Справа № 944/2703/25
Провадження №2/944/1536/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2025 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Поворозника Д.Б.,

з участю секретаря судового засідання Климейко Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яворові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради, про позбавлення батьківських прав,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить винести рішення, яким позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На обґрунтування позову покликається на те, що 27 березня 2014 року між ними був зареєстрований шлюб. У шлюбі в них народився син ОСОБА_3 . З 01 жовтня 2020 року в судовому порядку було призначено стягнення аліментів на користь ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син ОСОБА_3 . З 10 грудня 2021 року в судовому порядку було призначено стягнення аліментів на користь ОСОБА_3 28 листопада 2022 року набрало законної сили рішення про розлучення з ОСОБА_2 3 ІНФОРМАЦІЯ_4 батько ОСОБА_2 , ні разу не бачив дітей. Після народження другої дитини батько перестав спілкуватися та фінансово підтримувати свою сім?ю. Старший син ОСОБА_5 останній раз бачив свого батька коли йшов в перший клас, а молодший ОСОБА_6 , не знає батька зовсім, так як батько був присутнім лише при оформленні свідоцтва про народження дитини. Матеріальної допомоги на утримання дітей останній не надає, не сплачує аліменти, що підтверджується довідками про не сплату аліментів, розрахунками виплачених аліментів, накладеними штрафами по виконавчих провадженнях №64297599, №64297621, №69021093. ОСОБА_2 не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не спілкується з ними, тобто не дбає про їх нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Сини не отримували від батька жодного подарунку на день народження, жодної іграшки. ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов?язків по вихованню дітей, не цікавився їх життям, не відвідував і не відвідує їх вдома, в Гімназії № 81 ім. П.Сагайдачного ЛМР, дитячому садочку Любисток № 150, що підтверджується відповідними довідками, завіреними дирекцією. Діти проживають з нею та вітчимом. Дітей виховують та повністю забезпечують всім необхідним вона та вітчим ОСОБА_7 . Діти доглянуті та здорові, що підтверджується виписками з медичних карт форми 027/о. Зважаючи на викладене, просить позов задовольнити.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 06 червня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 13 серпня 2025 року суд зобов`язав Орган опіки і піклування Шевченківського району міста Львова надати висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 .

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 05 листопада 2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у заяві зазначив, що позов визнає. Також зазначив, що дійсно, він не бере участі в житті дітей .

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради подав заяву про розгляд справи за відсутності представника третьої особи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, у зв`язку з неявкою учасників.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 08 грудня 2025 року, є дата складення повного судового рішення 18 грудня 2025 року.

Оцінивши доводи позивача, думку відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке.

Як встановив суд, рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 26 жовтня 2022 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 .

Після розірвання шлюбу ОСОБА_9 змінив прізвище на ОСОБА_2 , що вказано в резолютивній частині зазначеного рішення.

Згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , в графі батьки вказано ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Шевченківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , в графі батьки вказано ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Відповідно до рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 08 грудня 2020 року вирішено стягувати з ОСОБА_9 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 01 жовтня 2020 року, до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 07 лютого 2022 року вирішено стягувати з ОСОБА_9 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 10 грудня 2021 року, до досягнення дитиною повноліття.

Також судом встановлено, що ОСОБА_2 не сплачує аліменти на утримання дітей, що підтверджується довідками про неотримання аліментів №29095 від 08 травня 025 року та №31145 від 15 травня 2025 року, виданими начальником Яворівського ВДВС у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, а такоє постановами про накладення штрафу ВП №64297599 та ВП №64297621 від 16 травня 2025 року.

Згідно з розрахунком заборгованості ВП 64297621, заборгованість ОСОБА_9 зі сплати аліментів, станом на 27 березня 2024 року становить 97900 грн.

Згідно з розрахунком заборгованості ВП 64297599, заборгованість ОСОБА_9 зі сплати аліментів, станом на 01 травня 2024 року становить 122600 грн.

Відповідно до характеристики на учня 5-Б класу Ліцею №8 ім.Петра Сагайдачного ЛМР ОСОБА_3 , виданої директором ліцею Жарською О. та класним керівником ОСОБА_11 , ОСОБА_5 навчається у закладі з першого класу. За час навчання зарекомендував себе як здібна, розумна дитина. Непогано вчиться, бере активну участь у позакласному житті. Охайний, товариський, добрий та щирий хлопчик. Мати, ОСОБА_1 з вітчимом, бере активну участь у житті класу, допомагає в організації позакласних заходів, регулярно відвідує батьківські збори, цікавиться життям дитини, забезпечує відвідування навчальних екскурсій, організовує правильне проведення вільного часу, моніторить поводження дитини в мережі Інтернет, дбає про здоров?я та добробут дитини, забезпечує високий рівень навчання. Батько, ОСОБА_2 , із дитиною не спілкується, з сім?єю не проживає. У вихованні дитини участі не бере. З класним керівником не знайомий, на зв?язок не виходив, на батьківські збори не з?являвся.

