Номер провадження: 22-ц/813/802/25
Справа № 523/828/23
Головуючий у першій інстанції Мурманова І.М.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Лозко Ю.П.

суддів: Карташова О.Ю., Кострицького В.В.,

за участю секретаря судового засідання Пересипка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу Одеської обласної ради

на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2023 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної ради, Голови Одеської обласної ради Діденко Григорія Віталійовича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: ОСОБА_2 заступник генерального директора Комунальної установи «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи», Комунальна установа «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи», Одеська обласна державна (військова) адміністрація про визнання незаконним та скасування розпорядження,

встановив:

У січні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним вище позовом, у якому просила визнати протиправним та скасувати Розпорядження голови Одеської обласної ради Діденка Г.В., № 02/2023 від 03.01.2023 року «Про проведення службового розслідування»; стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати, понесені з розглядом справи, та витрати на правничу допомогу.

Позов обґрунтовано тим, що розпорядженням начальника Одеської обласної військової адміністрації Марченка М.М., № 55/К-2022 від 30.05.2022 року ОСОБА_1 , призначено на посаду генерального директора КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» (до призначення переможця конкурсу на цю посаду, але не більше 12 місяців з дня припинення чи скасування воєнного стану).

Разом з цим, 03.01.2023 року Розпорядженням голови Одеської обласної ради Діденка Г.В., № 02/2023-ОР призначено проведення службового розслідування відносно позивача, як генерального директора. Пунктами 4,5 Розпорядження ОСОБА_1 відсторонена від здійснення повноважень генерального директора КУ КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи», які покладені на ОСОБА_2 з 04.01.2023 року і на час проведення службового розслідування.

Вказане Розпорядження прийнято за відсутності підстав для застосування Порядку службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. (далі - Порядок № 950), оскільки такий розповсюджується на осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України «Про запобігання корупції» прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, до яких позивач, як генеральний директор не віднесена.

Крім того, у порушення вимог п.1 Порядку №950 службове розслідування відносно позивачки було призначено не у зв`язку із невиконанням або неналежним виконанням нею службових обов`язків чи перевищенням своїх повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну чи моральну шкоду громадянинові, державі, підприємству, установі, організації чи об`єднанню громадян, а з метою вишукування таких обставин, що унеможливило надання ОСОБА_1 пояснень стосовно якогось конкретного питання.

З оспорюваного Розпорядження, у порушення вимог п. 3 Порядку №950, неможливо встановити предмет призначеного службового розслідування.

Також у голови Одеської обласної ради ОСОБА_3 відсутні повноваження на призначення відносно позивачки службового розслідування, передання її повноважень іншій особі чи відсторонення від посади. Генеральний директор КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи», згідно п. 5.3. її Статуту, призначається на посаду та звільняється з неї рішенням Одеської обласної ради та неможливим є ототожнення повноважень Ради із повноваженнями її голови. При цьому, рішенням Одеської обласної ради від 22 вересня 2006 року №73-V, остання делегувала повноваження з управління об`єктами спільної власності територіальних громад, сіл, селищ, міст Одеської області, зокрема і КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» Одеській обласній державній адміністрації, про що свідчить і зміст розпорядження начальника Одеської обласної військової адміністрації Марченка М.М., № 55/К-2022 від 30.05.2022 року ОСОБА_1 про призначення ОСОБА_1 на посаду.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2023 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , визнано протиправним та скасовано Розпорядження голови Одеської обласної ради ОСОБА_3 № 02/2023 від 03.01.2023 року «Про проведення службового розслідування». Стягнуто з Одеської обласної ради на користь позивачки ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 610, 40 грн.

Ухвалюючи оскаржуване рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що оспорюване Розпорядження прийнято за відсутності підстав, передбачених п. 1 Порядку № 950, і було безпредметним за своєю суттю, а голова Одеської обласної ради не є керівником КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» та позбавлений повноважень на призначення відносно позивачки службового розслідування. При цьому суд не погодився із доводами позивачки про те, що дія Порядку № 950 не розповсюджується на неї.

У апеляційній скарзі, Одеська обласна рада, посилаючись на порушенням норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права, залишення поза увагою поданих відповідачем доказів та викладених заперечень проти позову, просить скасувати рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2023 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

У апеляційній скарзі представник Одеської обласної ради посилається на обставини, викладені у суді першої інстанції, як заперечення проти позовних вимог.

Так, скаржник зазначає, що органом вищого рівня відносно генерального директора КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_1 є Одеська обласна рада як власник та Одеська обласна державна адміністрація (Департамент охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації) як орган управління. При цьому у державної (військової) адміністрації відсутні повноваження на призначення службового розслідування стосовно керівників підприємств, які знаходяться у її управлінні, що також підтверджував і представник Одеської обласної державної (військової) адміністрації під час розгляду справи, тож прийняти рішення про призначення службового розслідування у даному випадку вправі лише голова обласної ради.

Висновки ВС, на які послався суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні не є релевантними обставинам цієї справи, водночас обґрунтованість доводів відповідача підтверджує висновок, викладений у постанові ВС від 12 липня 2023 року у справі № 331/147/22, згідно якого видання розпоряджень про проведення службових розслідувань стосовно осіб, які очолюють комунальні підприємства, засновником яких є міська рада, належать міському голові як очільнику органу місцевого самоврядування.

Також, на думку обласної ради, за наявності всього складу правопорушення, визначеного п. 1 Порядку № 950, відсутня необхідність у проведенні службового розслідування, метою проведення службового розслідування є саме встановлення наявності чи відсутності складу правопорушення у діях певної особи, у тому числі наявність вини.

