ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 644/4290/24 Головуючий суддя І інстанції Черняк В. Г.
Провадження № 22-ц/818/2380/25 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Мальованого Ю.М., Маміної О.В.,

за участю секретаря судового засідання Шевцової К.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Лаєвської Марине Леніківни про відмову від позову та повернення судового збору за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Лаєвської Марине Леніківни на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2025 року у справі № 644/4290/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Харківська міська рада про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

встановив:

У червні 2024 року позивач ОСОБА_1 в особі представника адвоката Лаєвської М.Л. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позовна заява мотивована тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 12 вересня 2009 року, вона, ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1 . Разом з нею в даній квартирі зареєстрований її син ОСОБА_2 . Відповідач ОСОБА_2 на даний час хоча і зареєстрований за вищевказаною адресою, але фактично його місцезнаходження невідоме.

Вказала, що відповідач з 2019 року не проживає за місцем реєстрації, поїхав за межі України та з цього часу не повертався. ОСОБА_2 протягом останніх п`яти років не проживає за місцем реєстрації, постійно проживає за кордоном. Протягом всього часу не проживання в спірній квартирі, відповідач не цікавиться цим житлом, не приймає участі в оплаті комунальних послуг, які нараховуються на всіх зареєстрованих осіб. В квартирі позивача відсутні речі та документи ОСОБА_2 , відповідач не має наміру повертатися до України та проживати за місцем реєстрації. Перешкод у його проживанні не було, він поїхав з належного позивачу житла за власним бажанням.

На підставі вищевикладеного, ОСОБА_1 просила суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Лаєвська Марине Леніківна в апеляційній скарзі просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .

18 грудня 2025 року за допомогою системи «Електронний суд» представник ОСОБА_1 - адвокат Лаєвська Марине Леніківна подала клопотання, в якому просила прийняти відмову від позову, провадження у справі закрити, наслідки відмови від позову їй відомі та зрозумілі. Повернути 50 % судового збору за подачу апеляційної скарги в сумі 726,92 грн. на рахунок ОСОБА_1 (Отримувач: ОСОБА_3 ; IBAN НОМЕР_1 ; РНОКПП/ЄДРПОУ НОМЕР_2 ; АТ КБ ПриватБанк) Сформувати та направити до органів Казначейства електронне подання про повернення коштів на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 : Установа банку: АТ КБ "ПРИВАТБАНК", , МФО банку: 305299; Отримувач платежу Отримувач: ОСОБА_3 ; IBAN НОМЕР_1 ; РНОКПП/ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Перевіривши матеріали справи та доводи клопотання, судова колегія вважає, що клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Лаєвської Марине Леніківни про відмову від позову підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 49 ЦПК України передбачено, що позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

За змістом частини 1 статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно статті 373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Згідно з частиною 2 статті 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Як вбачається із клопотання представник ОСОБА_1 - адвоката Лаєвської Марине Леніківни про відмову від позову, позивачка позовні вимоги більше не підтримує.

Сторона на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами, одним з яких є право позивача на відмову від позову.

Клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Лаєвської Марине Леніківни про відмову від позову відповідає вимогам статті 206 ЦПК України, наслідки відмови від позовних вимог позивачці зрозумілі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстав для відмови представник ОСОБА_1 - адвоката Лаєвської Марине Леніківни у задоволенні клопотання про відмову від позову не вбачається.

Частинами 1 та 2 статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Статтею 7 Закону України «Про судовий збір» встановлено вичерпний перелік підстав для повернення суми сплаченого судового збору.

Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, ч. 4 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку, суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги.

У зв`язку з відмовою від позову ОСОБА_1 має право на повернення 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні апеляційної скарги.

Враховуючи зазначене, відповідно до Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року №787(зі змінами) (надалі - Порядок), вказані кошти є надмірно сплаченими.

Процедура повернення коштів, помилково зарахованих до відповідного бюджету, визначена Порядком повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 за № 1650/24182 (зі змінами).

Абзацом сьомим пункту 5 розділу І Порядку визначено, що заява про повернення (перерахування) коштів з бюджету складається та подається платником до органу, що контролює справляння надходжень бюджету, з платежу, який підлягає поверненню, із обов`язковим зазначенням інформації в такій послідовності: найменування платника (суб`єкта господарювання) (латиницею у разі повернення коштів в іноземній валюті), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) фізичної особи (латиницею у разі повернення коштів в іноземній валюті), реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), дата та номер судового рішення, яке набрало законної сили (у разі повернення судового збору, за виключенням помилково зарахованого), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи (латиницею у разі повернення коштів в іноземній валюті) та номер контактного телефону (за згодою), сума коштів, що підлягає поверненню (перерахуванню), причина повернення (перерахування) коштів з бюджету, найменування банку або небанківського надавача платіжних послуг, місцезнаходження банку (у разі повернення коштів в іноземній валюті (латиницею)), в якому відкрито рахунок отримувача коштів, та реквізити такого рахунка (латиницею у разі повернення коштів в іноземній валюті), номер карткового рахунка отримувача коштів (за наявності).

Подання на повернення надмірно зарахованого до бюджету судового збору подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року №787(зі змінами).

Подання за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету (висновок Верховного Суду в ухвалі від 18 квітня 2019 року у справі №736/1215/17 ).

Відповідно пункту 5 Порядку повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Матеріали справи свідчать про те, що при подачі апеляційної скарги апелянтом сплачено судовий збір в розмірі 1453,92 грн, що підтверджується електронною квитанцією про сплату № 8364-5974-8674-9220 від 20 лютого 2025 року.

На підставі викладеного, судова колегія вважає за необхідне повернути апелянту 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні апеляційної скарги, а саме 726,96 грн.

Враховуючи вищевикладене, 50% судового збору, сплаченого ОСОБА_1 за подання апеляційної скарги, що складає 726,96 грн, підлягає поверненню йому з державного бюджету.

Керуючись ст.ст.367, 368, 373, п.3 ч.1 ст. 374, ст.ст.381, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

у х в а л и в:

Клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Лаєвської Марине Леніківни про відмову від позову задовольнити та прийняти відмову від позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Харківська міська рада про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2025 року визнати нечинним.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Харківська міська рада про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням- закрити.

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Лаєвської Марине Леніківни про повернення судового збору на рахунок ОСОБА_1 відмовити.

Повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету судовий збір у розмірі 726,96 грн, що є 50% судового збору, сплаченого ним при поданні апеляційної скарги за квитанцією про сплату № 8364-5974-8674-9220 від 20 лютого 2025 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 22 грудня 2025 року.

Головуючий В.Б.Яцина.

Судді колегії Ю.М.Мальований.

О.В.Маміна.