КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,

секретар Цалко Д.М.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Онішкевича М.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 березня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк" про захист прав споживачів,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до АТ "Креді Агріколь Банк", згідно з яким просив:

- зобов`язати АТ «Креді Агріколь Банк» надати розрахунок заборгованості за кредитним договором № 1/3675530 від 03.06.2019 року;

- визнати припиненим дію пункту п.п. 1.5.1. п.1.5. кредитного договору № 1/3675530 від 03.06.2019 року щодо сплати ОСОБА_2 щомісячної процентної винагороди за користування кредитом у розмірі 17,99 % з 25.10.2022 року;

- зобов`язати АТ «Креді Агріколь Банк» здійснити перерахунок заборгованості по спірному кредитному договору та зарахувати вже сплачені ОСОБА_1 кошти 03.11.2022 року у сумі 10684,10 грн., ПАТ «УСГ» 25.05.2020 р. у сумі 16000,28 грн. на користь фізичної особи - Страхувальника ОСОБА_2 , сплачених платіжною квитанцією від 15.07.2024 року, код квитанції 4054-2601-5935-8261, на суму 39356,78 грн., виключивши з заборгованості суму нарахованих відсотків, починаючи з 26 жовтня 2022 року;

- стягнути на користь позивача судові витрати, пов`язані з розглядом справи на професійну правничу допомогу, у розмірі 20000 грн.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що між ОСОБА_1 та АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», 03 червня 2019 року був укладений договір споживчого кредитування № 1/3675530 на придбання автомобіля.

За умовами кредитного Договору АТ «Креді Агріколь Банк» надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 1012505,00 гривень.

У свою чергу, ОСОБА_1 зобов`язався до 02 червня 2024 року повертати кредит частинами шляхом сплати щомісячних платежів, згідно графіку погашення кредиту, а також сплачувати відсотки за користування кредитом.

Станом на 22 лютого 2022 року позивач не мав простроченої заборгованості за періодичними платежем по кредитному договору. У зв`язку з початком російської агресії, відділення банку відповідача припинили свою роботу, що унеможливило внесення через касу відділення періодичних платежів.

Так, відділення банку № 5, в якому був оформлений споживчий кредит, розпочало працювати тільки у липні 2022 року. У липні 2022 року позивач звернувся до менеджерів, заповнив анкету щодо реструктуризації кредиту, але відповіді не отримав.

Заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду у справі 359/864/23, яке набрало законної сили, з позивача на користь АТ «Креді Агріколь Банк» було стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 465301 грн. 88 коп. та витрати на оплату судового збору у розмірі 6979 грн. 53 коп. Розрахунок суми заборгованості був зазначений з урахуванням частки кредиту, термін погашення якого ще не настав. Підставами стягнення зазначена ч.2 ст.1050 ЦК України.

Однак, не зважаючи на прийняте судове рішення та вимогу в порядку ч.2 ст.1050 ЦК України, відповідач продовжує нарахування відсотків за користування кредитом станом на день подання даного позову.

03.11.2022 року відповідачем було здійснено списання грошових коштів у сумі 10684,10 грн.

Постановою від 22.04.2024 року приватного виконавця Колодчука С.В. накладено арешт на грошові кошти, які належать боржнику. 23.05.2024 року відповідач, не зважаючи на наявне виконавче провадження та накладений арешт на рахунки, у без акцептному порядку стягує 16000,85 грн. з рахунку, відкритого на ім`я позивача, які позивач отримав від ПАТ «СК «УСГ».

15.06.2024 року на виконання рішення суду по справі №359/864/23 та виконавчого листа позивачем була перерахована сума 39356,78 грн. на рахунок відповідача.

Таким чином, позивач після вимоги про дострокове погашення кредиту від 25.10.2022 року на користь відповідача в рахунок заборгованості перерахував 10684,10 грн., 16000,85 грн, 39356,78 грн, разом складає 66 041,73 грн.

Оскільки позивач не мав іншої заборгованості, окрім заборгованості перед відповідачем відповідно до рішення суду, за яким здійснюється виконавче провадження у розмірі 465301 грн. 88 коп. та витрати на оплату судового збору у розмірі 6979 грн. 53 коп., то сума боргу за судовим рішенням в частині стягнення боргу у сумі 465301 грн. 88 коп. з врахуванням здійснених виплат повинна складати 399 260,15 грн.

07.05.2024 року в системи мобільного додатку СА+ станом на цю дату з`явилась заборгованість за кредитним договором 541930 грн., залишок тілу кредиту -366 356,55 грн., сума до повного погашення зазначена 546650,72 грн.

06.08.2024 року працівником відповідача була надана довідка про стан заборгованості за споживчим кредитом за договором № 1/3675530 від 03.06.2019 року, де загальна сума заборгованості складає 527248,83 грн., та обґрунтування розрахунок на 4 аркушах.

Разом з тим, з розрахунку та виписки заборгованості не можливо встановити підстави нарахування такої суми боргу.

