У Х В А Л А

23 грудня 2025 року м. Київ

Справа № 753/22374/24

Провадження № 22-з/824/1182/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

сторони: позивач Товариство з обмеженою відповідальністю

«Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадженнями за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи заяву представника ОСОБА_1 адвоката Мартинюк Марії Русланівни про ухвалення додаткового рішення в частині витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану адвокатом Мартинюк Марією Русланівною, на рішення заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 лютого 2025 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Пінг Понг», яке змінило назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС»до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2025 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним.

Позов мотивований тим, що між ТзОВ «Мілоан», правонаступником якого відповідно до Договору факторингу № 1/15 від 24 січня 2022 року є ТОВ «Фінансова компанія» «Пінг Понг», 22 березня 2021 року був укладений Договір про споживчий кредит № 103492770, за умовами якого ТзОВ «Мілоан» надало ОСОБА_1 кредит в сумі 6 500 грн. 00 коп. строком на 30 днів до 21 квітня 2021 року на споживчі потреби зі сплатою відсотків - 365% річних, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів.

Позивач виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі, проте відповідач не належним чином виконує умови договору, й станом на 08 липня 2021 року загальна заборгованість відповідача перед кредитною установою за кредитним договором становить 27 950 грн. 00 коп., й яка була передана ТОВ «Мілоан» відповідно до Договору факторингу № 1/15 від 24 січня 2022 року щодо заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Мілоан», й складається із таких складових: 6 500 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 21 450 грн. 00 коп. - заборгованість за відсотками.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 29 листопада 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26 лютого 2025 року позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія» «Пінг Понг», що є правонаступнком ТОВ «Мілоан», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ТОВ «Фінансова компанія» «Пінг Понг», код 27 950 грн. 00 коп. - заборгованості за кредитним договором, 2 422 грн. 40 коп. - судового збору, 5 000 грн. 00 коп. - витрат на правову допомогу, а всього - 35 372 (тридцять п`ять тисяч триста сімдесят дві) грн. 40 (сорок) коп.

Не погоджуючись з рішенням суду представник ОСОБА_1 - адвокат Мартинюк М.Р. подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права та суд неповно з`ясував та встановив обставини справи, просила скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково а саме в частині стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 8 450,00 грн, з яких: 6 500,00 грн - заборгованість за тілом кредиту та 1 950,00 грн заборгованість за відсотками. У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 14 серпня 2025 року Апеляційну скаргу ОСОБА_1 подану адвокатом Мартинюк М.Р.- задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 лютого 2025 року - скасувати і ухвалити нове судове рішення яким позов задовольнити частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ТОВ «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС» заборгованість за кредитним договором у сумі 8 450,00 грн.

Стягнуто з ТОВ «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС», на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 1 799,87 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ТОВ «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС», код ЄДРПОУ - 43657029 витрати на правову допомогу у сумі 2720,70 грн.

22 серпня 2025 року до Київського апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Мартинюк М.Р.про ухвалення додаткового рішення у справі, яким просить стягнути з ТОВ «ФК «Солвентіс» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для ухвалення додаткового судового рішення та для залишення заяви без розгляду з огляду на наступне.

Суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті (частина третя статті 259 ЦПК України).

Частиною першою статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч. 1 ст. 246 ЦПК України).

Статтею 126 ЦПК України передбачено що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

З аналізу положень норм процесуального законодавства вбачається, що норма ч. 8 ст. 141 ЦПК України встановлює загальне правило можливості подання доказів з приводу судових витрат або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Натомість положення ч. 1 ст. 246 ЦПК України є спеціальною нормою по відношенню до вищевказаною, та встановлюють не тільки можливість подання таких доказів, але й процедуру та вимоги до такої процесуальної дії, зокрема обов`язок доведення наявності поважних причин, які унеможливили стороні подання таких доказів до закінчення судових дебатів.

У постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 161/5317/18 містяться висновки про те, що аналіз норм статей 126, 137, 141 ЦПК України вказує на те, що умовами вирішення питання про розподіл судових витрат (крім судового збору), є подання стороною відповідної заяви (усної чи письмової) до закінчення судових дебатів у справі, а також подання відповідних доказів про понесені витрати у строки, визначені процесуальним законом. Неподання чи не заявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, тобто крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів на підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду. Водночас потрібно розрізняти наслідки своєчасного неподання заяви про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, та доказів на підтвердження їх розміру, та загальні правила розподілу судових витрат за результатами розгляду справи.

У постановах Верховного Суду від 10 січня 2024 року у справі № 285/5547/21, від 15 листопада 2024 року у справі № 756/12382/19 зазначено, що у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин неподання відповідних доказів суду до закінчення судових дебатів у справі. У разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє у задоволенні заяви про стягнення судових витрат.

Так, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга статті 2 ЦПК України).

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

Отже, з урахуванням вищевказаної правової позиції Верховного Суду та наведених процесуальних норм, колегія суддів зазначає, що в разі неподання доказів понесення витрат на правничу допомогу у визначений законом строк, сторона має обґрунтувати, які поважні причини не дозволили їй подати такі докази до закінчення розгляду справи.

Зі змісту поданої представником позивача заяви про ухвалення додаткової постанови у цій справі вбачається, що вона не містить обґрунтування поважності причин неподання представником ОСОБА_1 та її представник Мартинюк М.Р. доказів, що підтверджують розмір судових витрат на правничу допомогу до закінчення судових дебатів у справі, або зазначити про намір стягнути такі витрати у поданій апеляційній скарзі.

Також ОСОБА_1 та її представник не звертався до суду з окремою заявою про зазначення поважних причин неподання стороною позивача доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу до ухвалення постанови.

Жодних обставин, які б завадили стороні позивача вчасно подати докази понесення ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу на стадії апеляційного розгляду матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За змістом ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Ураховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що подавши заяву про ухвалення додаткової постанови у цій справі щодо вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу представник позивача не обґрунтував причини неможливості подання відповідних доказів на підтвердження понесення таких судових витрат до ухвалення судового рішення у справі, водночас звернувся із заявою про ухвалення додаткового судового рішення пропустивши строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, тому наявні підстави для відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 , поданої представником Мартнюк М.Р. про ухвалення додаткової постанови щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу у справі, що відповідає положенням статтей 141, 246 ЦПК України, оскільки зміст заяви не містить обґрунтування поважних причин неподання стороною позивача доказів, що підтверджують розмір судових витрат до ухвалення рішення у справі.

Керуючись статтями 141, 246, 268, 270, 389 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Мартинюк Марії Русланівни, про ухвалення додаткової постанови - відмовити.

Відмовити ОСОБА_1 в ухваленні додаткової постанови.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А. М. Стрижеус

Судді: Л. Д. Поливач

О. І. Шкоріна