ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 грудня 2025 року

м. Харків

справа № 638/16079/25

провадження № 22-ц/818/5400/25

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Тичкової О.Ю.

суддів: Маміної О.В., Яцини В.Б.

за участі секретаря судового засідання Волобуєва О.О.

учасників справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Палєва Олена Миколаївна

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Харкова цивільну справу апеляційною скаргою Біленького Дениса Владиславовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2025 року у складі судді Гребенюка В.В.,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов позов ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 , від 09.12.2024, зареєстрованого в реєстрі за №1505, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Палєвою О. М.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що позивач є спадкоємицею ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Остання була власницею вищевказаної квартири та здійснила її продаж за названим договором. Під час укладення спірного договору ОСОБА_3 за станом здоров`я не могла повністю і адекватно сприймати та в повному обсязі розуміти зміст документів, значення своїх вчинків, керувати ними, адекватно сприймати обставини, відповідати на питання і самостійно приймати рішення. За вказаних обставин позивач вважає означений договір недійсним, і таким, що порушує її права, позаяк, його укладення виключило з спадщини на яку вона має право вищенаведену квартиру, це і зумовило звернення до суду.

18.09.2025 представником позивача подано заяву про забезпечення позову в якій просив накласти арешт на зазначену вище квартиру шляхом заборони нею розпоряджатися, щоб уникнути неможливості виконання рішення та, відповідно, ефективного захисту прав позивача.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2025 року повернуто заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 .

Ухвалі мотивована тим, що з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 , проживає в Російській Федерації, подала заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , але даних, що вона увійшла до кола осіб, які успадкували майно померлої матеріали справи не містять, як не містить справа і копії спірного договору Крім того, відсутня інформація про наявність у позивача на території України майна, вартість, якого співмірна з можливими збитками відповідача у разі застосування заходу забезпечення позову.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скарга в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення скасувати та ухвалите нове, яким задовільнити заяву про забезпечення позову, накласти арешт шляхом заборони розпорядження спірним майном

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим що, позивач є рідною сестрою померлою ОСОБА_3 , тому має законні підстави для спадкування відповідно до ст. 1258-1265 ЦК України. Зазначив, що в заяві про забезпечення позову позивачем зазначено, що внаслідок накладення арешту на майно шляхом заборони розпорядження даною квартирою, відповідач не понесе будь-яких негативних наслідків. Судом проігноровано обставини направлення на адресу суду разом із позовною заявою клопотання про витребування доказів спірного договору. Суд протиправно та необґрунтовано поклав на позивача надмірний тягар доказування.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що з копії листа приватного нотаріуса Палєвої О.М. від 05.05.2025, наявного в матеріалах справи, вбачається, що позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає в Російській Федерації, подала заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , але даних, що вона увійшла до кола осіб, які успадкували майно померлої матеріали справи не містять, як не містить справа і копії спірного договору (а.с. 27).

Відповідно до частини першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктами 1 та 4 частиною першою статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Згідно частини першої ст. 151 ЦПК України Заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адресу електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно частини десятої ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, а також у разі подання заяви особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до частини першої статті 154 ЦПК України метою зустрічного забезпечення є забезпечення відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

Отже, на відміну від забезпечення позову, метою якого є захист інтересів позивача, зустрічне забезпечення направлено, перш за все, на захист інтересів відповідача.

Згідно частини третьої статті 154 ЦПК України Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Відповідно до частини четвертої статті 154 ЦПК України зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом: надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів; вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову.

Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову (частина п?ята статті 154 ЦПК України).

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд дійшов правильного висновку що, оскільки заявник не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України, застосування зустрічного забезпечення у дійсній справі є обов`зковим.

Посилання апелянта на те, що невжиття заходів зустрічного забезпечення не порушить майнові права відповідачів, є безпідставними, так як з урахуванням вимог частини третьої статті 154 ЦПК України вжиття заходів зустрічного забезпечення є не диспозитивним правом суду, а його обов?язком незалежно від майнового стану відповідачів.

Таким чином доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384, ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Біленького Дениса Владиславовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 грудня 2025 року.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді О.В.Маміна

В.Б. Яцина