Справа № 446/1514/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2025 м.Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Котормус Т. І.

секретар судового засідання Карпа Г.М.

Справа № 446/1514/25;

учасники справи:

позивач ТзОВ «Споживчий центр»,

представник позивача Шабатин Наталія Анатоліївна;

відповідач ОСОБА_1 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

03.07.2025 представник позивача Шабатин Н.А. через систему "Електронний суд" подала до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області позовну заяву, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором №05.08.2024-100000380 від 05.08.2024 у розмірі 11380,29 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 05.08.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №05.08.2024-100000380. Відповідно до умов договору, відповідачу надано кредит в розмірі 13000 грн. на 140 днів. Оскільки, ОСОБА_1 свої зобов`язання перед позивачем не виконує належним чином, у нього наявна заборгованість у сумі 11380,29 грн., що складається з заборгованості по неустойці, яку позивач просить стягнути з відповідача та судові витрати по справі.

Ухвалою судді від 21.07.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін.

15.09.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач щодо позову заперечив повністю, вважаючи вимоги заяви незаконними та безпідставними, оскільки ним було повністю сплачено основну суму кредиту, комісію та проценти за користування кредитом.

29.09.2025 до суду надійшла відповідь на відзив, в якому представник позивача вказала, що на підставі змін, за договорами укладеними з 24.01.2024, кредиторам дозволено здійснювати нарахування неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачений договором про споживчий кредит за прострочення зобов`язань, а тому позовні вимоги є підставними та обґрунтованими.

Представник позивача ТОВ «Споживчий центр» - Шабатин Н.А. в судове засідання не прибула, але подала заяву в якій просила розглянути справу у її відсутності, підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив.

У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

Суд встановив, що 05.08.2024 ОСОБА_1 та ТзОВ «Споживчий центр» уклали кредитний договір №05.08.2024-100000380 (а.с.11-25).

Відповідно до умов кредитного договору кредит надається на наступних умовах: сума кредиту: 13000,00 грн.; строком на 140 днів; процентна ставка 1 % за 1 (один) день користування, термін повернення 22.12.2024.

Згідно з листом про переказ коштів, кредитором надано, а ОСОБА_1 отримано кредитні кошти у розмірі 13000,00 грн. (а.с.10)

Таким чином, ТзОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав ОСОБА_1 , кредит у розмірі, встановленому кредитним договором №05.08.2024-100000380.

У свою чергу, відповідач ОСОБА_1 не здійснив заходи, спрямовані на визнання боргу, та частково сплатив заборгованість, яка була врахована при розрахунку заборгованості, що підтверджено розрахунком заборгованості за договором.

Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань станом на 22.12.2024 у відповідача утворилася заборгованість за договором в сумі 11380,29 грн., що складається із заборгованості по неустойці за кожен день невиконання неналежного виконання кожного окремого зобов`язання.

Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України про зобов`язання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України "Кредит".

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

А згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Частиною 1 ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з п. 13 Заявки кредитного договору №05.08.2024-100000380 від 05.08.2024 сторони погодили неустойку: 130 грн. за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання.

Однак, відповідно до положень п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

З огляду на положення норми пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України відповідач як позичальник звільнений від обов`язку сплати на користь кредитодавця ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» неустойки (штрафу, пені) за прострочення нею виконання грошового зобов`язання за Кредитним договором, оскільки на час укладення та дії Кредитного договору, а також розгляду справи у суді та ухвалення у ній рішення в Україні діяв та продовжує діяти воєнний стан. Зазначена норма залишається чинною і підлягає застосуванню до спірних правовідносини.

За наведених обставин, аргументи сторони позивача про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» неустойки у сумі 11380,29 суд вважає необґрунтованими та безпідставними.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами позовних вимог, а надані ним докази є недостатніми, та не дають підстави дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмету доказування, тому позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Згідно статті 141 ЦПК України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, то сплачені позивачем при подачі позову судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України,

вирішив:

У задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити повністю.

Рішення суду складено та підписано 23.12.2025.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Відомості про сторони:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (місце знаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133 «А», ).

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ).

Суддя Т.І. Котормус