Справа № 177/1250/25
Провадження № 2/177/875/25
Р І Ш Е Н Н Я

(заочне)

Іменем України

18 грудня 2025 року Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Березюк М. В.

за участі: секретаря Бабєєва К. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ПАТ КБ «ПриватБанк», про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернулася до суду з позовом, уточнивши який просила суд визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на частину житлового будинку А-1 загальною площею 56,7 кв.м., житловою площею 38,5 кв.м., з господарчими побудовами: сарай Б, сарай В, літню кухню-сарай Д, погріб Ж, гараж З, вбиральня-літній душ И, сарай К, замощення ІІ, огорожа № 1-4, що за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову вказано, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , який перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 . Від вказаного шлюбу вони мали синів ОСОБА_6 та ОСОБА_3 .

Позивач по справі ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5 , після смерті якої спадкоємцями за заповітом є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відповідач по справі, яка була неповнолітньою на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 . Так, 30 вересня 2020 року спадкодавець склала заповіт, яким заповіла житловий будинок АДРЕСА_1 , що належав їй на праві особистої власності, в рівних частках ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

ОСОБА_5 набула право власності на вищевказаний будинок на підставі договору дарування від 12 березня 1985 року, а в подальшому на підставі рішення виконкому Криворізької районної ради народних депутатів від 27 листопада 1987 року № 309, ОСОБА_5 видано свідоцтво про право власності від 26 квітня 1989 року. Відповідно, ОСОБА_5 була єдиним власником житлового будинку з господарчими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , який за життя заповіту не складав, спадкоємці першої черги після його смерті відсутні, а єдиним спадкоємцем після його смерті за законом є племінниця позивач по справі ОСОБА_1 , яка на момент смерті дядька була неповнолітньою та прийняла спадщину в силу ст. 1276 ЦК України, адже батько позивача ОСОБА_6 , що доводився братом ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 не встиг прийняти спадщину після смерті брата.

Позивач звернулася до державного нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , на вищевказаний житловий будинок, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та рекомендовано звернутися до суду.

На момент смерті ОСОБА_3 , його частка у спадковому будинку складає , що була фактично прийнята ним після смерті матері ОСОБА_5 в порядку спадкування за заповітом.

Оскільки нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, позивач звернулася до суду з вказаним позовом.

Ухвалою суду від 16 жовтня 2025 року позовна заява в якій змінено (уточнено) предмет позову, прийнято до розгляду (а.с. 194), роз`яснено право на подання відзиву.

Ухвалою суду від 18 листопада 2025 року підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.

Представник позивач у судове засідання не прибула, надала заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, на позовних вимогах наполягала (а.с. 208).

Відповідач ОСОБА_2 , будучи повідомленою про дату, час та місце розгляду справи в порядку визначеному законом (а.с. 39, 199, 204, 208), в судове засідання вчергове не прибула, про причини неявки не повідомила, що не перешкоджає розгляду справи. Відзиву не подано.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору АТ КБ «Приват Банк», будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, участь представника у розгляді справи не забезпечив, що не перешкоджає розгляду справи в силу ст. 223 ЦПК України.

За відсутності заперечень представника позивача щодо заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_5 , що підтверджується копіями свідоцтв про смерть (а.с. 11-12).

Подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 58, 120-121), мало двох дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 13) та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с. 14, 15).

ОСОБА_1 (а.с. 7-8) є донькою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 10.04.2006, виданого виконкомом Валівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області (а.с. 10).

За життя ОСОБА_5 здійснила розпорядження на випадок своєї смерті, а саме склала заповіт від 30.09.2020, яким житловий будинок з господарчими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та присадибною ділянкою, що належав їй на підставі договору дарування від 12.03.1985 року, заповіла ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , що підтверджується текстом заповіту, посвідченого секретарем виконкому Софіївської сільської ради (а.с. 17).