У свою чергу, з урахуванням вище наведених платежів з погашення заборгованості, остання повинна складати не суму в розмірі 527248,83 грн., а суму в розмірі 399260,15 грн.

Таким чином, на думку позивача, відповідачем порушується його право на отримання достовірної інформації з заборгованості за кредитом, відбувається нарахування неіснуючої заборгованості перед відповідачем та стягнення грошових коштів з рахунків позивача в спосіб, не передбачений законом та не на виконання рішення суду.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18.03.2025 у задоволенні позову відмовлено (а.с. 159-163).

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, а також порушення норм процесуального та матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

В обгрунтування апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції невірно встановив правову природу заборгованості за кредитним договором, яка відображена у заочному рішенні Бориспільського міськрайонного суду Київської області.

Також, на думку апелянта, помилковим є висновок суду першої інстанції про те, що нарахована сума заборгованості є відповідальністю за невиконання грошових зобов`язань (а.с. 167-169).

Позивач у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні щодо задоволення апеляційної скарги заперечував з підстав її необгрунтованості та безпідставності.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 03.06.2019 між ОСОБА_1 та АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» року був укладений договір споживчого кредитування № 1/3675530 (а.с.22-31).

Пунктом 1.5 договору передбачено, що за користування кредитом Позичальник сплачує: 1.5.1. Щомісячно процентну винагороду за користування кредитом в наступному розмірі: (і) протягом періоду з 03.06.2019 по 02.06.2020 включно - за ставкою 0,01% річних (фіксована процентна ставка); (іі) починаючи з 03.06.2020 до закінчення строку дії Договору - за ставкою 17,99% річних (фіксована процентна ставка).

Заочним рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07.06.2023, яке набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Креді Агріколь Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 465301 грн. 88 коп. та витрати на оплату судового збору у розмірі 6979 грн. 53 коп. (а.с.39-41).

Крім того, вказаним судовим рішенням встановлено, що вказана заборгованість позивача існувала станом на 23 грудня 2022 року.

22 квітня 2024 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Колодчуком С.В. у виконавчому провадження №74827620, накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних на кошти/електронні гроші рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 (а.с.14-15).

Заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду від 07.06.2023 року ОСОБА_1 було виконане у повному обсязі, а саме останнім на користь банку перераховано суму у розмірі 472,281.41 грн., вказана обставина підтверджується випискою по рахунку клієнта № НОМЕР_1 , який відкритий у відповідності до п.п.2.6 кредитного договору №1/3675530 від 03.06.2019 року.

Відповідно до платіжної інструкції №68969 від 22.05.2024, ПАТ «СК «УСГ» перерахувала на рахунок Банку АТ «Креді Агріколь Банк», що є стягувачом в даному виконавчому проваджені, страхове відшкодування у сумі 16000,28 грн. (а.с.16).

Так, відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За положеннями статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У відповідності до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 справі № 310/11534/13-ц, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник не виконав, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, а кредитор в цьому випадку має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та пені.

Звертаючись з позовом до суду, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що банком, не зважаючи на дострокове стягнення суми наданої позики у відповідності до ч. 2 ст. 1050 ЦК України до закінчення терміну користування та наявне виконавче провадження за заочним рішенням суду, було продовжено нарахування відсотків за користування кредитом,

Разом з тим, як вже зазначалося вище, заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду від 07.06.2023 року ОСОБА_1 було виконане у повному обсязі.

Доказів того, що банк звертався до суду про стягнення з позивача іншої заборгованості, аніж тієї, що встановлена вищенаведеним заочним рішення суду, матеріали справи не містять.

У відповідності до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, що у даному випадку і відбулося.

При цьому, під час апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції між сторонами було укладено Договір про внесення змін та доповнень № 1 (про часткове прощення боргу) до Кредитного договору № 1/3675530 від 03.06.2019, у п. 3 якого зазначено, що, незважаючи на всі інші умови кредитного договору та/або Угоди, сторони домовились, що за умови погашення позичальником в день укладення цієї Угоди заборгованості у розмірі, що становить 20482 грн. 00 коп., банк, у відповідності до статті 605 Цивільного кодексу України, припиняє зобов'язання позичальника щодо погашення залишку основної заборгованості у розмірі 0 гривень 00 копійок, заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом 81927 гривень 38 копійок, шляхом прощення боргу Позичальнику. З цього моменту Кредитний договір вважається припиненим і сторони не будуть вважати себе пов'язаними будь-якими зобов`язаннями.

У свою чергу, захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України. Такими, зокрема є: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Частиною другої статті 5 ЦПК України передбачено, що у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

За встановлених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, адже у даному випадку права позивача відповідачем не порушені та сторони врегулювали спірні питання у своїх правовідносинах шляхом укладення вищенаведеної додаткової угоди.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Також, слід зазначити, що з урахуванням положень п. 3 ч. 6 ст. 19 та п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 березня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк" про захист прав споживачів - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 19 грудня 2025 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова