Справа № 202/9135/25
Провадження № 2/202/5003/2025
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2025 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпра в складі головуючого судді Марченко Н.Ю., за участю секретаря судового засідання Мартинюк С.В., відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини,

У С Т А Н О В И В:

У вересні 2025 року позивач звернулася з позовом, в якому зазначила, що рішенням Індустріального районного суду міста Дніпра від 22 травня 2025 року був розірваний шлюб між нею і відповідачем, з яким мають спільну малолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дитина проживає разом з нею. З квітня 2025 року відповідач не бере участі у вихованні та утриманні дитини.

Позивач зазначає, що на цей час тимчасово у зв`язку з воєнним станом та підвищеною небезпекою перебуває з дочкою в Австрії.

Вона самостійно утримує дитину, забезпечує їй належний рівень життя, а саме проживання, навчання у школі, харчування, лікування, заняття тенісом.

Відповідач як батько має можливість сплачувати аліменти, оскільки працює та отримує доходи. Крім того, відповідач має у власності рухоме та нерухоме майно.

За цих підстав позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 15 767 гривень щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду, до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпра від 29 вересня 2025 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідачем був поданий відзив на позов, в якому він позов визнав частково в розмірі 1/4 (однієї чверті) всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, посилаючись на те, що він постійно надавав матеріальну допомогу на утримання дитини, перераховуючи грошові кошти на банківську картку, поки вона не була заблокована. Позивач перешкоджає йому спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні. Відповідачем зазначено, що твердження позивача про придбання ним автомобіля вартістю 15 000 доларів США та наявності нерухомого майна не відповідають дійсності. Крім того, зазначив, що на цей час він працює в ДП «Підприємство державної кримінальної виконавчої служби України (№ 89)». Відповідно до довідки про доходи сума його загального місячного доходу складається з окладу, який згідно зі штатним розписом становить 19 625 грн та премій, які можуть як виплачуватися, так і не виплачуватися, і залежать від результатів роботи за місяць.

З огляду на викладене, відповідач просив стягувати з нього аліменти на утримання дитини в частці від заробітку (доходу).

Позивач у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі.

В свою чергу, відповідач у судовому засіданні позов визнав частково з підстав, викладених ним у відзиві на позов. Крім того, відповідач уточнив, що єдиним місцем його роботи є ДП «Підприємство державної кримінальної виконавчої служби України (№ 89)». Вартість автомобіля у щорічній декларації зазначена в національної, а не іноземній валюті, як вказано позивачем у її позові.

Суд, з`ясувавши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав:

Судом установлено, що сторони мають малолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом із матір`ю.

Між сторонами виник спір щодо утримання дитини.

При вирішенні спору між сторонами суд керується тим, що згідно з частиною 1 статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період (ч. 1, 2 ст. 184 Сімейного кодексу України).

При цьому статтею 182 Сімейного кодексу України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви.

Суд звертає увагу, що спір щодо надання матеріальної допомоги на утримання дітей може містити незгоду між батьками як щодо самого факту сплати аліментів, так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно.

Отже, в разі спору суд має вирішити питання не лише щодо стягнення аліментів, а й визначити їх розмір.

Суд вважає, що в даному випадку звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини свідчить про наявність між сторонами спору щодо надання відповідачем матеріальної допомоги на дитину.

При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дочки, суд приймає до уваги, що відповідач працює головним інженером Державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 89)».

Згідно з довідкою про доходи загальний розмір доходу відповідача, з якого підлягають стягненню аліменти, за період з січня 2025 року до вересня 2025 року включно склав 370 979,28 грн.

Відповідач інших осіб на утриманні не має.

Отже, враховуючи матеріальний стан сторін та всі інші обставини, передбачені статтею 182 Сімейного кодексу України, суд доходить до висновку, що відповідно до положень сімейного законодавства розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дитини слід визначити в твердій грошовій сумі в розмірі 10 000 (десять тисяч) грн щомісячно, який підлягає щорічно індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову - 23 вересня 2025 року, до досягнення дитиною повноліття.

Утім, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів у більшому розмірі в сумі 15 767 грн щомісячно позивачем не доведені, оскільки відповідно до статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою тощо), які можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Тож у разі понесення додаткових витрат на дитину позивач вправі звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача таких витрат, а не стягнення аліментів у більшому розмірі.

Таким чином позовні вимоги необхідно задовольнити частково.

Підстави для стягнення з відповідача аліментів у частці від заробітку (доходу) в суду відсутні, оскільки за змістом статей 183-184 СК України спосіб стягнення аліментів (у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі) здійснюється за рішення суду, але за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд не вправі виходити за межі позовних вимог та самостійно визначати спосіб стягнення аліментів, оскільки це буде порушенням принципу диспозитивності, визначеного статтею 13 ЦПК України.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 04.07.2018 року у справі № 490/4522/16-ц.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд вважає за потрібне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору.

Керуючись ст. 258-259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 10 000 (десять тисяч) грн щомісячно, який підлягає щорічно індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше, починаючи стягнення з 23 вересня 2025 року, до досягнення дитиною повноліття.

Рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Наталія Марченко