1Справа № 335/2631/25 2/335/1710/2025
23 грудня 2025 року м.Запоріжжя
Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Алєксєєнка А.Б., за участю секретаря судового засідання Доновської А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Приватного підприємства «ЛАУНА» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Лівобережний відділ Державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про зняття арешту та обтяження майна, -
У березні 2025 року ПП «ЛАУНА» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Лівобережний відділ Державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про зняття арешту та обтяження з майна.
В обґрунтування позову зазначено про те, що позивачу на підставі мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду Запорізької області від 29.01.2010 року на праві власності належить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно із Витягом «Про реєстрацію» права власності на нерухоме майно, виданим ОП «ЗМБТІ» від 02.03.2010 року №25461560, право власності за позивачем на вищевказану квартиру зареєстроване у встановленому законом порядку.
За наявності вищевказаних обтяжень позивач позбавлений можливості розпорядитися вищезазначеним нерухомим майном.
При цьому, встановлені обмеження стосуються колишнього власника майна ОСОБА_1 та виникли ще у 2005 році. Так, згідно інформації, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, арешт на квартиру було накладено на підставі: постанова, серія та №: 638, виданий 30.04.2004 р., видавник: виконавча служба Орджонікідзевського району м.Запоріжжя.
З тексту даної постанови №638 від 30.04.2004 року вбачається, що державним виконавцем Даміровою Н.Н. при примусовому виконанні виконавчого напису №121 від 26.01.2001 року, виданим приватним нотаріусом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 10 772,66 грн., встановлено наступне: У зв`язку із повним фактичним виконанням та повною сплатою боргу і надходженням на виконання Ухвали Орджонікідзевського р/с від 16.12.2003 необхідно зняти арешт з усього майна, що належить ОСОБА_3 . При цьому, державним виконавцем, на підставі п.8 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» вирішено: Зняти арешт з усього нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 , та накласти арешт на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 .
Також позивач зазначив, що позбавлений можливості зняти заборону на нерухоме майно, накладену на підставі договору застави, так як по - перше, він не є і ніколи не був стороною зобов`язання, і не може звернутися із такою вимогою до нотаріуса чи державного реєстратора, а по-друге, він не мас переліку документів, необхідних для зняття такої заборони у позасудовому порядку, зокрема документів, визначених у п.5. п.5.1. П.5.2. п.5.3. Глави 15 «Накладання та зняття заборони щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно) і транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5.
Звертаючись до суду з відповідним позовом, позивач вважає, що вищезазначені обтяження порушують його права як власника майна, а іншого способу захисту його прав як звернення до суду не існує.
24 квітня 2025 року на виконання ухвали суду від 08 квітня 2025 року Запорізьким обласним державним нотаріальним архівом надіслано копію договору застави серія та номер 1514, виданий 20.10.1999 року, видавник: приватний нотаріус Сосіменко та документи на підставі, яких він посвідчений, копію витягу з реєстру для реєстрації заборон.
02 липня 2025 року до суду надійшло клопотання представника позивача - адвоката Жечева С.О. про заміну неналежного відповідача у справі.
Ухвалою суду від 02 липня 2025 року клопотання представника позивача задоволено, змінено неналежного відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_2 , на належного відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , та замінено неналежного відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_4 , на належного відповідача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 .
Ухвалою суду від 11 вересня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
Представник позивача належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, разом з тим з матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за його відсутності.
Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом у встановленому законодавством порядку, проте у судове засідання повторно не з`явились, причини неявки суду не повідомили.
Представник третьої особи Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, разом з тим в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
Дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Запорізької області від 29.01.2010 року у справі №6/19/10 затверджено мирову угоду, укладену між Приватним підприємством «Лауна» та Суб`єктом підприємницької діяльності фізичною особою ОСОБА_5 у наступній редакції:
«1. Відповідно до п. 6, п. 11 Договору позики б/н від 07.09.2009 року суб`єкт підприємницької діяльності фізична особа ОСОБА_5 передає у власність ПП «Лауна», в рахунок погашення боргу (позики) у сумі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень, квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
2. Право власності на квартиру у АДРЕСА_1 , визнається за Приватним підприємством «Лауна».
