБА_17 », що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_4 від 22 лютого 1977 року.

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 від 21 грудня 2001 року.

Згідно довідки, виданої Білокриницькою сільською радою Кременецького району Тернопільської області №1286 від 21 грудня 2001 року, в склад сім`ї покійного ОСОБА_7 входила дружина ОСОБА_9 , 1926 року народження, пенсіонерка. Сім`я користується земельною ділянкою 0.58 га. Земельний пай в користуванні СВК «Біла Криниця».

20 вересня 2017 року ОСОБА_9 все належне їй майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, та все те, що ще буде належати їй на час смерті, а також її майнові права та обов`язки на час смерті заповіла позивачці ОСОБА_4 , що підтверджується заповітом від 20 вересня 2017 року.

ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 від 04 лютого 2022 року.

Згідно довідки Білокриницького старостинського округу Кременецької міської територіальної громади від 27 травня 2024 року, у книгах обліку реєстрації заповітів Білокриницької сільської ради відсутня інформація про зміну чи анулювання посадовими особами Білокриницької сільської ради заповіту ОСОБА_9 , посвідченого секретарем Білокриницької сільської ради Шевчук О.О. 20 вересня 2017 року.

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26 вересня 2024 року ОСОБА_4 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки спадщину після смерті ОСОБА_7 прийняв його син ОСОБА_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а після його смерті видано свідоцтво про право на спадщину за законом дочці ОСОБА_11 відповідачці ОСОБА_5 , оскільки він прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав.

Згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 14 липня 1986 року частина житлового будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , належить колгоспному двору, головою якого являється ОСОБА_7 .

Згідно довідки № 131/08-33/1-1 від 01 серпня 2022 року господарство за адресою АДРЕСА_1 відносилося до суспільної групи колгоспників, в даному господарстві по особистому рахунку № НОМЕР_7 станом на 15 квітня 1991 року значиться: ОСОБА_7 голова господарства, ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_9 дружина, ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №399830746 від 18 жовтня 2024 року надано інформацію про майно ОСОБА_11 , з якої вбачається, що ОСОБА_11 здійснив державну реєстрацію земельної частки (паю) за кадастровим номером :01:002:0094 у Реєстрі за номером запису 6186240 (дата реєстрації 01 липня 2014 року) та за кадастровим номером :01:001:0091 у Реєстрі за номером запису 47150437 (дата реєстрації 21 червня 2022 року), речове право припинено 09 січня 2023 року.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №399834567 від 18 жовтня 2024 року ОСОБА_5 09 січня 2023 року здійснила державну реєстрацію земельних ділянок за кадастровим номером :01:001:0091 та за кадастровим номером :01:002:0094. Речове право припинено 21 березня 2023 року.

04 квітня 2022 року ОСОБА_5 звернулася до державного нотаріуса п`ятої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкова справа №48/2022.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №400062134 від 21 жовтня 2024 року відповідач ОСОБА_6 21 березня 2023 року здійснив державну реєстрацію придбання речового права (права власності) купівлі земельної частки (паю) за кадастровим № :01:001:0091 та земельної ділянки (паю) за кадастровим № :01:002:0094.

Згідно витягів про осіб, місце проживання яких зареєстровано або було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , в періоди з 13 квітня 1991 року по 15 квітня 1991 року, з 06 травня 1994 року по 07 травня 1994 року, з 20 грудня 2001 року по 21 грудня 2001 року, з 01 січня 2001 року по 31 грудня 2004 року були зареєстровані: ОСОБА_9 та ОСОБА_7 .

Згідно витягів про осіб, місце проживання, яких зареєстровано або було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 01 січня 2005 року по 31 грудня 2009 року, з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2014 року, з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2019 року, з 01 лютого 2022 року по 02 лютого 2022 року, була зареєстрована ОСОБА_9 , а з 29 вересня 2024 року по 30 вересня 2024 року за даною адресою ніхто не був зареєстрований.