Так, як слідує з договору дарування від 12.03.1985 року ОСОБА_5 отримала в дар житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с. 175-176), а отже в силу ст. 24 Кодексу про шлюб та сім`ю в редакції чинній на дату укладення договору дарування, цей будинок набутий ОСОБА_5 на праві особистої власності, тобто був роздільним майном одного з подружжя, будучи отриманим у дар.

27.11.1987 року виконавчим комітетом Криворізької районної ради прийнято рішення № 309 від 27.11.1987 щодо проведення інвентаризації та реєстраційних робіт по оформленню документації на житлові будинки, в тому числі громадян (а.с. 149). На підставі вищевказаних документів, зокрема рішення Криворізької ради народних депутатів № 309 від 27.11.1987, на ім`я ОСОБА_5 видано свідоцтво від 26.04.1989 про право особистої власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , що зареєстроване в БТІ (а.с. 18). Вказане підтверджується текстом свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок (а.с. 18) та довідкою КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» № 187541 від 06.05.2021, за змістом якої вказаний житловий будинок зареєстрований на праві приватної власності на ОСОБА_5 на підставі вищевказаного свідоцтва про право власності (а.с. 19).

Згідно технічного паспорта на об`єкт нерухомого майна, відомості щодо об`єкта за адресою: АДРЕСА_1 , він складається з житлового будинку А-1 загальною площею 56,7 кв.м., житловою площею 38,5 кв.м., з господарчими побудовами: сарай Б, сарай В, літню кухню-сарай Д, погріб Ж, гараж З, вбиральня-літній душ И, сарай К, замощення ІІ, огорожа № 1-4. При цьому, погріб «Ж», гараж «З», вбиральня-літній душ «И», сарай «К» не є самочинно збудованими, оскільки збудовані до 05.08.1992 року, площа будинку з 54,9 кв.м. на 56,7 кв.м. змінилася за рахунок реконструкції, що здійснена у 1990 році (а.с. 20-24). Вартість нерухомого майна складає 90000 грн, що підтверджено звітом про оцінку майна (а.с. 27-28).

Відповідно до ст. 1216 - 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно зі ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч.4 ст. 1268 ЦК України, малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Як слідує з матеріалів спадкової справи відкритої після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 , з заявою про прийняття спадщини після її смерті, в порядку спадкування за заповітом від 30.09.2020 реєстровий номер 65 та за законом, звернувся син ОСОБА_3 (а.с. 47-51, 70), який був зареєстрований зі спадкодавцем на день відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Софіївської сільської ради № 439 від 10.11.2020 (а.с. 54).

Згідно наведеної довідки, спадкодавець ОСОБА_5 за життя склала заповіт № 65 від 30.09.2020, посвідчений секретарем Софіївської сільської ради (а.с. 54). За змістом заповіту від 30.09.2020 ОСОБА_5 заповіла ОСОБА_3 та ОСОБА_2 житловий будинок з господарчими побудовами, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , що належав їй на підставі договору дарування від 12.03.1985 р.н., зареєстрований в реєстрі № 39 виконкому Валівської сільської ради народних депутатів (а.с. 54 зворот). Цей заповіт є єдиним, що був складений ОСОБА_5 (а.с. 55 зворот).

ОСОБА_3 отримав свідоцтва про право на спадщину за законом, на майно відмінне від спірного будинку (а.с. 73, 74 зворот), а також вказав про спадкування спірного будинку, повідомив про іншого спадкоємця за заповітом ОСОБА_2 (а.с. 70). Свідоцтво про право на спадщину щодо житлового будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 за життя не отримав, помер ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 86).

Станом на дату відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 , спадкоємець за заповітом ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_10 , була малолітньою, а тому в силу ч. 4 ст. 1268 ЦК України є такою, що прийняла спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5 , адже матеріали спадкової справи не містять заяв щодо відмови від права на спадщину, поданих згідно ч.2 - ч.4 ст. 1273 ЦК України. ОСОБА_2 подала заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 (а.с. 76, 80), але постановою нотаріуса від 07.11.2022 їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з неможливістю визначення обсягу спадкового майна, рекомендовано звернутися до суду (а.с. 80-81).

