ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 636/4141/24
Номер провадження 22-ц/818/3606/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Маміної О.В., Яцини В.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Шевченко В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 18 квітня 2025 року в складі судді Гніздилова Ю. М. по справі № 636/4141/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ЄАПБ») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що між ОСОБА_1 та АТ «Ідея Банк» укладено:

06 липня 2016 року - Кредитний договір № C01.204.71302;

07 березня 2018 року - Кредитний договір № C-509-0;

05 червня 2018 року -Кредитний договір № Z02.00509.003998632;

16 липня 2018 року - Кредитний договір № C-509-0;

28 лютого 2019 року Кредитний договір № Р99.00505.004971980.

07 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 07072023, за яким до останнього перейшло право грошової вимоги:

за кредитним договором № C-509-0 від 07 березня 2018 року у розмірі 16712,21 грн, з яких: 5939,02 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 10773,19 грн - сума заборгованості за відсотками, 0 грн - сума заборгованості за комісіями;

за кредитним договором № C01.204.71302 від 06 липня 2016 року у розмірі 25487,88 грн, з яких: 10800 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 10773,19 грн - сума заборгованості за відсотками, 0 грн - сума заборгованості за комісіями;

за кредитним договором № Z02.00509.003998632 від 5 червня 2018 року у розмірі 41212,84 грн, з яких:19243,68 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 21969,16 грн - сума заборгованості за відсотками, 0 грн - сума заборгованості за комісіями;

за кредитним договором № C-509-0 від 16 липня 2018 року у розмірі 13810,45 грн, з яких: 4965,58 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 8844,87 грн - сума заборгованості за відсотками, 0 грн - сума заборгованості за комісіями;

за кредитним договором № Р99.00505.004971980 від 28 лютого 2019 року у розмірі 47759,70 грн, з яких: 17674,51 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 30085,19 грн - сума заборгованості за відсотками, 0 грн - сума заборгованості за комісіями.

Також, 26 жовтня 2018 року між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Ідея Банк» (далі АТ «Ідея Банк») укладено Кредитний договір № Р99.00505.004472756.

17 листопада 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 17112023, відповідно до умов якого до останнього перейшло право грошової вимоги за вказаним кредитним договором у розмірі 20152,23 грн, з яких: 8142,56 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 3164,27 грн - сума заборгованості за відсотками, 8845,40 грн - сума заборгованості за комісіями.

ОСОБА_1 належним чином не виконував зобов`язання за вищевказаними кредитними договорами, у зв`язку з чим ТОВ «ФК «ЄАПБ» просило стягнути з нього заборгованість за кредитними договорами:

№ Р99.00505.004472756 від 26 жовтня 2018 року;

№ C-509-0 від 7 березня 2018 року;

№ C01.204.71302 від 6 липня 2016 року;

№ Z02.00509.003998632 від 5 червня 2018 року;

№ C-509-0 від 16 липня 2018 року;

№ Р99.00505.004971980 від 28 лютого 2019 року у загальному розмірі 165 135,31 грн.

У вересні 2024 року ОСОБА_1 подав відзив на позовну заяву, у якому просив позов залишити без задоволення.

Відзив мотивовано тим, що строк позовної давності за всіма кредитними договорами сплинув та фактично, відступлення прав вимоги відбулось після спливу строку позовної давності.

Всі наведені договори є стандартними та строк, на який було надано кредит встановлено на рівні 18 місяців (1,5 років).

Отже:

строк дії договору від 26 жовтня 2018 року закінчився 26 квітня 2020 року, трирічний строк позовної давності сплинув 26 квітня 2023 року;

дія договору від 07 березня 2018 року закінчилася 07 вересня 2019 року, трирічний строк позовної давності сплинув 07 вересня 2022 року;

строк договору від 06 липня 2016 року сплинув 06 січня 2018 року, строк позовної давності закінчився 06 січня 2021 року;

дія договору від 05 червня 2018 року закінчена 05 грудня 2019 року, строк позовної давності сплинув 05 грудня 2022 року;

договір від 16 липня 2018 року закінчився 16 січня 2020 року, строк позовної давності сплинув 16 січня 2023 року;

дія договору від 28 лютого 2019 року завершена 28 серпня 2020 року, строк позовної давності сплинув 28 серпня 2023 року.

ТОВ «ЄАПБ» укладаючи з банком договори факторингу ознайомлювався із кредитними справами, а тому був обізнаний з тим, що придбавав права вимоги за договорами, щодо яких сплинув строк позовної давності.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 18 квітня 2025 року позовні вимоги ТОВ «ЄАПБ» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЄАПБ» суму заборгованості:

за Кредитним договором № Р99.00505.004472756 в розмірі 20 152,23 грн,

за Кредитним договором № C-509-0 в розмірі 16 712,21 грн;

за Кредитним договором № C01.204.71302 в розмірі 25 487,88 грн,

за Кредитним договором № Z02.00509.003998632 в розмірі 41 212,84 грн,

за Кредитним договором № C-509-0 в розмірі 13 810,45 грн,

за Кредитним договором № Р99.00505.004971980 в розмірі 47 759,70 грн,

Всього за договорами у загальному розмірі: 165 135, 31 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЄАПБ» судові витрати у розмірі 3028 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач належним чином не виконував умови кредитного договору, що призвело до утворення заборгованості, яка підлягає стягненню у судовому порядку. Суд першої інстанції не вбачав підстав для застосування наслідків спливу позовної давності, оскільки позивач довідався про порушення відповідачем кредитних зобов`язань тільки з моменту підписання договорів факторингу від 17 листопада 2023 року та від 07 липня 2023 року, а тому строк позовної давності починає відраховуватись з моменту відступлення права вимоги та не є пропущеним.

На вказане судове рішення засобами поштового зв`язку 14 травня 2025 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги залишити без задоволення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що позовна давність починається моменту переходу прав вимоги, оскільки заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу строку позовної давності.

Початок перебігу позовної давності за кредитними договорами почався саме з моменту виникнення у первісного кредитора - банку, права на позов до відповідача і можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Такий строк відраховується з дати першого платежу за вказаними договорами ( у кожному конкретному договорі дати перших платежів є індивідуальними).

На час відступлення прав вимоги за договорами факторингу від 17 листопада 2023 року, від 07 липня 2023 року карантин було скасовано, що виключає застосування положень п. 12 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України про продовження строків позовної давності.

26 червня 2025 року через систему «Електронний суд» ТОВ «ЄАПБ» подано відзив на апеляційну скаргу, в якому товариство просило рішення суду залишити без змін.

Відзив мотивовано тим, що позов подано з дотриманням строків позовної давності.

Пунктом 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX строки позовної давності продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (Covid-19).

15 березня 2022 року Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», який набрав чинності з 17 березня 2022 року, доповнено розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України пунктом 19 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257- 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

У судове засідання апеляційного суду сторони-учасники судового розгляду не з`явилися.

Судові повістки-повідомлення про розгляд справи 18 грудня 2025 року, надіслані апеляційним судом на адреси сторін-учасників:

ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" отримано в електронному кабінеті 11 червня 2025 року (т. 1, а.с. 72);

Миколаєнко Вікторією Миколаївною, яка діє в інтересах ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", отримано в електронному кабінеті 20 червня 2025 року (т. 1, а.с. 170);

Костюшок Павлом Миколайовичем, який діє в інтересах ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", отримано в електронному кабінеті 11 червня 2025 року (т. 1, а.с. 174);

ОСОБА_1 отримано в електронному кабінеті 11 червня 2025 року (т. 1, а.с. 173).

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з такого.

Судом встановлено, що 26 жовтня 2018 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний Договір № Р99.00505.004472756, згідно з яким останній отримав кредит в розмірі 12000 грн строком на 18 місяців зі сплатою відсотків річних, обумовлених договором (а.с. 11-12).

Згідно п. 2.1 Кредитного договору, позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 18 щомісячних внесках включно до 2 дня/числа кожного місяця, згідно Графіку щомісячних платежів.

17 листопада 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 17112023, у відповідності до умов якого клієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору та передається в день укладення цього договору клієнтом фактору в електронному вигляді та надсилається засобами корпоративного зв`язку у захищеному паролем файлі в день укладання цього договору. Реєстр Боржників після належного його підписання сторонами вважається невід`ємною частиною цього договору (а.с.22-23).

Сума фінансування згідно з Договором становить 3 633 000 грн. Вказані кошти були перераховані ТОВ «ФК «ЄАПБ» 20 листопада 2023 року (а.с. 25).

Відповідно до Реєстру боржників № 2 від 17 листопада 2023 року до Договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором № Р99.00505.004472756 від 26 жовтня 2018 року у розмірі 20 152,23 грн з яких: 8142,46 грн заборгованість за основним договором, 3164, 27 грн заборгованість за відсотками, 8845,40 грн заборгованість за комісіями (а.с. 24).

07 березня 2018 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено Угоду № C-509-0 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки. Відповідно до Угоди банк відкриває поточний рахунок НОМЕР_1 у гривні, операціями за якими можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде випущена в рамках цієї Угоди та випускає клієнту платіжну картку MasterCard. Максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000 грн, ліміт доступний на момент укладення угоди 6000 грн та може бути змінений в межах встановленого Угодою максимального ліміту Кредитної лінії за ініціативою Банку, про що буде повідомлено Клієнта додатково. Процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 24,00% грн річних (а.с. 26-27).

06 липня 2016 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено Угоду № C01.204.71302 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки. Відповідно до Угоди банк відкриває поточний рахунок НОМЕР_2 у гривні, операціями за якими можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде випущена в рамках цієї Угоди та випускає клієнту платіжну картку MasterCard. Максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000 грн, ліміт доступний на момент укладення угоди 8000 грн та може бути змінений в межах встановленого Угодою максимального ліміту Кредитної лінії за ініціативою Банку, про що буде повідомлено Клієнта додатково. Процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 42,00% грн річних (а.с 37).

05 червня 2018 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний Договір № Z02.00509.003998632, згідно з яким останній отримав кредит в розмірі 28825 грн строком 24 місяців зі сплатою 10% відсотків річних від неповернутою суми кредиту (а.с. 45 - 46).

16 липня 2018 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено Угоду № C-509-0 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки, за якою банк відкриває поточний рахунок НОМЕР_3 у гривні, операціями за якими можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде випущена в рамках цієї Угоди та випускає клієнту платіжну картку MasterCard. Максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000 грн, ліміт доступний на момент укладення угоди 5000 грн та може бути змінений в межах встановленого Угодою максимального ліміту Кредитної лінії за ініціативою Банку, про що буде повідомлено Клієнта додатково. Процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 24,00 % грн річних (а.с. 58-59).

28 лютого 2019 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний Договір № Р99.00505.004971980 згідно з яким останній отримав кредит в розмірі 17712 грн строком 60 місяців зі сплатою відсотків річних, обумовлених договором (а.с. 67-70).

07 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 07072023, за умовами якого клієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору та передається в день укладення цього договору клієнтом фактору в електронному вигляді та надсилається засобами корпоративного зв`язку у захищеному паролем файлі. Загальна сума фінансування згідно договору (реєстру боржників № 1, реєстру боржників № 2, реєстру боржників № 3, реєстру боржників № 4), що підлягає перерахуванню на рахунок клієнта становить 15 300 000,00 грн (а.с. 80-81).

Вказані кошти були сплачені ТОВ «ФК «ЄАПБ» 11 липня 2023 року ( а.с. 83).

З витягу з реєстру боржника № 3 до договору факторингу № 07072023 від 07 липня 2023 року вбачається, що до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги :

за кредитним договором № C-509-0 від 07 березня 2018 року у розмірі 16712,21 грн, з яких 5939,02 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 10773,19 грн - сума заборгованості за відсотками, 0 грн - сума заборгованості за комісіями;

за кредитним договором № C01.204.71302 від 06 липня 2016 року у розмірі 25487,88 грн, з яких 10800 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 10773,19 грн - сума заборгованості за відсотками, 0 грн - сума заборгованості за комісіями;

за кредитним договором № Z02.00509.003998632 від 5 червня 2018 року у розмірі 41212,84 грн, з яких 19 243,68 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 21969,16 грн - сума заборгованості за відсотками, 0 грн - сума заборгованості за комісіями;

за кредитним договором № C-509-0 від 16 липня 2018 року у розмірі 13810,45 грн, з яких 4965,58 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 8844,87 грн - сума заборгованості за відсотками, 0 грн - сума заборгованості за комісіями;

за кредитним договором № Р99.00505.004971980 від 28 лютого 2019 року у розмірі 47759,70 грн, з яких 17 674,51 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 30085,19 грн - сума заборгованості за відсотками, 0 грн - сума заборгованості за комісіями (а.с. 82).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно з частинами 1, 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтями 1046-1047 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

У постанові від 30 січня 2018 року в справі №161/16891/15 Верховний Суд вказав, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Пунктами 62, 63 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ від 04 липня 2018 року № 75 передбачено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: 1) назву документа(форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; 4) зміст та обсяг операції(підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 зазначила, що обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

За змістом частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України).

Відповідно до частини 1 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зважаючи, що сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, вони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що відповідач належним чином взяті на себе кредитні зобов`язання за укладеною з АТ «Ідея Банк» угодою не виконував, унаслідок чого утворилася кредитна заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивача.

Щодо заперечень відповідача про пропуск строку позовної давності, то суд керується таким.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Інститут позовної давності виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу строку позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (частина третя статті 267 ЦК України).

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину (включаючи загальну позовну давність тривалістю у три роки). Відповідно, трирічний строк позовної давності було продовжено на строк дії карантину з 12 березня 2020 року до 30 червня 2023 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» карантин з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України скасовано.

Отже, під час дії карантину позовна давність була продовжена з 02 квітня 2020 року до 30 червня 2023 року.

Водночас, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан, строк дії якого неодноразово продовжувався та діяв на момент звернення позивачем до суду із позовом.

Законом України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» від 08 листопада 2023 року № 3450-IX до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України було внесено зміни, а саме: пункт 19 викладено у наступній редакції: «19. У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану».

Підсумовуючи, якщо позовна давність не спливла станом на 02 квітня 2020 року, то строк звернення до суду спочатку було продовжено (до 30 червня 2023 року - на строк дії карантину, а надалі до 29 січня 2024 року - на строк дії воєнного стану), а з 30 січня 2024 року перебіг строку звернення до суду зупинився на строк дії воєнного стану. Аналогічні висновки викладено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 02 липня 2025 року в справі № 903/602/24 (провадження № 12-19гс25).

Відповідачем не заперечується, що строк позовної давності з дії кредитних договорів мав сплинути у 2021- 2023 роках, що на його думку є підставою для застосування наслідків спливу позовної давності, оскільки позов подано у червні 2024 року.

Між тим, зважаючи на вищезазначені вимоги закону щодо продовження позовної давності під час дії карантину та її зупинення на строк дії воєнного стану, судова колегія не вбачає підстав для відмови у задоволенні позову з підстав спливу строку позовної давності.

Між тим, що до розміру стягнення, судова колегія вважає за необхідне зауважити таке.

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин 1, 2, 5 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Обґрунтовуючи позов, ТОВ «ЄАПБ» вказувало, що на підставі Договору факторингу № 17112023, до товариства перейшло грошової вимоги за кредитним договором № Р99.00505.004472756 від 26 жовтня 2018 року у розмірі 20152,23 грн, з яких: 8142,56 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3164,27 грн - сума заборгованості за відсотками; 8845,40 грн - сума заборгованості за комісіями.

Між тим, у кредитному договору № Р99.00505.004472756 від 26 жовтня 2018 року Банком не було зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позичальнику та за які була встановлена комісія за видачу кредиту. Також, відповідно до графіку платежів, визначено, що саме комісія за надання кредиту становить 00, 00 грн на час усього договору. Отже, відповідна умова кредиту є нікчемною відповідно до частин 1 та 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19, у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22) та постанові Верховного Суду від 21 лютого 2024 року у справі № 344/3078/23 (провадження № 61-15548св23) щодо оцінки правомірності встановлення у кредитному договорі умови про щомісячну плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування).

Отже, умови договору про сплату комісії саме за надання кредиту, тобто за дії, які позивач здійснює на власну користь, є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, та мають наслідком істотний дисбаланс договірних прав і обов`язків та погіршення становища споживача, що за своєю природою є дискримінаційними.

Встановлена комісія за надання кредиту є невиправданим платежем, що спрямований на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, отже, така умова договору порушує публічний порядок, та є нікчемною.

Отже, за таких обставин судова колегія не вбачає підстав для стягнення заборгованості за комісіями у розмірі 8845,40 грн.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За таких обставин рішення суду у частині стягнення комісії за договором № Р99.00505.004472756 від 26 жовтня 2028 року підлягає скасуванню з ухваленням нового про залишення позову в цій частині без задоволення. Розмір заборгованості за вказаним договором підлягає зменшенню з 20 152,23 грн до 11 306,83грн, загальний розмір заборгованості з 165 135,31 грн до 156 289,91 грн.

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).

При зверненні до суду позивачем було сплачено 3028 грн (а.с. 2). Зважаючи, що позов задоволено частково (156289,91 грн / 165135,31 грн х100% = 94,64%), Банку має бути компенсовано 2865 грн 70 коп. судового збору.

Між тим, відповідно до пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Як вбачається з матеріалів справи, з 01 березня 2024 року ОСОБА_1 має інвалідність ІІ групи, про що свідчить Довідка МСЕК № 668462 (а. с. 98).

Апеляційну скаргу задоволено частково, а саме на 5,36 %, у зв`язку з чим з ТОВ «ЄАПБ» підлягає стягненню на користь держави 243,45 грн.

За частиною 10 статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

За таких обставин ТОВ «ЄАПБ» має бути компенсовано за рахунок держави 2622,25 грн (2865,70 грн -243,45 грн) судового збору.

Керуючись ст.ст.367, 368, 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 18 квітня 2025 року у частині вирішення спору про стягнення комісії за кредитним договором № Р99.00505.004472756 від 26 жовтня 2018 року та судових збору скасувати.

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по комісії у розмірі 8845,40 грн за кредитним договором № Р99.00505.004472756 від 26 жовтня 2028 року відмовити.

Зменшити розмір заборгованості за кредитним договором № Р99.00505.004472756 від 26 жовтня 2018 року, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» з 20 152,23 грн до 11306 (одинадцять тисяч триста шість) грн 83 коп., а загальний розмір заборгованості з 165 135, 31 грн до 156 289 (сто п`ятдесят шість тисяч двісті вісімдесят дев`ять) грн 91 коп.

Компенсувати Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, місцезнаходження: м. Київ, вулиця Симона Петлюри, 30 ) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України 2622 (дві тисячі шістсот двадцять дві) грн 25 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 22 грудня 2025 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.В. Маміна

В.Б. Яцина