Згідно довідки, виданої Білокриницькою сільською радою Кременецького району Тернопільської області №2348 ОСОБА_9 є головою двору в АДРЕСА_3 . Проживає одиноко.

З довідки Кременецького РК БТІ №574 від 03 жовтня 2024 року, вбачається, що згідно обліку архівних матеріалів 1/2 частина житлового будинку, що належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_7 , знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Інвентарна справа за адресою АДРЕСА_1 в Кременецькому РК БТІ не обліковується.

Згідно справи №252 на домогосподарство АДРЕСА_4 , власником є ОСОБА_7 та ОСОБА_9 .

Згідно квитанції серії БН №648451, ОСОБА_9 сплачувала страхові внески за період з 02 березня 2002 року по 01 березня 2003 року.

ОСОБА_9 страхувала житловий будинок в АДРЕСА_1 , що підтверджується страховим свідоцтвом серії НОМЕР_8 від 14 лютого 2003 року, полісом добровільного страхування майна серії ХТВ/13/26/33 №005746 від 29 березня 2004 року, страховим свідоцтвом серії НОМЕР_9 від 22 лютого 2005 року, договором (свідоцтвом) страхування майна серії НОМЕР_10 від 18 лютого 2006 року, договором страхування майна серії 97-20 №3496155 від 21 лютого 2016 року.

Згідно робочого проекту газифікації житлового будинку АДРЕСА_4 від 17 липня 2004 року замовником проекту є ОСОБА_9 .

01 жовтня 2004 року був складений відповідний акт №818, згідно якого газоходи в кв. АДРЕСА_1 ОСОБА_9 можуть бути допущені до експлуатації.

Згідно договорів про надання послуг з газопостачання № 7556 від 04 листопада 2004 року та від 25 листопада 2005 року, вбачається, що між ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» та ОСОБА_9 були укладені договори про надання послуг з газопостачання.

Згідно довідки про склад сім`ї №1043 від 15 липня 2013 року за адресою: АДРЕСА_4 , проживала лише ОСОБА_9 .

Згідно акту добровільного розподілу майна від 10 грудня 1991 року проведено добровільний розподіл майна: ОСОБА_7 та ОСОБА_9 набувають 1/2 частину житлового будинку та господарських будівель, житлова площа 1/2 частини будинку становить 14.25 м.кв. загальна площа 27.7 м.кв. по АДРЕСА_4 . ОСОБА_11 син, ОСОБА_18 невістка набувають житловий будинок по АДРЕСА_5 загальною площею 107.8 м.кв., житлова площа 68.1 м.кв. та господарські будівлі.

Згідно рішення Білокриницької сільської ради народних депутатів Кременецького району Тернопільської області №85 від 26 грудня 1991 року визнано право власності на житловий будинок по АДРЕСА_5 , за ОСОБА_11 , ОСОБА_18 , головою робітничого двору, якого являється ОСОБА_11 .

Згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 10 лютого 1992 року, житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_5 , належить ОСОБА_11 .

Згідно рішення Кременецького місцевого суду Тернопільської області від 21 квітня 2003 року шлюб між ОСОБА_18 та ОСОБА_11 розірвано.

Згідно ухвали суду Кременецького району Тернопільської області від 05 вересня 2003 року затверджено мирову угоду, згідно якої ОСОБА_5 виділено кімнату по плану 1-5, житловою площею 33 кв.м., ОСОБА_18 залишилась в користуванні кімната по плану 1-4, житловою площею 21.40 кв.м., ОСОБА_11 залишилась в користуванні кімната по плану 1-6 житловою площею 13.7 кв.м. будинковолодіння, що знаходиться в АДРЕСА_5 .

Згідно рішення Кременецького районного суду Тернопільської області виселено ОСОБА_11 з будинку по АДРЕСА_5 .

