Справа № 693/1837/25
Провадження № 2-о/693/79/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18.12.2025р. м. Жашків

Жашківський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Коцюбинської Ю.Д.,

за участі секретаря судового засідання - Олійник С.І.,

представника заявника адвоката Шквири С.В.,

представника заінтересованої особи Поправки В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жашків в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Центрально південне міжрегіональне управління Державної міграційної служби України в особі Жашківського сектору Центрального південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби України,

УСТАНОВИВ:

До Жашківського районного суду Черкаської області звернувся ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Центрально південне міжрегіональне управління Державної міграційної служби України в особі Жашківського сектору Центрального південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби України.

В обґрунтування заяви заявник вказав, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дружківка Донецької області.

Його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Батьки заявника розлучилися, коли йому було близько двох років. ОСОБА_1 виховував батько, ОСОБА_2 .

У 1989 році заявник закінчив школу в м. Лисичанськ, де отримав свідоцтво про дев`ятирічну освіту.

У віці 16 років ОСОБА_1 отримав паспорт громадянина УРСР (1990 рік). А в 1992 році призваний з м. Лисичанськ Донецької області до лав Збройних сил України. Навчальну підготовку проходив у м. Миколаїв, а саму службу в військові частині НОМЕР_1 АДРЕСА_1 .

Так як у вересні місяці 1992 року заявник був призваний для проходження військової служби, паспорт громадянина України він не встиг отримати (паперовий синього кольору), а в паспорті громадянина УРСР (паперовий червоного кольору) були здійснені виправлення, які призвели до його недійсності, і при оформленні військового квитка паспорт був вилучений.

Військовий квиток ОСОБА_1 був втрачений при розформуванні частини, де останній проходив службу.

На день звернення до суду заявник не має ні паспорта громадянина України, ні військового квитка.

Проживаючи на даний час у м. Жашків Уманського району Черкаської області, ОСОБА_1 звернувся до працівників Жашківського сектору Центрального південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби з заявою про видачу останньому паспорта громадянина України. Але йому було повідомлено, що необхідно надати документи, які б підтвердили його проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

На день звернення до суду з заявою заявник отримати будь-які відомості з цього місця проживання в період з 19901992 роки, а саме м. Лисичанськ Донецької області неможливо, так як з серпня 2022 року місто перебуває під окупацією Росії.

У зв`язку з вищевикладеним заявник звернувся до суду та просив встановити юридичний факт, а саме: факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

05.12.2025 року від заявника ОСОБА_1 до Жашківського районного суду Черкаської області надійшла заява з проханням терміново розглянути справу про встановлення факту, що має юридичне значення, так як він має намір вступити до лав Збройних сил України та виконувати свій обов`язок із захисту України.

Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 08.12.2025 року прийнято заяву до розгляді та відкрито провадження у справі.

10.12.2025 року до Жашківського районного суду Черкаської області від завідуючого Жашківського сектору ЦПМУ ДМС Поправки Віктора надійшло пояснення. В обґрунтування пояснення вказав, що при зверненні заявника до територіального підрозділу ЦПМУ ДМС з питання видачі паспорта громадянина України йому необхідно надати, зокрема, судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24.08.1991 або факту його проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13.11.1991 або судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 батьків (одного з них) особи або іншого законного представника, з яким особа в неповнолітньому віці постійно проживала на території України, або факту їх проживання в Україні за станом на 13.11.1991.

Однак, абзацом 1 частини 1 статті 10 Закону № 5492-VI визначено, що у разі якщо інформація про особу вноситься до Реєстру вперше, проводиться ідентифікація особи, після завершення якої автоматично формується унікальний номер запису в Реєстр та фіксуються час, дата та відомості про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі). Унікальний номер запису в Реєстрі є незмінним. Якщо особу не буде ідентифіковано, проводиться процедура встановлення особи, строк якої не перевищує двох місяців. У разі неможливості встановити особу протягом зазначеного строку особа встановлюється за рішенням суду про встановлення факту, що має юридичне значення, для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України.

