Номер провадження: 22-з/813/389/25
Справа № 522/7662/23
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДОДАТКОВА П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.12.2025 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого Сегеди С.М.,
суддів: Вадовської Л.М.
Комлевої О.С.,
за участю:
секретаря Чеботар А.Г.,
представника ОСОБА_1 адвоката Дударенка С.В.,
представника ОСОБА_2 адвоката Соловйова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 адвоката Соловйова Віктора Вікторовича про ухвалення додаткового рішення в межах розгляду апеляційної скарги на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 квітня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом,
встановив:
18.04.2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30.04.2024 року позов ОСОБА_2 було задоволено (т.1, а.с.185-191).

Не погодившись з рішенням суду від 30.04.2024 року, ОСОБА_1 , в особі представника Соловйова В.В., подала апеляційну скаргу (т.1, а.с.201-203).

Постановою Одеського апеляційного суду від 06.02.2025 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Соловйова В.В. було задоволено частково, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30.04.2024 року скасовано та у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено (т.2,а.с.6-10).

Діючий в інтересах ОСОБА_1 , 10.02.2025 року адвокат Соловйов В.В. звернувся із заявою про ухвалення додаткового рішення та просив стягнути зі ОСОБА_2 судові витрати на правничу допомогу у розмірі 19 580,00 грн., а також судовий збір у розмірі 4 421,07 грн. (т.2, а.с.15-18).

Додатковою постановою Одеського апеляційного суду від 14.03.2025 року заяву адвоката Соловйова В.В. було задоволено частково. Стягнуто зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 4 421,07 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн. (т.2, а.с.31-35).

Однак, постановою Верховного Суду від 15.08.2025 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Соловйова В.В. було задоволено, додаткову постанову Одеського апеляційного суду від 14.03.2025 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т.2, а.с.61-64).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.09.2025 року визначено склад суду: головуючий суддя Сегеда С.М., судді Вадовська Л.М., Комлева О.С. (т.2, а.с.70).

Розглянувши заяву про ухвалення додаткового судового рішення, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

За правилами ч. ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч.1, ч.ч. 2-5 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_1 та адвокатом Соловйовим В.В. 09.02.2024 року було укладено договір про надання правничої допомоги.

Відповідно до п. 5.1 цього договору сторони узгодили оплату правничої допомоги: 7 580,00 грн. в день підписання договору та 12 000,00 грн. клієнт сплачує у випадку задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та необхідності оскаржувати таке рішення суду. Сторони узгодили, що оплата може бути проведена від імені чоловіка клієнтки ОСОБА_4 (т.2, а.с.21).

07.02.2025 року було складено Акт виконаних робіт за договором від 09.02.2024 року, відповідно до якого адвокат надав клієнту правничу допомогу в такому обсязі:

консультація адвокатом клієнта в рамках якої Клієнт пояснив Адвокату, що до неї звернувся представник ОСОБА_2 - адвокат Дударенко С. та пояснив, що у Приморському районному суді м. Одеси знаходиться справа № 522/7662/23 за позовом ОСОБА_2 до Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування. Він пояснив, що предметом позову є визнання права власності на спадкування на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала дядьку позивача. Адвокат Дударенко Сергій просив Клієнта прибути у судове засідання в якості свідка та надати пояснення, що вона та її чоловік є власниками по 1/2 частини квартири за такою самою адресою, і що це дві різні квартири у двох різних будинках. На підтвердження надав копію позовної заяви для ознайомлення;

вивчення адвокатом наданої позовної заяви ОСОБА_2 до Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування.;

консультація адвокатом клієнта, в рамках якої адвокатом було запропоновано клієнту надати до Приморського районного суду м. Одеси заяву про те, що ОСОБА_1 не може прибути до суду в якості свідка, оскільки знаходиться за межами України та звернути суду увагу на те, що можливим рішенням суду про визнання права власності на квартиру за однаковим номером можуть бути порушені права та законні інтереси ОСОБА_1 ;

підготовка та реєстрація в Приморському районному суді м. Одеси заяви від імені адвоката Соловйова В.В. в інтересах ОСОБА_1 від 30.04.2024 по справі 522/7662/23;

підготовка та реєстрація в Приморському районному суді м. Одеси заяви від імені адвоката Соловйова В.В. в інтересах ОСОБА_1 про надання можливості ознайомитися із матеріалами справи, в задоволенні якої судом було відмовлено;

консультація Адвокатом Клієнта де Адвокат пояснив, що згідно відомостей з Єдиного реєстру судових рішень вбачається, що 30.04.2024 Приморським районним судом м. Одеси позов ОСОБА_2 був задоволений. Було запропоновано Клієнту оскаржити таке рішення суду;

підготовка апеляційної скарги на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 квітня 2024 року та подача її до апеляційного суду;

підготовка та подача до суду апеляційної інстанції заяви про усунення недоліків щодо доплати судового збору;

підготовка та подача до суду апеляційної інстанції клопотання про ознайомлення із матеріалами справи;

ознайомлення з матеріалами справи у апеляційному суді 05.02.2025;

участь у судовому засіданні 06.02.2025;

підготовка та подача заяви про ухвалення додаткового рішення з розподілу судових витрат (т.2, а.с.20)..

На підтвердження оплати послуг адвоката за договором від 09.02.2024 року представник апелянта надав дві квитанції: від 09.02.2024 року на суму 7 580,00 грн. та від 02.05.2024 року на суму 12 000,00 грн. ОСОБА_5 (т.2, а.с. 24, 25).

Крім того, представник ОСОБА_1 адвокат Соловйов В.В. 18.11.2025 року звернувся з клопотанням про стягнення судових витрат на правничу допомогу у судах апеляційної та касаційної інстанціях та просив стягнути судові витрати зі ОСОБА_2 у загальному розмірі 28 392,45 грн., у тому числі 4 200,00 грн. - за підготовку та подачу касаційної скарги на додаткову постанову Одеського апеляційного суду від 14.03.2025 року (т.2, а.с.75-76).

Однак, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зменшення заявленого розміру витрат ОСОБА_1 на правничу допомогу, виходячи з наступних підстав.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі №922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений також і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі 904/4507/18.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі № 904/4507/18).

Присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції, ЄСПЛ застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року).

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. (ч. 1 ст. 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчиняти певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

За наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених позивачем на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в судах апеляційної та касаційної інстанціях, через призму критеріїв, встановлених ч. 4 ст. 137 та ч. 3 ст. 141 ЦПК України, та враховуючи обсяг виконаних адвокатом робіт, апеляційний суд доходить висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу, надану в судах апеляційної та касаційної інстанціях.

Згідно матеріалів справи, адвокат Соловйов В.В. надавав правову допомогу ОСОБА_1 в судах апеляційної та касаційної інстанціях, тому, відповідно, був обізнаний у справі з усіма деталями, що з неї випливають.

З урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи, керуючись, у тому числі такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також враховуючи критерії розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу та про необхідність покладення на ОСОБА_2 судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з наданням такої правової допомоги ОСОБА_1 у судах апеляційної та касаційної інстанціях у загальному розмірі 6 000,00 грн., включаючи івитрати на відправку поштової кореспонденції позивачу та відповідачу в розмірі 111,80 грн.

При цьому колегія суддів виходить із принципів розумності та справедливості судових витрат, а також із того, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2025 року складає 3 028,00 грн. на місяць.

Крім того, враховуючи, що апеляційна скарга ОСОБА_1 була задоволена у повному обсязі та під час розгляду апеляційної скарги не було вирішено питання про розподіл судових витрат по сплаті судового збору, зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 4 421,07 грн. (т.1, а.с.203,225).

Колегія суддів також зазначає, що розмір судового збору, який підлягає сплаті за звернення до суду з відповідною заявою (позовом, скаргою тощо) чітко визначений Законом України «Про судовий збір». Відповідний, встановлений законом, розмір не включає в себе комісію фінансової установи за перерахування грошових коштів. Відтак, оскільки стягнення комісії фінансової установи (сервісного збору) за перерахування грошових коштів за сплату судового збору не передбачено положеннями діючого законодавства, апеляційний суд відмовляє в частині стягнення сервісного збору банківської установи у загальному розмірі 79,58 грн.

Колегія суддів вважає за необхідне задовольнити клопотання адвоката Соловйова В.В. про стягнення зі ОСОБА_2 витрат на відправку поштової кореспонденції позивачу та відповідачу в розмірі 111,80 грн., про шо вказано вище.

Керуючись ст.ст.137,141, 270, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Соловйова Віктора Вікторовича задовольнити частково.

Ухвалити додаткову постанову до постанови Одеського апеляційного суду від 06.02.2025 року та стягнути зі ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 4 421,07 грн. (чотири тисячі чотириста двадцять одну гривню 07 копійок), та судові витрати і на правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн. (шість тисяч гривень 00 копійок).

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18.12.2025 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.М. Вадовська

О.С. Комлева