Згідно повідомлення Кременецької міської ради №2965/02-25 від 16 жовтня 2024 року, ОСОБА_9 фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_7 шляхом фактичного користування (проживання) житловим будинком, який розміщений за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з житловим будинком ОСОБА_9 користувалась земельними ділянками для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за цією ж адресою площею 0.25 га та для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0.42 га за адресою: с.Білокриниця Кременецького району Тернопільської області.

Згідно витягів про осіб, місце проживання яких зареєстровано або було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_6 , в періоди з 14 квітня 1991 року по 15 квітня 1991 року, з 25 грудня 1991 року по 26 грудня 1991 року, з 07 жовтня 2012 року по 08 жовтня 2012 року, з 24 жовтня 2015 року по 25 жовтня 2015 року були зареєстровані: ОСОБА_11 та ОСОБА_18 . В період з 20 грудня 2001 року по 21 грудня 2001 року були зареєстровані: ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_18 . В період з 30 листопада 2003 року по 01 грудня 2003 були зареєстровані: ОСОБА_5 , ОСОБА_19 , ОСОБА_11 , ОСОБА_18 .

Згідно довідки Кременецького РК БТІ №382 від 07 липня 2023 року станом на 31 грудня 2012 року право власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 зареєстровано за: частина колгоспним двором, головою якого являється ОСОБА_7 , частина колгоспним двором, головою якого являється ОСОБА_20 .

Згідно довідки Кременецького РК БТІ №474 від 31 липня 2023 року станом на 31 грудня 2012 року право власності на частину нерухомого майна було зареєстровано в Кременецькому РК БТІ за реєстровим №117, у книзі №1 за колгоспним двором, головою якого був ОСОБА_7 . Адреса змінена з АДРЕСА_4 на АДРЕСА_1 . Довідка видана ОСОБА_5 та ОСОБА_4 для подання в нотаріальну контору.

21 жовтня 2024 року на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 , виданий технічній паспорт.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 грудня 2022 року спадкоємцем майна ОСОБА_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , є його дочка ОСОБА_5 . Спадщина складається з земельної ділянки площею 2.3551 га, яка розташована на території Білокриницької сільської ради Кременецького району Тернопільської області, яка належала померлому на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Реєстраційною службою Кременецького районного управління юстиції Тернопільської області 02 липня 2014 року за №23679011. Кадастровий номер земельної ділянки :01:002:0094.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09 січня 2023 року власником земельної ділянки :01:002:0094 є ОСОБА_5 .

Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі 27 грудня 2022 року Кременецькою державною нотаріальною конторою до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис: реєстрація видачі свідоцтва про право на спадщину, спадкодавець ОСОБА_11 , спадкоємець ОСОБА_5 , спадкове майно: земельна ділянка кадастровий номер :01:002:0094.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 грудня 2022 року спадкоємцем майна ОСОБА_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , є його дочка ОСОБА_5 . Спадщина складається з земельної ділянки площею 0.5630 га, яка розташована на території Білокриницької сільської ради Кременецького району Тернопільської області, яка належала померлому на підставі Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №303464705, виданого державним реєстратором Кременецької міської ради Тернопільської області 24 червня 2022 року. Кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0091.

Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі 27 грудня 2022 року Кременецькою державною нотаріальною конторою до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис: реєстрація видачі свідоцтва про право на спадщину, спадкодавець ОСОБА_11 , спадкоємець ОСОБА_5 , спадкове майно: земельна ділянка кадастровий номер :01:001:0091.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09 січня 2023 року власником земельної ділянки :01:001:0091 є ОСОБА_5 .

Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 08 жовтня 2012 року спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його син ОСОБА_11 . Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з права на земельну частку (пай) в КСП «Білокриницький» с.Білокриниця Кременецького району Тернопільської області, розміром 3.12 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), який належав померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ТР №0189957.

Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ТР №0189957 ОСОБА_7 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Білокриницький» розміром 3.12 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Згідно інформації відділу Держгеокадастру у Кременецькому районі від 17 травня 2016 року, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВТА №214749 від 03 жовтня 2012 року, 25 жовтня 2012 року на прізвище ОСОБА_11 було переоформлено сертифікат на право на земельну частку (пай) КСП «Білокриницький» в умовних кадастрових гектарах 3.12 га, вартістю 63131.58 грн серії ТР №01859957 з покійного ОСОБА_7 .

ОСОБА_11 здійснив державну реєстрацію паю за кадастровим номером :01:002:0094, площею 2.3551 га та за кадастровим номером :01:001:0091, площею 0.5630 га, що підтверджується витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-013 від 29 серпня 2013 року та № НВ-013 від 29 серпня 2013 року.

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 березня 2024 року спадкоємцем майна ОСОБА_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , є його дочка ОСОБА_5 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з частини житлового будинку АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого виконавчим комітетом Кременецької районної Ради народних депутатів Тернопільської області 14 липня 1986 року, спадкоємцем якого був його син ОСОБА_11 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав.

Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 29 березня 2024 року Кременецькою державною нотаріальною конторою до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис: реєстрація видачі свідоцтва про право на спадщину, спадкодавець ОСОБА_11 , спадкоємець ОСОБА_5 , спадкове майно житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 11 травня 2022 року, спадкодавець ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після його смерті була заведена спадкова справа 10 листопада 2015 та видано свідоцтво про право на спадщину.

Згідно дублікату свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 14 липня 1986 року частина житлового будинку з приналежними до нього допоміжними будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_4 , належить колгоспному двору, головою якого являється ОСОБА_7 .

23 березня 2022 року ОСОБА_5 звернулася до державного нотаріуса п`ятої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно відповіді ДП «Кременецьке управління з постачання та реалізації газу» №589 від 05 листопада 2024 року робочий проект газопостачання житлового будинку по АДРЕСА_4 , споживач ОСОБА_9 , було розроблено у 2004 році. Технічні умови на проектування системи газопостачання житлового будинку по АДРЕСА_4 надавалися ОСОБА_9 . Замовником технічних умов і проектної документації міг бути лише власник. Замовником розробки проекту газопостачання Будинку також виступала ОСОБА_9 .

З матеріалів спадкової справи №318/2012 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 вбачається наступне:

- 08 жовтня 2012 року ОСОБА_11 звернувся в Кременецьку державну нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкове майно складається з права на земельну частку (пай) у КСП «Білокриницький» с.Білокриниця Кременецького району Тернопільської області, розміром 3.12 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Також в заяві вказав, що крім нього інших спадкоємців за законом не має.

- з довідки №1105 від 16 вересня 2012 року вбачається, що спадкодавець ОСОБА_7 був зареєстрований з 13 липня 1976 року та постійно проживав до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 в будинку АДРЕСА_1 .

- згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 08 жовтня 2012 року спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його син ОСОБА_11 . Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з права на земельну частку (пай) в КСП «Білокриницький» с.Білокриниця Кременецького району Тернопільської області, розміром 3.12 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), який належав померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ТР №0189957.

З матеріалів спадкової справи №297/2015 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_11 вбачається, що:

- ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_11 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_11 від 10 листопада 2015 року);

- 10 листопада 2015 року ОСОБА_5 звернулася в Кременецьку державну нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спадкове майно складається з 27/100 частини житлового будинку АДРЕСА_5 ; права на земельну частку (пай) у КСП «Білокриницький» с.Білокриниця Кременецького району Тернопільської області; грошові вклади.

- з довідки №1763 від 24 листопада 2015 року вбачається, що спадкодавець ОСОБА_11 був зареєстрований з 26 лютого 1986 року та постійно проживав до дня смерті в будинку АДРЕСА_5 .

- згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 01 липня 2016 року спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , є його дочка ОСОБА_5 . Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з 27/100 частини житлового будинку АДРЕСА_5 .

- 27 грудня 2022 року ОСОБА_18 , що діє від імені ОСОБА_5 , звернулася в Кременецьку державну нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 2.3551 га та земельної ділянки площею 0.5630 га, які розташовані на території Білокриницької сільської ради Кременецького району Тернопільської області.

- 27 грудня 2022 року були видані два свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 2.3551 га, кадастровий номер :01:002:0094 та на земельну ділянку площею 0.5630 га, кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0091, що розташовані на території Білокриницької сільської ради Кременецького району Тернопільської області.

- 29 березня 2024 року ОСОБА_18 , що діє від імені ОСОБА_5 , звернулася в Кременецьку державну нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на спадкове майно, яке складається з частини житлового будинку АДРЕСА_1 .

- 29 березня 2024 року ОСОБА_5 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на частину житлового будинку АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого виконавчим комітетом Кременецької районної Ради народних депутатів Тернопільської області 14 липня 1986 року, спадкоємцем якого був його син ОСОБА_11 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав.

З матеріалів спадкової справи №48/2022 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 вбачається, що:

- 04 квітня 2022 року ОСОБА_5 звернулася до державного нотаріуса п`ятої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_9 на все майно, що належало померлій.

- згідно заповіту від 20 вересня 2017 року ОСОБА_9 заповіла все належне їй майно ОСОБА_4 .

- згідно витягу про осіб, які були зареєстровані з 03 лютого 2022 року по 03 лютого 2022 року в АДРЕСА_1 була зареєстрована лише ОСОБА_9 .

- 25 вересня 2024 року ОСОБА_4 подала заяву про прийняття спадщини;

- 12 серпня 2024 року рішенням Кременецького районного суду №601/1310/24 від 12 серпня 2024 року ОСОБА_4 надано додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9 ;

- 01 жовтня 2024 року ОСОБА_4 видані свідоцтва про право на спадщину на дві земельні ділянки №:01:002:0093 та №:01:001:0090.

Згідно досліджених в судовому засіданні матеріалів по посвідченню договорів купівлі-продажу №340 від 21 березня 2023 року та №341 від 21 березня 2023 року вбачається, що 21 березня 2023 були укладені два договори купівлі-продажу №340 та №341, згідно яких ОСОБА_5 продала, а ОСОБА_6 придбав земельні ділянки №:01:002:0094, №:01:001:0091.

Допитана в судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_21 , яка була сусідкою ОСОБА_9 , пояснила, що ОСОБА_7 проживав разом із своєю другою дружиною ОСОБА_9 , яка виростила дівчинку, як свою рідну дитину. У 2001 році помер ОСОБА_7 . На час його смерті син ОСОБА_22 проживав за іншою адресою.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_11 при поданні заяви про прийняття спадщини вказав, що він є єдиним спадкоємцем, тобто свідомо та умисно не повідомив нотаріусу про дружину померлого (яка на той час проживала) та про свою сестру - позивачку, внаслідок чого одноосібно за собою оформив право на спадкове майно, яке в подальшому було успадковане його дочкою та частково відчужене третій особі. Суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_11 були недобросовісними, не відповідали стандарту поведінки, яка притаманна сім`ї та суперечать моральним засадам суспільства, вони були спрямовані виключно на заволодіння спадковим майном, яке залишилось за померлим батьком. Суд вважав, що законним спадкоємцем майна ОСОБА_7 була його дружина ОСОБА_9 , яка прийняла спадщину шляхом вступу в управління майном.

Колегія суддів з таким рішенням суду погоджується.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно статті 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі.

У постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі № 6-692цс16 вказано, що «відповідно до частини першої статті 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі (частина друга статті 1278 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 1279 ЦК України спадкоємці, які разом із спадкодавцем були співвласниками майна, мають переважне право перед іншими спадкоємцями на виділ їм у натурі цього майна в межах їхньої частки у спадщині, якщо це не порушує інтересів інших спадкоємців, що мають істотне значення. Вирішуючи спори про поділ спадщини та визнання права власності на спадкове майно, суди встановлюють належне спадкодавцю на час його смерті майно, яке входить до складу спадщини, а також з`ясовують чи не порушуються права та інтереси всіх спадкоємців, які мають право на спадщину».

Тлумачення статті 1278 ЦК України свідчить, що якщо спадкодавець склав заповіт і в ньому не зазначив частки спадкоємців, вони вважаються рівними. Навпаки, якщо заповідач розподілив спадщину між спадкоємцями в нерівних частках, то кожний має право саме на ту частку, яку вказав спадкодавець. За відсутності заповіту частки кожного спадкоємця в спадщині визнаються рівними. Відступ від цього принципу можливий за домовленістю спадкоємців між собою (стаття 1267 ЦК України). Спадщина належить спадкоємцям, які прийняли її на праві спільної часткової власності (частина четверта статті 355 ЦК України), а тому при її поділі застосовуються правила передбачені в главі 26 ЦК України, які регулюють відносини спільної часткової власності. Якщо згоди про поділ спадщини досягти не вдалося, то поділ провадиться в судовому порядку відповідно до часток, які належать кожному із спадкоємців за законом або за заповітом. Вирішення судового спору щодо поділу спадкового майна не залежить від отримання спадкоємцями свідоцтва про право на спадщину.

Такого ж висновку також дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 22 січня 2020 року у справі №243/6275/16-ц.

З наведеного вище слід дійти висновку, що поділ спадкового майна можливо здійснити лише у разі згоди спадкоємців щодо його поділу, а у випадку неможливості дійти такої згоди в судовому порядку відповідно до часток, які належать кожному зі спадкоємців, в даному випадку за законом.

Відповідно до ст.524 ЦК УРСР 1963 року спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ч.1 ст.529 ЦК УРСР ).

Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким згідно ст.525 цього Кодексу є день смерті спадкодавця.

За змістом частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, як у разі подання ним у шестимісячний строк відповідної заяви до державної нотаріальної контори, так і в разі фактичного його вступу в управління або володіння спадковим майном, що означає можливість спадкоємця мати майно у своєму віданні, вчинення ним відповідних дій стосовно зазначеного майна до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини.

Згідно ст.535 ЦК УРСР неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і

утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту,

не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при

спадкоємстві за законом (обов`язкова частка).

Як вбачається з матеріалів справи та належним чином встановлено судом першої інстанції, дружина померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (на час дії ЦК УРСР) ОСОБА_7 ОСОБА_9 , як спадкоємець за законом першої черги, прийняла спадщину в належний спосіб, вступивши в управління спадковим майном, оскільки на час його смерті проживала разом з ним, залишилась проживати будинку і надалі. Вона також утримувала будинок, дбала про нього та виконувала обов`язки власника майна, що підтверджується матеріалами справи, а також показаннями свідка ОСОБА_21 , згідно з якими на час смерті ОСОБА_7 з ним проживала лише його дружина ОСОБА_9 , а син померлого ОСОБА_11 проживав за іншою адресою.

20 вересня 2017 року ОСОБА_9 склала в користь позивачки ОСОБА_4 заповіт, згідно якого все належне їй майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, та все те, що ще буде належати їй на час смерті, а також належні їй майнові права та обов`язки на час смерті заповіла позивачці.

Після її смерті відкрилася спадщина, яка складалась із права на земельну частку (пай), яке вона успадкувала після смерті свого чоловіка; частини житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 (+=) та двох земельних ділянок, а саме земельної ділянки за кадастровим № 010020093 площею 2.36 га та земельної ділянки за кадастровим № 010010090 площею 0.56 га, що розташовані на території колишньої Білокриницької сільської ради, а теперішньої Кременецької міської ради.