Відповідно до довідки про участь батьків дитини ОСОБА_12 у житті садка, виданої вихователями Закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №150 Львівської міської ради, ОСОБА_13 поступив у заклад 23.08.2023 р. Мама, Чопойдало- ОСОБА_14 , постійно бере участь в організації святкових ранків, покращенні матеріальної бази групи, придбанні іграшок та є активним учасником батьківських зборів, зустрічей, тренінгів. Вчасно здійснює оплату за відвідування гуртків. За час відвідування дитиною закладу батько ОСОБА_2 жодного разу в садок не приходив (не приводив і не забирав ОСОБА_6 додому), участі в житті групи не брав, з вихователями не спілкувався і не цікавився дитиною.

Нормами ст. 19 Сімейного кодексу України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до висновку органу опіки і піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради №260001-вих-158699 від 03 листопада 2025 року, ОСОБА_2 на засідання комісії жодного разу не з`явився, про розгляд даного питання повідомлявся належним чином. Малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на засіданні комісії повідомив, що батька давно не бачив. Пам`ятає коли батько приходив до нього на перше вересня, коли він ішов у перший клас. Зазначив, що проживає разом з матір`ю, братом, сестричкою та маминим чоловіком, з яким у нього склалися хороші відносини, та якого називає батьком. Комісією встановлено, що ОСОБА_2 ухилився від виконання батьківських обов?язків, а тому, з метою захисту прав та інтересів малолітніх Ореста та ОСОБА_6 , керуючись Конвенцією Організації Об?єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року), ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 19, 164 Сімейного кодексу України, «Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов?язаної із захистом прав дитини», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 866, Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітніх синів - ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_4 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу.

Згідно із ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України. Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей; ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним.

У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100).

Суд зазначає, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 Сімейного кодексу України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Як позивач стверджує та описано вище, відповідач ОСОБА_2 свідомо самоусунулась від виконання батьківських обов`язків щодо своїх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_3 , не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не займається вихованням, не цікавиться навчанням, не спілкується з ними, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, морально та матеріально не підтримує.

В свою чергу, жодних належних та допустимих доказів на спростування вказаних вище обставин, відповідач суду не надав. Більше того, у поданій до суду заяві вказав, що не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав.

Крім того, суд вважає, що з врахуванням наведених вище обставин, на даний час відсутні підстави та передумови вважати, що можливо змінити у кращу сторону поведінку відповідача як батька неповнолітніх дітей, а також встановлені судом обставини свідчать про наявність вини у діях відповідача щодо виникнення такої ситуації, а саме наявності факту свідомо та тривалого нехтування виконання ним батьківських обов`язків щодо своїх дітей.

З огляду на наведене, суд визнає поведінку ОСОБА_2 як ухиляння від виконання батьківських обов`язків по вихованню своїх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_3 , що згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення батьківських прав.

Також, враховуючи зазначене вище, суд не вбачає підстав для попередження відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дітей, а лише вважає за доцільне, роз`яснити останньому положення ст. 169 Сімейного кодексу України, а саме що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

За подання позовної заяви ОСОБА_1 сплатила судовий збір в розмірі 1211 гривень 20 копійок, що підтверджується квитанцією від 21 травня 2025 року.

Судовий збір сплачено в розмірі, встановленому статтею 4 Закону України «Про судовий збір».

Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті позов визнав, тому відповідно до ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, підлягає поверненню позивачу з державного бюджету.

Зважаючи на наведене з ОСОБА_2 слід стягнути 556,10 гривень на користь ОСОБА_1 , що становить 50 відсотків сплаченого судового збору.

Керуючись ст. ст. 150, 155, 164, 166, 167 Сімейного кодексу України, ст. ст. 2, 19, 81, 141, 263, 265, 280, 281, 282, 284 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

вирішив:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , батьківських прав відносно малолітніх синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати із сплати судового збору в розмірі 556 (п`ятсот п`ятдесят шість) гривень 10 копійок, що становить 50 відсотків сплаченого судового збору.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 556 (п`ятсот п`ятдесят шість) гривень 10 копійок, що становить 50 відсотків сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 18 грудня 2025 року.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради, , юридична адреса: 79058, Львівська область, Шевченківський район, м.Львів, вул. Липинського, 11.

Суддя Д.Б. Поворозник