Провадження № 2/554/1840/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2025 року м. Полтава

Шевченківський районний суд міста Полтави в складі:

головуючого - судді: Сініцина Е.М.

за участю секретаря: Кувіти М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава у спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення на її користь аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 10 000 гривень, щомісячно, починаючи із 20 лютого 2024 року і до повноліття дитини.

В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що 20 червня 2015 року вона зареєструвала шлюб із ОСОБА_2 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського районного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №14 (копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 20.06.2015 року), який розірвано 20.02.2024 року за Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 20.02.2024 року по справі № 554/403/24.

У шлюбі у них народилася дитина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_2 від 14.09.2015 року.

Дитина проживає разом із позивачкою, що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 12.12.2024 року.

З огляду на викладене, вона просить суд стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 10 000 гривень, щомісячно, починаючи стягнення з 20.02.2024 року і до повноліття дитини а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 гривень.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 09 грудня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів залишено без руху, недоліки усунуті позивачем.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 23 грудня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження по даній справі з повідомленням сторін про дату та час розгляду справи.

28 квітня 2025 року, згідно Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів" щодо зміни найменувань місцевих загальних судів», назву Октябрського районного суду м. Полтави було змінено на «Шевченківський районний суд міста Полтави».

Позивачка про дату та час судового засідання повідомлялася належним чином.

Відповідач про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву, до суду не направив, причини неявки не повідомив.

Згідно ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав суд, відповідно до ст.ст. ч.4 ст. 223, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши позовну заяву та додані до неї докази, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 , перебували у зареєстрованому шлюбі з 20 червня 2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 20.02.2024 року по справі № 554/403/24 шлюб розірвано.

Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 14.09.2015 року, підтверджується, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Дитина зареєстрована разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідками №2710 від 04.12.2024 року та №2794 від 12.12.2024 року про склад сім`ї, виданими виконавчим комітетом Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області.

Зі слів ОСОБА_1 відомо, що відповідач ОСОБА_2 працює у ТОВ «Нова Пошта» на посаді водія вантажного автомобіля.

Згідно до положень ст. 51 Конституції України та ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

У відповідності до ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків.

Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (ч. 1, 2 ст. 181 СК України).

Частиною 3 статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 183 СК України спосіб стягнення аліментів у частці або твердій грошовій сумі визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Згідно до положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч.1). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2).

Враховуючи позицію позивача, яка надала докази проживання дитини разом з нею, а також враховуючи, що докази офіційного працевлаштування відповідача у справі відсутні, суд вважає можливим визначити аліменти у твердій грошовій формі з урахуванням положень ч.1 ст.184 СК України.

Позивачкою обґрунтована необхідність стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 10 000 гривень.

Однак, позивачка не обґрунтувала свої вимоги в частині стягнення аліментів саме з 20.02.2024 року, оскільки аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, згідно ч. 1 ст. 191 СК України.

Первісна позовна заява датована позивачкою 03.12.2024 року, а надійшла до суду 04 грудня 2024 року, відповідно, аліменти присуджуються саме з дати 04.12.2024 року.

На підставі зазначеного, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд дійшов наступного висновку.

Позивачка ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів звільнена на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому, відповідно до положень частини 1 ст. 142 ЦПК України, судовий збір в сумі 1 211,20 гривень підлягає стягненню на користь держави з відповідача ОСОБА_2 .

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Суд вважає, що до заявлених вимог, в тому числі і до вимог про відшкодування витрат на правову допомогу підлягають застосуванню норми статей 12,13,81 ЦПК України, які узгоджуються зі статтями 2,6 ЦПК України.

Крім того, в частинах 1-3 статті 89 ЦПК України закріплено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На переконання суду, розмір суми на відшкодування витрат на правову допомогу повинний бути оцінений судом, без клопотання сторони, тим більше яка не з`явилась в судове засідання.

Позивачкою наданий Договір про надання правничої допомоги від 08 грудня 2025 року, ордер про надання правової допомоги ОСОБА_1 адвокатом Калафутою Д.В., актом прийому - передачі до договору № б/н від 08 грудня 2025 року про надання правової допомоги, квитанцією до прибуткового касового ордера № 389/12-25 від 11 грудня 2025 року на суму 5 000,00 грн..

Суд вважає заявлений розмір витрат на правову допомогу не обґрунтованим з наступних підстав: позивачем самостійно подано до суду власноручно написану позовну заяву про стягнення аліментів від 03 грудня 2024 року та інші документи.

Договір про надання правової допомоги укладений лише 08.12.2025 року і до дати винесення рішення майже ніяких процесуальних дій адвокатом не вчинено, окрім заяви про ознайомлення з матеріалами справи та подання додаткових пояснень у справі, які не мають жодного відношення до предмету спору, а лише вказують на процесуальну поведінку головуючого судді, тому до уваги судом не беруться.

Суд вважає, що наданий позивачкою Акт прийому - передачі до договору № б/н від 08 грудня 2025 року про надання правової допомоги, укладений з адвокатом Калафутою Дарією Володимирівною не підтверджує надання адвокатом правової допомоги, де вказано про підготовку та складання адвокатом письмових пояснень про стягнення аліментів, на які було витрачено 1 годину часу вартістю 1000 гривень та інші послуги.

Більше того, адвокатом Калафутою Дарією Володимирівною у Акті прийому - передачі до договору № б/н від 08 грудня 2025 року про надання правової допомоги, вказано про «вивчення документів по матеріалам справи № 554/13566/24 та аналіз адвокатом», на які було витрачено 2 години часу вартістю «000,00» гривень, у результаті чого сукупна вартість наданих послуг становить 5 000,00 гривень, що суперечить арифметично вирахуване невірно, і в загалі ставить під сумнів достовірність Акту прийому - передачі до договору № б/н від 08 грудня 2025 року про надання правової допомоги.

Відтак, суд вважає, що адвокатом Калафутою Д.В. не надана правова допомога позивачці ОСОБА_1 ..

Позивачкою не надані документи, що обґрунтовують відповідні витрати, тим більш у заявленому розмірі 5 000,00 грн., тому, такі витрати не підлягають стягненню з відповідача.

Згідно до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

На підставі ст.ст.180-182 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст.2-5,10,12,13, 76-81, 83, 89, 137, 141,142, 206, 258, 259, 263-265, 430 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 10 000,00 гривень, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду - з 04 грудня 2024 року до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 211,20 гривень.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах сплати платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду як суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Сторони у справі:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя Е.М. Сініцин.