На час смерті ОСОБА_9 була зареєстрована та проживала одна, інших зареєстрованих осіб у цьому житловому приміщенні на час відкриття спадщини не було, що підтверджується витягами про осіб, місце проживання яких зареєстровано в АДРЕСА_1 .

Рішенням Кременецького районного суду №601/1310/24 від 12 серпня 2024 року визначено ОСОБА_4 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно дослідженої в судовому засіданні спадкової справи №318/2012 встановлено, що 08 жовтня 2012 року до нотаріальної контори після смерті ОСОБА_7 про прийняття спадщини звернувся син померлого ОСОБА_11 , який вказав, що інших спадкоємців немає. ОСОБА_11 було видане свідоцтво про право на спадщину на право на земельну частку (пай) в КСП «Білокриницький» в с.Білокриниця розміром 3.12 га. У спадковій справі наявна лише довідка Білокриницької сільської ради Кременецького району №1105 від 16.09.2012 року про те, що ОСОБА_7 проживав до дня смерті по АДРЕСА_1 .

Сам же ОСОБА_11 з 26 лютого 1986 року був зареєстрований та проживав до дня смерті за іншою адресою в АДРЕСА_5 (довідка Білокриницької сільської ради №1763 від 04 листопада 2015 року).

Відповідно до витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-013 ОСОБА_11 здійснив державну реєстрацію земельної частки (паю) за кадастровим № :01:002:0094, дата державної реєстрації 29 серпня 2013 року.

Відповідно до витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-013 ОСОБА_11 здійснив державну реєстрацію земельної частки (паю) за кадастровим № :01:001:0091, дата державної реєстрації 29 серпня 2013 року.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що ОСОБА_11 прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_7 з порушенням вимог статей 529 , 548, 549 ЦК УРСР, оскільки на час смерті батька він проживав за іншою адресою і докази про те, що померлий ОСОБА_11 у 2001 році вступив в управління спадковим, а тому прийняв спадщину, - відсутні. Тобто, нотаріусом всупереч п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року №18/5 дана підстава належним чином не з`ясована та не підтверджена, а отже процедура спадкування була здійснена з порушенням закону.

Крім того, суд також вірно встановив, що ОСОБА_11 при поданні заяви про прийняття спадщини вказав, що він є єдиним спадкоємцем. При здійсненні своїх спадкових прав він свідомо та умисно не повідомив нотаріусу про дружину померлого (яка на той час проживала) та про свою сестру - позивачку, внаслідок чого одноосібно за собою оформив право на спадкове майно, яке в подальшому було успадковане його дочкою та частково відчужене третій особі. Дії ОСОБА_11 були недобросовісними, не відповідали стандарту поведінки, яка притаманна сім`ї та суперечать моральним засадам суспільства, вони були спрямовані виключно на заволодіння спадковим майном, яке залишилось за померлим батьком.

Таким чином, законним спадкоємцем майна ОСОБА_7 була його дружина ОСОБА_9 , яка прийняла спадщину шляхом вступу в управління майном, та заповіла усе своє майно позивачці, що належним чином підтверджено в судовому засіданні.

Невчинення ОСОБА_9 дій щодо приватизації успадкованого земельного паю не позбавляло її права на вказане спадкове майно та не спростовує порушення процедури спадкування, здійсненої ОСОБА_11 .

Що стосується посилання в апеляційній скарзі на неналежний спосіб захисту, оскільки апелянт є добросовісним набувачем, то колегія суддів зазначає наступне.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18) зроблено висновки про те, що можливість власника реалізувати його право витребувати майно від добросовісного набувача згідно зі статтею 388 ЦК України залежить від того, на якій підставі добросовісний набувач набув це майно у власність, а у разі набуття його за оплатним договором також від того, як саме майно вибуло з володіння власника чи особи, якій власник це майно передав у володіння. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках (частина третя статті 388 ЦК України). Коло підстав, за яких власник має право витребувати майно від добросовісного набувача, є вичерпним (частини перша третя статті 388 ЦК України). Задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача.