Матеріали спадкової справи містять претензію кредитора ОСОБА_5 на суму 6437,28 грн (а.с. 78-79).

Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що спадкоємцями за заповітом після смерті ОСОБА_5 , були син - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які звернулися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини, реалізували право на спадкування по частки вказаного житлового будинку, але своїх спадкових прав не оформили, свідоцтва про право на спадщину не отримали. Разом з тим, відсутність свідоцтва про право на спадщину не припиняє спадкових прав, а тому суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 за життя мав право на частини житлового будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_5 , але помер не отримавши правовстановлюючого документа на вказане майно.

Відповідно, зі смертю ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , відкрилася спадщина на спадкове майно, в тому числі право на частину спірного будинку, яку він успадкував після смерті матері ОСОБА_5 .

Як слідує з матеріалів спадкової справи відкритої після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 86), на момент відкриття спадщини він був зареєстрований один, заповіт від його імені на території Софіївського старостинського округу не посвідчувався (а.с. 87). Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), заповіт від імені ОСОБА_3 не посвідчувався (а.с. 89).

Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Так, згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За змістом ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців.

Як встановлено вище, батьки спадкодавця померли, інформація про інших спадкоємців першої черги відсутня, а рідний брат ОСОБА_3 ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , тобто до спливу визначеного законом строку для прийняття спадщини після смерті брата (а.с. 91, 103-104).

Спадкоємцями ОСОБА_6 є його діти ОСОБА_6 та ОСОБА_8 позивач по справі, які звернулися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті батька (а.с. 95-102).

Однак, з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті дядька ОСОБА_3 , в порядку спадкової трансмісії, звернулася лише ОСОБА_1 - позивач по справі, що доводиться племінницею померлому (а.с. 82-86), та була неповнолітньою станом на дату відкриття спадщини після смерті дядька, яка повідомила про відсутність інших спадкоємців за законом та просила видати свідоцтво про право на спадщину (а.с. 93).

Постановою нотаріуса від 17 грудня 2024 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з неможливістю нотаріуса встановити обсяг спадкового майна, що належало кожному зі спадкодавців на момент смерті, рекомендовано звернутися до суду для визнання права власності на спадкове майно (а.с. 93-94).

Отже, позивач звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті дядька ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом, в силу ст. 1268, 1276 ЦК України, оскільки вона прийняла в силу малолітства спадщину, яка відкрилася після смерті дядька, яку мав право прийняти її батько ОСОБА_6 , але не встиг через смерть ІНФОРМАЦІЯ_9 . Нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, а тому позивач змушена звернутися до суду з вказаним позовом.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, серед інших, є визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Беручи до уваги те, що перед судом доведено факт переходу до ОСОБА_3 права на частину житлового будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_5 , але не оформлення ним за життя права власності на вказане майно, а також доведення факту реалізацією ОСОБА_1 права на спадкування права на частину вищевказаного житлового будинку, в порядку спадкування за законом (спадкова трансмісія) після смерті дядька ОСОБА_3 , неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину в позасудовому порядку, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача та визнання за ОСОБА_1 права власності на частину вищевказаного житлового будинку, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 141, 259, 263-265, 268, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ПАТ КБ «ПриватБанк», про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_11 ) право власності на 1/2 частину житлового будинку А-1 загальною площею 56,7 кв.м., житловою площею 38,5 кв.м., з господарчими побудовами: сарай Б, сарай В, літню кухню-сарай Д, погріб Ж, гараж З, вбиральня-літній душ И, сарай К, замощення ІІ, огорожа № 1-4, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом (спадкова трансмісія) після смерті дядька - ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , який за життя успадкував вказану частку будинку в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його складання та підписання.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення та підписання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, тобто протягом тридцяти днів з дня його складання та підписання, шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення та підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення та подання апеляційної скарги на заочне рішення, може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених процесуальним законом строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя М.В. Березюк