21.11.2025 ОСОБА_1 звернувся до Жашківського сектору із заявою (вх. № 183/7116.1-25) про видачу паспорта громадянина України вперше та надав оригінал свідоцтва про народження та пояснення. Станом на 10.12.2025 тривають перевірки, щодо ідентифікації особи та належності його до громадянства України.

Зі змісту наданих відповідей на запити встановлено, що інформація про реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання та документування заявника паспортом громадянина України зразка 1994 року та паспортом громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відсутня. При цьому, з родичами не спілкується та зв`язку з ними заявник не має, що виключає можливість встановити його особу в позасудовому порядку згідно із Порядком оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302. Таким чином, з інформації, якою володіє Жашківський сектор - не дає можливості ідентифікувати особу заявника, отримати інформацію про раніше виданий паспорт та підтвердити належність до громадянства України.

В процесі перевірки бралася до уваги вся інформація, яку повідомив заявник, а саме: ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Дружківка Донецької області (копія свідоцтва додавалась заявником). Мати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батько - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .. Матір свою не знав, оскільки вона залишила його відразу після народження в пологовому будинку. Проживав та виховувався разом з батьком ОСОБА_2 та бабусею, ОСОБА_4 (матір ОСОБА_2 ) в будинку бабусі, який знаходився в с. Іллінка Єнакіївського (Мар`їнського) району Донецької області. Оскільки в с. Іллінка не було садочка, у віці 3 років, батько віддав ОСОБА_5 до садочка, який знаходився в селищі Ольховатка Єнакіївського (Горлівського) району Донецької області. У віці 6 років пішов до нульового класу школи № 40 селища Ольховатка Єнакіївського (Горлівського) району Донецької області. У 1982 році ОСОБА_1 разом з батьком переїхав до смт. Псебай Мостовського району Краснодарського краю, СРСР, оскільки батько влаштувався там на роботу. У перший клас пішов до школи, яка знаходилася в цьому селищі міського типу. У 1984 році вони повернулися до с. Іллінка Єнакіївського (Горлівського) району Донецької області та придбали там будинок. Там проживали декілька місяців, потім переїхали до м. Слов`янська Донецької області. У віці 10 років навчався в школі № 13 в м. Слов`янськ Донецької області. У 1989 році переїхали до м. Лисичанськ Луганської області оскільки батько знайшов там роботу. Заявник закінчив 9 класів школи № 12 в м. Лисичанськ Луганської області.

ОСОБА_4 (бабуся) продала свій будинок в с. Іллінка Єнакіївського (Горлівського) району Донецької області та переїхала жити на свою батьківщину в с. Дробишеве Краснолиманського (Краматорського) району Донецької області, куди пізніше приїхали жити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Після закінчення школи ОСОБА_1 більше ніде не навчався. Працював різноробочим на фермі в с. Дробишеве Краснолиманського (Краматорського) району Донецької області. У 1991 році ОСОБА_1 отримав паспорт громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року. У 1992 році був призваний в армію Краснолиманським РВК. У 1994 році, після служби в армії, повернувся додому в с. Дробишеве Лиманського району Донецької області в будинок ОСОБА_4 . З 1995 по 2018 роки заявник відбував покарання у різних виправних колоніях. Після звільнення з місць позбавлення волі працював різноробочим в різних містах: АДРЕСА_2 . З 2019 по квітень 2022 року проживав в с. Покровське Бахмутського району Донецької області разом зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Наприкінці квітня 2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_6 евакуйовано до центру для переселенців, який розташований у м. Дніпро, та за декілька днів перевезено до м. Вінниця, потім - до м. Христинівка Черкаської області. Співмешканка ОСОБА_1 залишилася проживати в м. Христинівка Черкаської області, а ОСОБА_1 переїхав до м. Жашків Черкаської області.

3 листопада 2025 року по теперішній час проживає по АДРЕСА_3 .

Перевіркою було встановлено, що ОСОБА_1 : 11.06.1996 Військовим судом Дніпропетровського гарнізону засуджено за п. «А» статті 241 КК України 1960 року до 3 років позбавлення волі, початок строку з 05.02.1996. Вирок набрав законної сили 19.07.1996.

Вибув 07.12.1996 з Криворізького СІЗО Дніпропетровської області (№2) до Маневицької ВК Волинської області (№ 42). Прибув 09.08.1996 до Маневицької ВК Волинської області (№ 42). Звільнено 03.09.1998 з Маневицької ВК Волинської області (№ 42) за постановою Маневицького районного суду Волинської області від 02.09.1998 на підставі статті 6 Закону України «Про амністію» від 24.07.1998, невідбутий строк покарання 5 місяців 22 дні. У відповідь на запит повідомлено, що надати документи з фотозображенням особи не є можливим, у зв`язку з тим, що архівні дані не збереглися.

16.03.1999 Попаснянським районним судом Луганської області засуджено за частиною третьою статті 81, статтею 208, статтею 42 КК України 1960 року до 3 років позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 23.03.1999. Звільненно 28.01.2002 з Перевальської ВК Луганської області (№15) у зв`язку із відбуттям строку покарання. Перевальська виправна колонія (№15) Луганської області окупована російськими військами з 2014 року.

25.09.2003 Алчевським міським судом Луганської області кримінальну справу № , порушено за статтею 395 КК України 2001 року, закрито на підставі статті 7 КПК України 1960 року; 09.11.2016 Краснолиманським міським судом Донецької області засуджено за частиною першою статті 185 КК України 2001 року до 80 годин громадських робіт. Вирок набрав законної сили 12.12.2016. Взято на облік Лиманського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Донецькій області 19.12.2016; 10.03.2017 Краснолиманським міським судом Донецької області засуджено за частиною першою 1 статті 309 КК України 2001 року до штрафу в розмірі 1020 грн. Знято з обліку Лиманського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Донецькій області від 07.05.2019 у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку: 11.04.2017 Краснолиманським міським судом Донецької області засуджено частиною першою статті 296, частиною першою статті 122, статтею 70 КК України 2001 року до 2 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі частини п`ятої статті 72 КК України 2001 року в строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 11.04.2017 до дня набрання вироком законної сили. Прибув 11.04.2017 до Бахмутської УВП Донецької області (№ 6), узятий під варту за вироком суду від 11.04.2017. Вироком Апеляційного суду Донецької області від 18.07.2017 засуджено за частиною першою статті 296, частиною першою статті 122, частиною першою статті 70, частиною четвертою статті 70 КК України 2001 року до 2 років 6 місяців позбавлення волі, штраф розмірі 1020 грн. На підставі частини третьої статті 72 КК України 2001 року покарання у вигляді штрафу виконувати самостійно. На підставі частини п`ятої статті 72 КК України 2001 року в строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 11.04.2017 до 20.06.2017. Прибув 21.09.2017 до Селидівської ВК Донецької області (№ 82) з Бахмутської УВП Донецької області (№ 6). Звільнено 22.06.2018 з Селидівської ВК Донецької області (№ 82) за ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 14.06.2018 на підставі статті 81 КК України 2001 року умовно-достроково, невідбутий строк покарання 1 рік 2 місяці 18 днів. У відповідь на запит повідомлено, що надати документ з фотозображенням особи не є можливим, у зв`язку з окупацією державнії установи «Селидівська виправна колонія (№82)» Російською Федерацією.

Здійснено перевірку факту видачі свідоцтва про народження ОСОБА_1 в результаті якої згідно відомостей ВДРАЦС підтверджено повторну видачу 21.02.2023 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) НОМЕР_2 .

Однак особу заявника, ідентифікувати не вдалося так, як відсутня будь-яка підтверджуюча інформація із фотозображенням ОСОБА_1 , а також не встановлено його належність до громадянства України.

