КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року

справа № 940/1539/25

провадження № 22-ц/824/15721/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Сушко Л.П.

при секретарі: Яхно П.А.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

треті особи: Публічне акціонерне товариство акціонерного банку «Украгазбанк», приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Васалатьєва Олена Анатоліївна

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на ухвалу Тетіївського районного суду Київської області від 15 серпня 2025 року під головуванням судді Мандзюк С.В., за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Публічне акціонерне товариство акціонерного банку «Украгазбан», приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Васалатьєва Олена Анатоліївна, про усунення права на спадкування та визнання права власності порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Тетіївського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Васалатьєва О.А., про усунення від права на спадкування та визнання права власності порядку спадкування за законом.

Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 15 серпня 2025 року справу передано за підсудністю на розгляд Дніпровському районному суду міста Києва.

Не погоджуючись із ухвалою суду представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що поняття "основна частина" не повинно тлумачитися виключно як об`єкт з найвищою грошовою вартістю, особливо у справах зі складною фактичною та юридичною структурою, як ця. У позовній заяві Скаржник чітко та послідовно обґрунтовував, чому підсудність справи належить саме Тетіївському районному суду, визначаючи "основну частину" спору не за вартістю, а за правовим "центром ваги". Суд першої інстанції повністю проігнорував цю аргументацію.

В судовому засіданні представник третьої особи ОСОБА_4 проти апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялися належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Направляючи справу за підсудністю, суд першої інстанції виходив з того, що спір стосується нерухомого майна, необхідно застосовувати виключну підсудність.

Враховуючи, що квартира площею 73,0 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , вартість якої безсумнівно є вищою, ніж вартість земельної ділянки, розташованої на території Дібрівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, знаходиться у Дніпровському районі м. Києва, тому позов не підсудний Тетіївському районному суду Київської області та відноситься до юрисдикції Дніпровського районного суду міста Києва.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частини першої статті 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Нерухоме майно є особливим об`єктом права власності, оскільки наділене специфічними рисами - сталий зв`язок із землею, особлива цінність, неможливість переміщення без знецінення та зміни її призначення. Майнове право на об`єкт нерухомості є складовою частиною такого майна, як об`єкта цивільних прав.

Із пунктів 41, 42 роз`яснень, які містяться в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" випливає, що перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

У постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 638/1988/17 (провадження № 61-30812св18) зазначено, що "правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно".

З огляду на вище викладене, суд першої інстанції, встановивши, що спір стосується нерухомого майна, застосував виключну підсудність.

Відповідно до ст. 30 ЦПК України, районний суд врахував, що квартира площею 73,0 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , вартість якої безсумнівно є вищою, ніж вартість земельної ділянки, розташованої на території Дібрівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, знаходиться у Дніпровському районі м. Києва та дійшов до обґрунтованого висновку, що позов не підсудний Тетіївському районному суду Київської області та відноситься до юрисдикції Дніпровського районного суду міста Києва.

13 жовтня 2025 року від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 було подано заяву про залишення позову без розгляду.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З огляду на вище викладене, оскільки судом апеляційної інстанції досліджується лише законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, то у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про залишення позову без розгляду слід вілмовити.

Згідно з вимогами статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність постановленого судового рішення.

Керуючись ст. 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Публічне акціонерне товариство акціонерного банку «Украгазбан», приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Васалатьєва Олена Анатоліївна, про усунення права на спадкування та визнання права власності порядку спадкування за законом - відмовити.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Тетіївського районного суду Київської області від 15 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 22 грудня 2025 року.

Суддя-доповідач

Судді