Справа № 183/9858/25
№ 2-о/183/278/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2025 року місто Самар Дніпропетровської області

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - Дубовенко І.Г., за участю секретаря судового засідання - Зозулі В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області, в порядку окремого провадження, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Шоста дніпровська державна нотаріальна контора Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про встановлення факту, що має юридичне значення,

за участю: заявника - ОСОБА_1 ,

представника заявника - адвоката Дворецької Я.І., суд -

у с т а н о в и в :

24 вересня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, у якому просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , разом зі спадкодавцем, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю з 24 червня 1972 року до дня відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначає, що 24 червня 1972 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_3 - матір`ю ОСОБА_2 . Усе життя прожили однією сім`єю, інших дітей в родині немає. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла. Заявник від прийняття спадщини після смерті дружини відмовився на користь доньки ОСОБА_2 . Після смерті дружини заявник продовжив проживати разом з ОСОБА_2 однією родиною у спільній квартирі по АДРЕСА_1 , а також у будинку по АДРЕСА_2 . ОСОБА_2 дуже хворіла, однак заявник до останнього сподівався, що вона вилікується, однак ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла від раку шлунку, він здійснив організацію та проведення її поховання. Після смерті ОСОБА_2 - заявник як єдиний спадкоємець після її смерті звернувся до нотаріальної контори із заявою про відкриття спадщини, одна йому було відмовлено, через те, що адреса реєстрації спадкодавця та його не співпадає, що зумовило необхідність звернення до суду з цією заявою.

Ухвалою Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2025 року відкрите окреме провадження у справі та призначено її до судового розгляду.

10 листопада 2025 року за клопотанням представника заявника ухвалою суду витребувано від Шостої дніпровської нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У судовому засіданні заявник у повному обсязі підтримав подану заяву та, посилаючись на ті ж підстави, просив суд задовольнити її. Зазначив, що ОСОБА_2 - це донька його друга, який загинув у автокатастрофі, доньку виховував як рідну з шестимісячного віку. ОСОБА_2 завжди ставилася до нього як до рідного, і навіть наполягла на тому, що він вдруге одружився, що він і зробив у 2011 році. ОСОБА_2 сильно захворіла у березні 2019 року, через що потребувала сторонньої допомоги, яку він надавав їй та з цього часу став проживати разом з нею. Навіть тітка ОСОБА_2 - сестра його померлої дружини відмовилася від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , тому як саме він є єдиним законним спадкоємцем на думку родини.

Представник заявника - адвокат Дворецька Я.І. у судовому засіданні також підтримала заяву ОСОБА_1 та, посилаючись на ті ж підстави, просила задовольнити її у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи у відсутність їхнього представника, надавши суду належним чином завірену копію спадкової справи після смерті ОСОБА_2 .

За клопотанням заявника у судовому засіданні були допитані свідки:

ОСОБА_6 , яка показала, що вона є подругою ОСОБА_2 , з якою дружила майже зі школи. Про те що ОСОБА_1 не є біологічним батьком ОСОБА_2 - вона дізналася нещодавно. ОСОБА_2 завжди була дружньою та привітною. Дуже любила свою родину. І навіть коли її мати померла, десь через два роки наполягла на тому, щоб батько вдруге одружився. Однак після 2018 року ОСОБА_7 почала сильно хворіти, а у березні 2019 року ОСОБА_1 забрав її з лікарні та став проживати з нею, тому як вона потребувала сторонньої допомоги. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла від раку шлунку, її похованням займався ОСОБА_1 .. ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 проживали у АДРЕСА_1 ; а також у будинку АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_8 , який показав, що він дружив з ОСОБА_2 з дитинства, тому як вони поряд жили. У ОСОБА_2 не було чоловіка та дітей, мати її померла десь у 2009 році, а через декілька років, ОСОБА_5 наполягла на тому, щоб її батько - заявник вдруге одружився. З 2019 року ОСОБА_2 стала проживати разом з батьком, через різке погіршення стану її здоров`я. Він як друг сім`ї також неодноразово допомагав їм відвідувати лікарні. ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 проживали у АДРЕСА_1 ; а також у будинку АДРЕСА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла від раку шлунку, похованням доньки займався заявник;

ОСОБА_9 , яка показала, що вона з 2011 року одружилася з ОСОБА_1 , у якого була донька ОСОБА_2 , з якою вона одразу подружилася та в них були добрі родинні стосунки. Навесні 2019 року ОСОБА_2 дуже захворіла, та ОСОБА_1 забравши її з лікарні став мешкати разом з нею. Тому як ОСОБА_5 потребувала сторонньої допомоги. ОСОБА_2 разом з ОСОБА_1 мешкали разом у АДРЕСА_1 ; а також у будинку АДРЕСА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла від раку шлунку, похованням доньки займався заявник.

Суд, заслухавши заявника, його представника, показання свідків, дослідивши подані докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 24 червня 1972 року ОСОБА_1 та ОСОБА_10 зареєстрували шлюб у РАЦС Індустріального району м.Дніпропетровська, актовий запис № 368. Прізвище чоловіка після укладення шлюбу - ОСОБА_11 ; прізвище дружини - ОСОБА_11 .

ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що Перещепинською пос.радою Новомосковського району Дніпропетровської області складений відповідний актовий запис № 67 від 07.07.1971 року. Батьками ОСОБА_2 є - ОСОБА_12 та ОСОБА_10 .

Зі свідоцтва про право власності на житло вбачається, що 05 листопада 1997 року ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 приватизували квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

А 11 червня 2002 року на ім`я ОСОБА_4 було оформлене право власності на житловий будинок по АДРЕСА_2 відповідно до свідоцтва серії НОМЕР_2 , який розташований на земельній ділянці, яка відповідно до державного акту на право власності на землю серії ДП № 009707, площею 01795 належала ОСОБА_4 .

Також 14.05.2002 року на ім`я ОСОБА_4 був придбаний автомобіль Шкода Фабиа, р/н НОМЕР_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 у віці 61 рік померла, про що Індустріальним відділом РАЦС Дніпропетровського МУЮ складений відповідний актовий запис № 1144 від 11.09.2009 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 у віці 53 роки, про що Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради 26.12.2024 року складений відповідний актовий запис № 520. Відповідно до довідки про причину смерті № 880 від 23.12.2024 року - причиною смерті ОСОБА_2 - зазначено «рак шлунку».

17 січня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка до дня смерті була зареєстрована по АДРЕСА_1 .

09 липня 2025 року постановою державного нотаріуса Шостої дніпровської державної нотаріальної контори ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , у зв`язку з тим, що документів які підтверджують родинний зв`язок не надано, і він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , а спадкодавець до дня смерті була зареєстрована по АДРЕСА_1 ; тобто документів, що підтверджують наявність підстав для закликання до спадкоємства не надано та запропоновано звернутися до суду.

З копії спадкової справи за № 55/2025, заведеної після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 вбачається, що:

17 січня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру від 17.01.2025 року вбачається, що відомості щодо складання спадкодавцем ОСОБА_2 заповітів - відсутня;

10 червня 2025 року ОСОБА_13 - рідна тітка ОСОБА_2 , звернулася до нотаріальної контори із заявою про відмову від спадщини після смерті племінниці;

згідно відомостей відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Управління у сфері державної реєстрації ДМР від 14.03.2025 року - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 19.05.1988 року. До дня смерті була зареєстрована одна. У період з 22.012.1981 року по 22.-09.2009 року разом з нею була зареєстрована її мати - ОСОБА_4 .

Постановою нотаріуса від 09 липня 2025 року заявникові було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 у зв`язку з тим, що ним не подані докази, що підтверджують наявність підстав для закликання до спадкоємства.

Також на підтвердження спільного проживання та ведення спільно господарства ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заявником подані документи щодо придбання техніки до квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; спільні фотографії; медичні документи та квитанції на придбання ліків, здійснення досліджень хвороб; а також квитанції щодо сплати комунальних платежів.

29 березня 2019 року за результатами обстеження ОСОБА_2 встановлений діагноз станом на 29.03.2019 року - правосторонній гонартроз 2 стадії.

Заявник у своїй заяві зазначає, що встановлення факту проживання зі спадкодавцем необхідно для реалізації його спадкових прав, і іншим чином він встановити такий факт, ніж рішенням суду не може.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» від 30.05.2008 року №7, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Черговість спадкування за законом передбачена статтею 1258 ЦК України, відповідно до якої спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, відповідно до вимог ст. 1264 ЦК України.

За змістом статті 1268 ЦК України, порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

У статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Таким чином, місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.

Згідно статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

З аналізу наведених норм можна дійти висновку, що місцем відкриття спадщини відповідно до ст. 1221 ЦК України є останнє місце проживання останнього, яке може знаходитися поза межами його реєстраційного обліку. При цьому, відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема за місцем проживання спадкоємця, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем в тому числі і на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

Аналіз вищенаведеного переконує суд в тому, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт проживання заявника разом з ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю з 29 березня 2019 року до дня її смерті, а тому заява в цій частині підлягає задоволенню.

В іншій частині заяви належить відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 293, 315 ЦПК України суд, суд -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Шоста дніпровська державна нотаріальна контора Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити частково.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт постійного сумісного проживання ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю з 29 березня 2019 року до дня її смерті тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В іншій частині вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Заявник - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , електронна пошта відсутня;

заінтересована особа - Шоста дніпровська державна нотаріальна контора Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) - (, адреса місцезнаходження: м. Дніпро, пр.. Слобожанський, буд. 15, адреса електронної пошти: ).

Суддя І.Г.Дубовенко