16.12.2025 року від представника заявника адвоката Шквири С.В. до Жашківського районного суду Черкаської області надійшла заява про збільшення позовних вимог та просила встановити особу заявника, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що народився м. Дружківка, Донецької області та встановити факт, який має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 24 серпня 1991 року постійно проживав в неповнолітньому віці на території України разом з батьком ОСОБА_2 .

У судовому засіданні представник заявника адвокат Шквира С.В. підтримала заяву про збільшення позовних вимог та просила заяву задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив доводи, викладені в заяві, пояснив, що паспорта громадянина України не отримував, через спосіб життя. Неодноразово судимий. Єдиний документ, який він має, це довідка про звільнення з місць позбавлення волі. На сьогодні він має намір мобілізуватися, а для цього необхідний паспорт. Просив задовольнити заяву в повному обсязі.

У судовому засіданні представник заінтересованої особи Центрально південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в особі Жашківського сектору Центрального південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби України Поправка В.В. не заперечував проти задоволення заяви.

Заявник звернувся до суду з вимогами у порядку окремого провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 вищевказаної статті, суд розглядає у порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дружківка Донецької області, актовий запис про народження № 620 від 21 серпня 1974 року (а.с.3).

Згідно із довідки про звільнення серії ДОН № 01716 частина «А» від 22.06.2018 р., ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце народження м. Дружківка Донецької області, засуджений 11.04.2017 року Краснолиманським міськрайонним судом за ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 70, ч. 5 ст. 72КК України до двох років шісти місяців позбавлення волі. Відбував покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби з 11.04.2017 по 22.06.2018. Звільнений умовно-достроково на 1 р.2 м. 18 днів на підставі ухвали суду м. Селідове від 14.06.2018 року. Прямує до місце проживання АДРЕСА_4 .

Вищевказана довідка має відмітку, що паспорт в особові справі відсутній.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно положень ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України).

За змістом п.6 ч.1, ч.2 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано Законом України «Про громадянство України», Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень.

Факт постійного проживання на території України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у тому числі станом на момент проголошення незалежності України 24.08.1991 року або на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) має юридичне значення та породжує для нього юридичні наслідки, так як встановлення вказаного факту в судовому порядку надає право подати заяву про набуття громадянства України. В іншому встановленому Закону України «Про громадянство України» порядку, підтвердити громадянство України заявник не може.

Згідно п. 1 ст. 3 ЗУ «Про громадянство України» N 2235-III від 18.01.2001 р., громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України». громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Згідно з п. 8 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає наступні документи: заяву про встановлення належності до громадянства України; фотокартки (розміром 35 х 45 мм); копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджую зазначений факт); судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Пунктом 44 Порядку визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на піших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Крім цього, статтею 8 Закону України «Про громадянство України» встановлено, що особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Таким чином, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року, який має юридичне значення.

В своїй про збільшення вимог ОСОБА_1 просить встановити особу заявника, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що народився м. Дружківка, Донецької області. Встановити факт, який має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 24 серпня 1991 року постійно проживав в неповнолітньому віці на території України разом з батьком ОСОБА_2 . Суд не вбачає підстав для відмови у задоволенні заявлених вимог, оскільки такі факти знайшли не спростовані у ході судового розгляду, і відповідно до Закону України «Про громадянство України», Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень та ст. 315 ЦПК України можуть бути встановлені судом.

Враховуючи викладене, суд вважає заяву ОСОБА_1 такою, що підлягає задоволенню, з огляду на те, що доводи, якими вона обґрунтована знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Встановлення зазначеного факту має для заявника юридичне значення, оскільки дозволить реалізувати право на набуття громадянства України та отримання паспорта громадянина України.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 268, 315, 316, 319, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Центрально південне міжрегіональне управління Державної міграційної служби України в особі Жашківського сектору Центрального південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби України, - задовольнити.

Встановити особу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що народився у м. Дружківка Донецької області.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця м. Дружківка Донецької області в неповнолітньому віці разом із батьком ОСОБА_2 на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: Ю. Д. Коцюбинська