ПОСТАНОВА

Іменем України

16 грудня 2025 року м. Кропивницький

справа № 404/10584/24

провадження № 22-ц/4809/1231/25

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Єгорової С. М. (суддя-доповідач), суддів: Мурашка С. І., Чельник О. І.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Фортечного районного суду міста Кропивницького від 07 травня 2025 року у складі головуючого судді Іванової Н. Ю.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог, відзиву на позов і рішення суду першої інстанції.

У листопаді 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором №5896927 в розмірі 48 755,5 грн, з яких: 11 000 сума заборгованості за основною сумою боргу; 36 705, 5 грн сума заборгованості за відсотками; 1050 грн заборгованість за комісією.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 11 квітня 2023 року між ТОВ «МІЛОАН» (первісний кредитор) та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 589627. Даний кредитний договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, відповідно до п.6 Кредитного договору, порядок (технологія) укладення договору та спосіб ідентифікації, верифікації позичальника.

Відповідно до п.2.1 кредитного договору, кредитні кошти надаються ТОВ «МІЛОАН» позичальнику у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачкою первісному кредитору з метою отримання кредиту.

Згідно п.п.1.1 кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «МІЛОАН» грошових коштів у сумі, визначеній у п.1.2 кредитного договору, за реквізитами, зазначеними у п.2.1 кредитного договору.

Підписанням кредитного договору відповідачка підтвердила, що ознайомилась з наявними схемами кредитування, отримала проєкт цього кредитного договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомилась з усіма його умовами. Приймаючи умови кредитного договору, відповідачка також підтвердила, що умови договору їй зрозумілі та підтвердила, що договір адаптовано до її потреб та фінансового стану, а інформація надана кредитодавцем з дотриманням вимог законодавства та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання.

Згідно з умовами кредитного договору позичальниця зобов`язалась вчасно повернути кредит та сплатити відсотки за користування ним в порядку, визначеному договором.

Всупереч умовам кредитного договору, відповідачка не виконала взяті на себе зобов`язання зі сплати кредитної заборгованості.

26 грудня 2023 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 26122023, у відповідності до умов якого, ТОВ «МІЛОАН» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийнято належні ТОВ «МІЛОАН» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема і до відповідачки.

Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки у сумі 48 755,50 грн, з яких: 11 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу,36 705,50 грн - сума заборгованості за відсотками; 1050 грн заборгованість за комісією.

Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідачки, остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості, ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.

Позивач зазначає, що з моменту отримання права вимоги до відповідачки, товариством не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

З урахуванням зазначеного, позивач звернувся до суду з даним позовом.

ОСОБА_1 подала відзив на позовну заяву, в якому заперечила щодо задоволення позовних вимог. Вказала, що жодних кредитних договорів з ТОВ «МІЛОАН» вона не укладала, а лише підтвердила про ознайомлення з умовами кредитування.

Так, ТОВ «МІЛОАН» здійснило надсилання на її електронну адресу проєкту договору з яким вона мала ознайомитись. Однак проєкт договору не є самим договором, а лише визначає основні умови договору, що мав бути укладеним в майбутньому між нею та ТОВ «МІЛОАН». Оглянувши проєкт договору, підтвердила своїм підписом той факт, що вона ознайомлена зі змістом умов кредитування, але сам договір не бачила та з ним не ознайомлювалась. Вважає, що була позбавлена можливості визначити всі умови кредитного договору за яким, вона на даний час нібито має заборгованість у розмірі 48 755,50 грн.

Відповідачка також зазначила, що матеріали справи не містять доказів того, що нею особисто було підписано кредитний договір. Вважає, що позивачем не надано доказів, що вона була ознайомлена з усіма умовами договору, зокрема щодо розміру відсоткової ставки кредитування, з термінами повернення коштів, строками сплати відсотків та погашення тіла кредиту. До позовної заяви не було надано повний розрахунок погашення та нарахування кредиту. Відомості, які надав позивач, не містять чітко визначеного порядку нарахування відсотків. А більшість сум з відомостей взагалі не зрозуміло на якій підставі було нараховано. ОСОБА_1 зазначила, що позивач не надав жодних доказів того, що ТОВ «МІЛОАН» направлялись їй претензії чи повідомлення щодо необхідності сплачувати додаткові комісії за пролонгацію договору чи сплачувати за пролонгацію договору взагалі, що мало б бути підставою для перегляду умов кредитного договору. Позивачем також не було надано доказів про направлення претензії щодо повернення кредиту (а.с.61а-63).

У відповіді на відзив представник позивача заперечила щодо доводів відповідачки. Зазначила, що відповідачка не скористалась правом споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладення кредитного договору з моменту отримання примірника кредитного договору. Також вказала, що відповідачка здійснювала часткову сплату боргу за кредитним договором, однак не в повному обсязі. Тобто позичальниця здійснювала дії направлені на погашення заборгованості, що свідчить про те, що відповідачка усвідомлювала форму оформлення кредитного договору, погодилась з його умовами, отримала кредитні кошти та намагалась сплатити кредит.

Представник звернула увагу, що в кредитному договорі визначено основні умови кредитування, а саме прямо зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів та розмір процентів. Відповідачка, шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, підтвердила, що погодилась на умови вказаного вище договору, заперечень щодо його змісту не виказувала.

Щодо неповідомлення відповідачки про відступлення права вимоги, представник зазначила, що законодавством не передбачено обов`язку нового кредитора мати письмове підтвердження відправлення чи отримання боржником повідомлення про відступлення права вимоги. Крім того, акцентувала увагу, що з моменту отримання новим кредитором права вимоги до відповідачки, позивачем не здійснювалось нарахування відсотків та не застосовувались штрафті санкції до боржниці (а.с.68-84).

Рішенням Фортечного районного суду міста Кропивницького від 07 травня 2025 року задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №589627 у розмірі 48 755,50 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції керувався тим, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між ТОВ «Мілоан», правонаступником якого є позивач, та відповідачкою було укладено кредитний договір в електронній формі, умови якого відповідачкою виконані не були, у результаті чого утворилась заборгованість у загальному розмірі 48 755,50 грн. Суд також зазначив, що матеріали справи не містять доказів погашення відповідачкою заборгованості за вищевказаним кредитним договором як позивачу, так і первісному кредитору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

ОСОБА_1 подала до апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування рішення Фортечного районного суду міста Кропивницького від 07 травня 2025 року та ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обгрунтування зазначила, що не була повідомлена належним чином про всі умови кредитного договору, оскільки сам договір їй не було надано для огляду, а зразок договору, який міститься в пропозиції укласти договір, міг не відповідати тому, що був наданий позивачем до суду.

Відповідачка вказала, що також не була повідомлена про нарахування відсотків, які значно перевищують суму кредиту.

Зазначила, що матеріали справи не містять повного розрахунку погашення та нарахування кредиту.

Відповідачка акцентує увагу, що матеріали справи не містять доказів того, що первісний кредитор направляв їй претензії чи повідомлення щодо необхідності сплачувати додаткові комісії за пролонгацію договору чи сплачувати за послугу пролонгації договору взагалі.

Вказала, що позивачем не надано доказів направлення їй претензії щодо повернення кредиту та відсотків, як новому кредитодавцю, чи можливості сплати кредитної заборгованості добровільно, шляхом реструктуризації боргу.

Звернула увагу суду, що встановлений сторонами договору розмір відсотків за несвоєчасно виконані зобов`язання за кожен день прострочки є безпідставним та несправедливим у розумінні статті 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», та суперечить обмеженням, встановленим ст. 21 ЗУ «Про споживче кредитування».

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача заперечила щодо доводів та вимог апеляційної скарги. Вказала, що наявний у матеріалах справи кредитний договір було підписано позичальницею за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який було направлено позичальниці на номер мобільного телефону, вказаний нею під час заповнення заявки на отримання кредиту по вищезазначеному договору +31, що є ідентично номеру телефону вказаному в апеляційній скарзі як особистий номер апелянта ОСОБА_1 .

Зазначила, що відповідачка здійснювала часткову сплату боргу за кредитним договором, однак з порушення умов договору та не в повному обсязі. Сплати здійсненні відповідачкою були зараховані первісним кредитором на погашення тіла кредиту та відсотків відповідно до умов кредитного договору. Тобто, ОСОБА_2 здійснювала дії направлені на погашення заборгованості, це свідчить про те, що вона усвідомлювала форму оформлення кредитного договору, погодилась з його умовами, отримала кредитні кошти та намагалась сплатити кредит (а.с.125-133).

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

11 квітня 2024 року ОСОБА_1 заповнила анкету-заяву на кредит №5896927 на сайті miloan.ua. Вказана анкета-заява містить основну інформацію про умови кредитування: суму кредиту, строк кредиту, суму до повернення, складові частини вартості кредиту. Також містить основну інформацію про позичальницю, її номер мобільного телефону, електронну пошту, реквізити паспорта, адресу проживання та місце роботи (а.с.12).

11 квітня 2023 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит №589627 (індивідуальна частина), який підписаний відповідачкою електронним підписом - одноразовим ідентифікатором F22612.

Згідно п.1.1 вказаного договору, кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п.1.3 договору надати позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п.1.2 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п.1.4 договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит.

Відповідно до п.1.2 зазначеного договору, сума (загальний розмір) кредиту становить 15 000,00 гривень.

Згідно п.1.3 вказаного договору, кредит надається загальним строком на 105 днів з 11 квітня 2023 року (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів.

Пунктом 1.3.1. визначено, що пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 26 квітня 2023 року (рекомендована дата платежу).

Пунктом 1.3.2. передбачено, що поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 25 липня 2023 року (дата остаточного погашення заборгованості).

Відповідно до п.1.4 зазначеного договору, позичальник має повернути кредит, сплати комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 26 квітня 2023 року (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 25 липня 2023 року (останній день строку кредитування).

Згідно п.1.5 вказаного договору, загальні витрати позичальника за пільговий період складають 3 412,50 грн в грошовому виразі та 14,562,00 % річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка за пільговий період), загальні витрати позичальника за кредитом (за весь строк кредитування) складають 43 912,50,00 грн в грошовому виразі та 1018,00% річних в процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка за весь строк кредитування). Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за пільговий період складає 18 412,50 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника (за весь строк кредитування) складає 58 912,50 грн.

Відповідно до п.1.5.1 зазначеного договору, комісія за надання кредиту 1050,00 гривень, яка нараховується за ставкою 7,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.

Згідно п.1.5.2 вказаного договору, проценти за користування кредитом: 2 362,50 грн, які нараховуються за ставкою 1,05 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду.

Відповідно до п.1.5.3 вказаного договору, проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 40500,00 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду.

Згідно п.1.6 вказаного договору, тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2,.2.3 цього договору.

Відповідно до п.1.7 вказаного договору, позичальник не повинен сплачувати на користь кредитодавця будь-які платежі не передбачені цим договором. Вказані в цьому договорі розміри комісій, процентів та будь-яких інших винагород кредитодавця не можуть бути збільшені кредитодавцем без згоди позичальника.

Згідно п.2.1 вказаного договору, кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_1 *20.

Відповідно до п.2.2.1 вказаного договору, позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п 1.5.1.-1.5.3. договору, в один з термінів (дат) вказаних в п. 1.4. У випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування вказаний в п.1.3 договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п.1.5.2., в сумі та на умовах визначених п.2.3 договору.

Згідно п.2.2.2 вказаного договору, нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3 договору.

Відповідно до п.2.2.3 вказаного договору, проценти нараховуються за стандартною ставкою, що визначена п.1.5.3. цього договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, та з інших причин визначена в п. 1.5.2 процентна ставка запропонована позичальнику протягом пільгового періоду зі знижкою і є меншою за стандартну ставку встановлену п.1.5.3 договору. Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної ставки, то після завершення пільгового періоду, з урахуванням пролонгацій, проценти протягом поточного періоду продовжують нараховуватись за стандартною ставкою згідно п.1.5.3. договору. Стандартна процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань Позичальника зі сплати процентів протягом пільгового періоду, з урахуванням пролонгацій, є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк поточного періоду, це означає, що протягом пільгового періоду позичальнику була надана знижка/пільга, що дорівнює різниці між стандартною ставкою встановленою п.1.5.3. та процентного ставкою визначеною п.1.5.2 договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної ставки не може бути збільшено кредитодавцем без письмової (такої, що прирівнюється до письмової) згоди позичальника.

Згідно п.3.2.6 зазначеного договору, кредитодавець має право відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника. У випадку, якщо після відступлення прав вимоги за цим договором кредитодавець отримає від позичальника платіж (кошти) для погашення існуючої заборгованості за цим договором, такий платіж (кошти) відповідно до ч. 2 ст. 516 ЦК України позичальнику не повертаються і зараховуються в рахунок виконання зобов`язань позичальника за договором.

Відповідно до п.4.2 вказаного договору, у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування (датою остаточного погашення заборгованості), з урахування пролонгації та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною ставкою передбаченою п.1.5.3 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної ставки, передбаченої п.1.5.3 договору. Обов`язок позичальник по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця.

Згідно п.6.1 зазначеного договору, цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.

Відповідно до п. 6.3 договору, приймаючи пропозицію товариства про укладання цього кредитного договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. правилами, паспортом споживчого кредиту та графіком платежів).

Згідно п. 6.5, 6.6 зазначеного договору, цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Місцем укладення та виконання цього договору є місцезнаходження кредитодавця.

Відповідно до п.7.1 вказаного договору, цей договір (з додатками № 1 та № 2, та правилами), набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно Правил та відповідно до способу надання кредиту, визначеному у п.2.1 цього договору. Строк дії цього договору складає період, що обчислюється з моменту його укладення і до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань. Сторони домовились, що повне виконання зобов`язань повинно відбутися не пізніше дати остаточного погашення заборгованості згідно п.1.4 договору (а.с.5-10).

Згідно з графіком платежів за договором про споживчий кредит №5896927 від 11 квітня 2024 року, який є додатком № 1 до договору про споживчий кредит, датою видачі кредиту є 11 квітня 2023 року, датою повернення кредиту є 25 липня 2023 року. Загальна вартість кредиту становить 58 912,50 грн (а.с.10 зворот).

У паспорті споживчого кредиту №5896927, який є додатком № 2 до договору про споживчий кредит, передбачено, що основними умовами кредитування з урахуванням побажань споживача є: тип кредиту кредит; сума кредиту 15 000 гривень 00 копійок; строк кредитування 105 днів, пільговий період 15 днів, поточний період 90 днів, мета отримання - задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника; спосіб надання переказ на картковий рахунок. Забезпечення не застосовується. Власний платіж споживача не передбачається.

Процентна ставка: 1.05 відсотків за кожен день користування кредитом в межах пільгового періоду вказаного з п. 1.3.1. договору. Стандартна ставка: 3.00 відсотків за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом поточного періоду вказаного в п. 1.3.2. договору. Тип процентної ставки: фіксована. Платежі за супровідні послуги кредитодавця, обов`язкові для укладання договору: комісія за надання кредиту: 1050,00 грн., яка нараховується за ставкою 7.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Платежі за супровідні послуги третіх осіб, обов`язкові для укладення договору/ отримання кредиту (послуги нотаріуса, оцінювача, страховика: відсутні. Платежі за послуги кредитного посередника, що підлягають сплаті споживачем: відсутні. Загальні витрати за пільговий період складають 3412.50 грн., загальні витрати за кредитом за весь строк кредитування складають 43912,50 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за пільговий період згідно п. 1.3.1 договору (у т. ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі): 18412,50 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк кредитування згідно п.1.3 договору (у т. ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) складає 58 912,50 грн. Реальна річна процентна ставка за пільговий період: 14,562.00 відсотків річних. Реальна річна процентна ставка за весь строк кредитування: 1018.00 відсотків річних (а.с.11).

Згідно платіжного доручення 97890983 від 11 квітня 2023 року року ТОВ «Мілоан» перерахувало на рахунок ОСОБА_1 15 000,00 грн, призначення платежу: Кошти згідно договору 5896927 (а.с.13).

До матеріалів позовної заяви долучено розрахунок заборгованості, здійснений ТОВ «Мілоан» за кредитним договором 5896927, позичальник ОСОБА_1 згідно даного розрахунку убачається, що відповідачка частково здійснювала погашення кредитного зобов`язання (а.с.14-15).

26 грудня 2023 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 26122023, у відповідності до умов якого, ТОВ «МІЛОАН» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «МІЛОАН» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.

Згідно п. 1.1. договору факторингу, фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Відповідно до п. 1.2 договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору (а.с.16-21).

Згідно реєстру боржників №1, який є додатком до договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки у сумі 48 755,50 грн, з яких: 11 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 36 705,50 грн - сума заборгованості за відсотками; 1050 грн заборгованість за комісією (а.с.22-23).

У позовній заяві позивач просить стягнути на свою користь із відповідачки залишок заборгованості у розмірі 48 755,50 грн. При цьому, зазначає, що з моменту отримання права вимоги до відповідачки, ним не здійснювалося нарахування відсотків чи штрафних санкцій.

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути ідентифікована; суб`єкт персональних даних - фізична особа, стосовно якої відповідно до закону здійснюється обробка її персональних даних; згода суб`єкта персональних даних - будь-яке документоване, зокрема, письмове, добровільне волевиявлення фізичної особи щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки.

Частиною п`ятою статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до частини шостої статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

У частині першій статті 11 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Наявними у матеріалах доказами підтверджується, що 11 квітня 2024 року ОСОБА_1 заповнила анкету-заяву на кредит №5896927 на сайті miloan.ua. Вказана анкета-заява містить основну інформацію про умови кредитування: суму кредиту, строк кредиту, суму до повернення, складові частини вартості кредиту. Також містить основну інформацію про позичальницю, її номер мобільного телефону, електронну пошту, реквізити паспорта, адресу проживання та місце роботи (а.с.12).

Також, 11 квітня 2023 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит №589627 (індивідуальна частина), який підписаний відповідачкою електронним підписом - одноразовим ідентифікатором F22612.

Згідно п.1.1 вказаного договору, кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п.1.3 договору надати позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п.1.2 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п.1.4 договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит. Відповідно до п.1.2 зазначеного договору, сума (загальний розмір) кредиту становить 15 000,00 гривень. Згідно п.1.3 вказаного договору, кредит надається загальним строком на 105 днів з 11 квітня 2023 року (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів. Пунктом 1.3.1. визначено, що пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 26 квітня 2023 року (рекомендована дата платежу). Пунктом 1.3.2. передбачено, що поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 25 липня 2023 року (дата остаточного погашення заборгованості). Згідно п.2.1 вказаного договору, кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_1 *20.

З урахуванням зазначеного, слід дійти висновку, що ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_2 погодили основні умови кредитування.

При цьому, доводи відповідачки про те, що їй не було надано для огляду сам договір, а було надано лише його зразок, не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджені жодними доказами та спростовуються викладеним вище.

Варто зазначити, що відповідачка не скористалась правом відмовитися в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом 14 днів з моменту отримання копії примірника договору та погодилась на запропоновану вартість споживчого кредиту, суму щомісячного платежу, а також на розмір процентної ставки та на строк повернення отриманого кредиту, вважаючи їх прийнятними для себе.

ОСОБА_1 була вільною у виборі фінансової установи для отримання кредиту та умов кредитування, а її електронний підпис на кредитному договорі та визнання обставин отримання кредиту на споживчі цілі підтверджує вільне волевиявлення на вчинення правочину.

Відповідачкою не доведено порушення її прав при укладенні відповідного договору, що є її процесуальним обов`язком (статті 12, 81 ЦПК України), як і не надано належних доказів того, що вона не була ознайомлена із умовами кредитування під час підписання кредитного договору.

Не заслуговують на увагу доводи відповідачки про неправомірне та безпідставне нарахування відсотків за користування кредитними коштами, оскільки розмір відсоткової ставки чітко визначений умовами договору та паспортом споживчого кредиту, який є додатком до договору. Більш того, у графіку платежів визначено орієнтовний розмір відсотків за користування кредитними коштами.

Щодо тверджень відповідачки про неповідомлення її про зміну кредитора у зобов`язанні колегією суддів зважено на те, що згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1 ст. 513, ст. 514 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно зі ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Статтею 1081 ЦК України передбачено, що клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред`явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Як убачається з висновків Верховного Суду, викладених, зокрема, у постановах від 06 лютого 2018 року у справі № 278/1679/13-ц, від 06 лютого 2019 року у справі № 361/2105/16-ц, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Наслідками неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним. Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань.

У постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 667/11010/14-ц Верховним Судом зазначено також, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Таким чином, у зв`язку з відсутністю у матеріалах справи доказів про повне виконання відповідачкою кредитних зобов`язань перед ТОВ «Мілоан», саме по собі неповідомлення позичальниці про уступку права вимоги не припиняє зобов`язань сторін за кредитним договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за договором на користь нового кредитора.

Також не заслуговуть на увагу твердження ОСОБА_1 про неналежність розрахунку кредитної заборгованості, оскільки відповідачка не надала свого контрозрахунку на спростування наданого позивачем розрахунку.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом фактичними обставинами справи та наведеними нормами матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Виходячи з викладеного, судом першої інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам, не порушено норми процесуального права.

З підстав, передбачених статтею ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Оскільки оскаржене судове рішення залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення, підстави для розподілу судових витрат, передбачені ст. 141 ЦПК відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 384 ЦПК України ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Фортечного районного суду міста Кропивницького від 07 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повна постанова складена 16.12.2025.

Судді С. М. Єгорова

С. І. Мурашко

О. І. Чельник