Таким чином, колегія суддів вважає вірним висновок суду про те, що витребування майна на користь законного власника від останнього набувача, який набув майно за оплатними договорами в особи, яка не мала права їх відчужувати, - ОСОБА_5 , переслідує легітимну мету та є необхідним у демократичному суспільстві, враховуючи встановлений факт відчуження спірного майна без волевиявлення власниці ОСОБА_4 .

Колегія суддів вважає за необхідне також звернути увагу на правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі №209/3085/20, згідно з яким, коли особа звернулася до суду за захистом її порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або інтересу, а суд позов задовольнив, виконання його рішення має настільки, наскільки це можливо, відновити стан позивача, який існував до порушення його права та інтересу, чи не допустити таке порушення. Судове рішення не має породжувати стан невизначеності у відносинах позивача з відповідачем і вимагати від них подальшого вчинення узгоджених дій для вичерпання конфлікту.

Крім того, спосіб захисту права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі №522/1528/15-ц (пункт 58)).

З огляду на наведене вище, доводи апеляційної скарги про те, що оскільки ОСОБА_9 успадкувала лише права на земельну частку (пай) в КСП «Білокриницький» с.Білокриниця Кременецького району Тернопільської області, розміром 3.12 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), і за ОСОБА_7 та ОСОБА_9 ніколи не було зареєстровано право власності на земельні ділянки, які були набуті за договорами купівлі-продажу ОСОБА_6 , а тому у неї відсутнє право витребовувати сформовані земельні ділянки з кадастровими номерами, присвоєні їм під час державної реєстрації ОСОБА_11 , не свідчать про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення суду.

Також є необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно відмовив у застосуванні строку позовної давності, оскільки, як вірно встановлено судом першої інстанції, про існування заповіту, складеного ОСОБА_9 , позивачка дізналась 09 квітня 2024 року, що встановлено в рішенні Кременецького районного суду №601/1310/24 від 12 серпня 2024 року, яким ОСОБА_4 надано додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9 . Рішення суду набрало законної сили, після чого 25 вересня 2024 року ОСОБА_4 звернулась до Кременецької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9 .

При цьому суд вірно послався на постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі №385/321/20 (провадження № 61-9916сво21), згідно з якою факт видачі спадкоємцю свідоцтва про право власності в порядку спадкування на спадкове майно, право на яке має інший спадкоємець, або видача свідоцтва особі, яка не має прав на спадщину, доводить порушення прав та інтересів особи і саме тому перебіг позовної давності необхідно пов`язувати із фактом видачі свідоцтва про право на спадщину другому із спадкоємців (чи особі, яка не є спадкоємцем), а у разі якщо особа, права та інтереси якої порушені видачою такого свідоцтва, доведе, що про існування такого свідоцтва, яким порушуються його права, йому стало відомо пізніше, то перебіг позовної давності варто пов`язувати саме з таким моментом.

Посилання апелянта на правовий висновок, викладений у постанові КЦС ВС від 02 червня 2025 року у справі №201/2056/22 не є релевантним, оскільки у ньому вирішувались питання щодо кредитних правовідносин, а обставини, встановлені у вказаній постанові, відрізняються від даної справи.

Більше того, у вказаній постанові ВС також зазначено і про те, що за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Отже, за загальним правилом, початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Також колегія суддів зазначає, що оскаржуване рішення в частині визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 березня 2024 року, видане ОСОБА_5 на 1/2 частину житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , та визнання за ОСОБА_4 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , права власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку, жодним чином не стосується прав апелянта ОСОБА_6 .

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд апеляційної інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст.374, 375, 367, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 07 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.З. Костів

Судді: Б. О. Гірський

М. В. Хома