3. Судові витрати по справі покладаються на Приватне підприємство «Лауна».
Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданим Орендним підприємством Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації № 25461560 від 02.03.2010 року право власності на нерухоме майно квартиру за адресою: АДРЕСА_1 належить ПП «Лауна». Право власності зареєстровано на підставі мирової угоди 6/19/10 від 29.01.2010 затвердженої ухвалою Господарського суду Запорізької області.
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об?єкту нерухомого майна №197961504 від 28.01.2020, ПП «Лауна» на праві власності належить об`єкт нерухомого майна, а саме: квартира загальною площею 35,86 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності зареєстровано на підставі мирової угоди, затвердженої ухвалою суду, серія та номер 6/19/10, виданий 29.01.2010, видавник: Господарський суд Запорізької області.
За таких обставин позивач як власник майна за наявності вищезазначених обтяжень, позбавлений можливості розпоряджатися належним йому нерухомим майном.
Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Згідно із ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Пунктом 4 ст.82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
З наданих Запорізьким обласним нотаріальним архівом на виконання ухвали суду від 08 квітня 2025 року документів судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору-купівлі продажу, зареєстрованого Запорізькою товарною біржею «Торг-Інвест» 16.08.1997 року за реєстраційним номером Н-2644 на праві власності належала квартира за адресою: АДРЕСА_1 .
20.10.1999 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики за умовами якого ОСОБА_1 позичила у ОСОБА_2 гроші в сумі 10 666 грн., що на момент укладення угоди за курсом продажу доларів США було еквівалентно сумі 2200 доларів США, строком до 20.10.2000 року.
В забезпечення зобов`язання за вищевказаним договором позики 20.10.1999 між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 укладено договір застави за умовами якого ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 у заставу належну їй на праві власності квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно витягу зі справи «Реєстр для реєстрації заборон відчуження нерухомого майна та рухомого майна, а також арештів, накладених на таке майно судами, слідчими органами та органами Державної виконавчої служби» індекс №2-31 за період з 21 жовтня 1998 року по 18 грудня 2008 року за номером 12 прописано накладення заборони Сосіменко Ю.П. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу на квартиру АДРЕСА_6 , боржник ОСОБА_1 , кредитор ОСОБА_2 , на підставі Договору застави від 20 жовтня 1999 року за №1514, дата накладання заборони 20 жовтня 1999 року за реєстровим №12 відмітки про зняття заборони немає.
З копії постанови державної виконавчої служби Орджонікідзевського районного управління юстиції від 30.04.2004 року №638 вбачається, що при примусовому виконанні виконавчого напису №121 виданого 26.01.2001 року приватним нотаріусом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 10 772, 66 грн. у зв`язку з повним фактичним виконанням та повною сплатою боргу і надходженням на виконання ухвали Орджонікідзевського районного суду від 16.12.2003 необхідно зняти арешт з усього майна, що належить ОСОБА_1 . З урахуванням викладеного, керуючись п.8 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем постановлено зняти арешт з усього майна, що належить ОСОБА_1 , 1974 року народження. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_7 , яка належить ОСОБА_1 .
Відповідно до свідоцтва, посвідченого приватним нотаріусом Коноваловою Л.С. 17.01.2003 року зареєстрованого в реєстрі за №73, на підставі акту про проведення прилюдних торгів, затвердженого виконуючим обов`язки начальника відділу державної виконавчої служби Орджонікідзевського районного управління юстиції м.Запоріжжя 14 січня 2003 року, ТОВ «Задніпровський металокерамічний завод» належить право власності на майно, яке складається з двокімнатної квартири АДРЕСА_8 , яка придбана ТОВ «Задніпровський металокерамічний завод» за 23 600,00 грн., що раніш належало ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого Запорізькою товарною біржею «Торг-Інвест» 16 серпня 1997 року за №Н-2644.
Ці обставини також підтверджуються копією Протоколу проведення прилюдних торгів 347 від 18.12.2002 року.
Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 23.05.2006 року власником квартири АДРЕСА_6 є ТОВ «Задніпровський металокерамічний завод», підстава виникнення права власності свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів/73/17.01.2003/Коновалова Л.С. приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу.
30 серпня 2007 року між ТОВ «Задніпровський металокерамічний завод» та ОСОБА_5 укладено Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_9 за умовами якого продавець передає у власність, а покупець набуває у власність належну продавцю нерухомість: двокімнатну квартиру, загальною площею 35,86 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням постійно діючого третейського суду при Українській Товарній Біржі «Українська Товарна Біржа» від 15 вересня 2007 року у справі 000189 договір-купівлі продажу №17 від 30.08.2007 року між ТОВ «Задніпровський металокерамічний завод» та ОСОБА_5 визнано дійсним.

В подальшому, ухвалою Господарського суду Запорізької області від 29.01.2010 по справі №6/19/10 затверджено мирову угоду між ПП «Лауна» та суб`єктом підприємницької діяльності-фізичною особою ОСОБА_5 та визнано за позивачем право власності на спірну квартиру.

У відповідності зі ст. 41 Конституції України, кожний має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю.

Статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до п.2 Постанови №5 від 03.06.2016р. Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Наявність арешту майна в межах виконавчого провадження щодо іншої особи, яка не є і не була власником цього майна, за відсутності виконавчого провадження порушує право власності позивача.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 3 червня 2016 року № 5, спори, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства .

Відповідно до п. 5 зазначеної постанови, у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цьогоЗаконупідлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч.1 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Частиною 2 цього Закону передбачено, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

У ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини.

Відповідно до ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Таким чином, після винесення рішення суду про зняття арешту з майна та набрання ним законної сили, арешт знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини, а відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників та реєстру обтяжень виключаються.

Дослідженими доказами по справі встановлено, що обтяження на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , у вигляді заборони на нерухоме майно та арешту нерухомого майна були встановлені відносно попереднього власника квартири ОСОБА_1 в рамках примусового виконання виконавчого напису нотаріуса №121 від 26.01.2001 в ході виконання якого відбулися прилюдні торги спірної квартири на яку у подальшому позивачем набуто право власності.

В свою чергу відповідно до ст.28 Закону України «Про заставу» (в редакції чинній на час проведення торгів) право застави припиняється в разі примусового продажу заставного майна.

Виходячи зі змісту статей 526. 599 ЦК України зобов`язання вважається виконаним належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то вони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться.

Таким чином, враховуючи припинення основного зобов`язання похідне зобов`язання у вигляді застави також припинило свою дію.

Наведе свідчить про те, що безпідставне обтяження майна позивача, яке належить останньому на праві приватної власності, порушує його права та законні інтереси як власника, оскільки позивач не має можливості вільно розпоряджатися вказаним майном, а перешкоди у реалізації його прав мають бути усунені шляхом зняття заборони на нерухоме майно та звільнення майна з-під арешту.

При цьому, за викладених вище обставин позивач позбавлений можливості в інший шлях вирішити це питання.

Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його права шляхом зняття обтяження на нерухоме майно та зняття арешту з майна, оскільки позовні вимоги відповідають закону та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-82, 89, 247, 263- 265, 280-283 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Приватного підприємства «ЛАУНА» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Лівобережний відділ Державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про зняття арешту та обтяження майна задовольнити.

Зняти обтяження заборону на нерухоме майно, накладене на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про обтяження: 3379819; дата та час державної реєстрації: 23.06.2005 17:16:44; Вид обтяження: «Заборона на нерухоме майно»; підстава виникнення обтяження: договір застави, серія та номер: 1514, виданий 20.10.1999 року, видавник: приватний нотаріус Сосіменко; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 7949289 від 14.11.2013 року індексний номер: 7949289 від 14.11.2013 року 15:03:37, Ільющенков Сергій Олександрович, Запорізьке міське управління юстиції, Запорізька обл.; відомості про суб`єктів обтяження: особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_1 , причина відсутності РІІОКПП: інша причина відсутності коду; відомості про реєстрацію до 01.01.2013 р.: Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження:2120177, 23.06.2005 17:16:44, реєстратор: Запорізький обласний державний нотаріальний архів, Запорізький міський нотаріальний округ; зміст, характеристика обтяження: № реестра: 27643-310, внутр.№730136362ВF02631642SD, комментарий: вх.7190/.

Зняти арешт з майна, а саме з квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , Номер запису про обтяження: 3379779; дата та час державної реєстрації: 12.05.2005 15:08:55; вид обтяження: арешт на нерухоме майно; підстава виникнення обтяження: постанова, серія та №: 638, виданий 30.04.2004 р., видавник: виконавча служба Орджонікідзевського району м.Запоріжжя; особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_1 , причина відсутності РНОКПП: інша причина відсутності коду; відомості про реєстрацію до 01.01.2013р.: Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер о6тяження: 1962543, 12.05.2005 15:08:55, реєстратор: Третя Запорізька державна нотаріальна контора, Запорізький міський нотаріальний округ; зміст, характеристика обтяження: №реєстра:, внутр. № 9501502D26F52A2B5252, комментарий: 3-я Запор/держнотк.

Копію заочного рішення направити сторонам, які не з`явились в судове засідання, в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення до Запорізького апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 23 грудня 2025 року.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: Приватне підприємство «ЛАУНА» (ЄДРПОУ 091, юридична адреса: м.Запоріжжя, бул.Гвардійський, буд.129).

Відповідач 1: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_10 ).

Відповідач 2: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_11 ).

Третя особа: Лівобережний відділ Державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (, адреса: м.Запоріжжя, пр.Металургів, буд.6)

Суддя: А.Б. Алєксєєнко