Лист № 195-004120 представника ВГО «Українська служба порятунку» в Одеській області Пехтерова С.Л. з проханням провести службове розслідування щодо дій/бездіяльності керівництва, співробітників та посадових осіб КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» за фактами безперервних вимагань та є достатньою підставою для прийняття рішення щодо проведення службового розслідуванні відносно генерального директора Комунальної установи «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_1 , оскільки вона є керівником установи, здійснює керівництво установою, має право розпоряджатися майном установи, призначає та звільняє працівників, а тому є ознаки того, що невиконання або неналежне виконання нею службових обов`язків призвело до заподіяння значної матеріальної шкоди установі.

У судовому засіданні представник Одеської обласної ради - Клабанська Л.І. підтримала вимоги апеляційної скарги, надала пояснення за доводами скарги..

У судове засідання позивачка та треті особи, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, не з`явилися, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає вказаним вимогам.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що призначене стосовно позивачки ОСОБА_1 службова розслідування розпочалось за відсутності для цього визначених Законом, а зокрема, пунктом 1 Порядку № 950, підстав, при цьому матеріали даної справи не містять результатів проведеного службового розслідування відповідно до вказаного вище розпорядження. Крім того суд дійшов висновку про відсутність у голови Одеської обласної ради повноважень на прийняття рішення про проведення службового розслідування щодо ОСОБА_1 .

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду, зважаючи на таке.

Судом встановлені та підтверджуються матеріалами справи такі обставини.

Розпорядженням начальника Одеської обласної військової адміністрації, відповідно до ст. ст. 2, 6, 14, 15 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», ч. 5 ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» та на підставі Рішення Одеської обласної ради № 73-V від 22.09.2006 «Про майно спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, управління яким здійснює обласна рада» (надалі «Рішення Облради № 73-V»), (т.1 а.с. 19) Комунальної установи «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» (надалі скорочено «Установа») з 30.05.2022 року (а.с.19)

Відповідно до Наказу Установи № 138-Л від 30.05.2022 року, починаючи з 30.05.2022, ОСОБА_1 приступила до виконання своїх обов`язків на посаді генерального директора начальника, лікаря судово-медичного експерта (т.1 а. с. 20).

Відповідно до п.1.1.Статуту Комунальної установи «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» (далі Статут) , Установа є об`єктом права власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, інтереси яких представляє Одеська обласна рада (Власник) в межах повноважень, визначених законодавством.

Прийняття рішення про призначення начальника Установи, продовження строку дії укладеного з ним контракту та його звільнення з підстав порушення ним положень законодавства України, умов контракту та цього статуту (п. 5.1.4. Статуту) .

Поточне керівництво (оперативне управління) установою здійснює начальник установи генеральний директор, який призначається на посаду і звільняється з неї відповідно до порядку, визначеного чинним законодавством та відповідним рішенням Одеської обласної ради, і який відповідає кваліфікаційним вимогам Міністерства охорони здоров`я України, а також з яким укладений контракт головою Одеської обласної державної адміністрації. Строк найму, права, обов`язки і відповідальність Генерального директора, умови його матеріального забезпечення, інші умови найму визначаються контрактом (п.5.3. Статуту).

Начальник установи підзвітний власнику, наймачу та галузевому управлінню в усіх питаннях статутної, фінансової, виробничої, організаційно-господарської діяльності установи, несе перед ними відповідальність за забезпечення виконання покладених на нього завдань і функцій (п. 5.5. Статуту).

Постійний контроль за виконанням статутних завдань Установи здійснює Одеська обласна державна адміністрація (далі Орган управління) в особі Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації (далі Галузеве управління). Галузеве управління є відповідальним перед Власником за належне виконання функцій контролю щодо діяльності Установи (п.1.3. Статуту).

Начальник установи, діє без доручення від імені і в інтересах установи на всіх підприємствах, установах та організаціях незалежно від форм власності, у державних органах, в органах державної влади та місцевого самоврядування, відкриває рахунки в установах банків, укладає угоди, направлені на виконання покладених на установу завдань та функцій, контролює їх виконання (п.5.6. Статуту).

Начальник установи в межах узгоджених з галузевим управлінням планових завдань та кошторисів самостійно вирішує питання господарської та фінансової діяльності установи за винятком тих питань, що віднесені законодавством України та цим Статутом до компетенції галузевого управління, власника чи уповноваженого ним органу, або потребують відповідного узгодження (п. 5.7. Статуту).

Начальник установи за згодою галузевого управління та обов`язковим узгодженням з уповноваженим органом Власника вирішує питання застави, оренди, суборенди, безоплатного користування, списання майна Установи або окремих прав на нього та відповідно до законодавства вчиняє вищезазначені дії (п. 5.8. Статуту).

15.11.2022 року ОСОБА_1 направила лист № 2754-01 на адресу начальника Управління з майнових відносин обласної ради (т. 1 а.с. 175-176), у якому вказала на виявлені порушення у тексті договору оренди та просила вирішити питання про проведення технічної інвентаризації нежитлових приміщень, а також щодо правомірності користування підприємством ТОВ «Проксіма Плюс» об`єктами, зазначеними у вказаному договорі оренди.

24.11.2022 року ОСОБА_1 , як генеральним директором Установи, прийнято наказ № 136-а «Про здійснення перевірки виконання ТОВ «Проксіма Плюс» умов договору оренди» (т. 1 а.с.173-174).

Із зазначеного наказу та пояснень представника позивача, що не заперечується учасниками справи, вбачається, що ТОВ «Проксіма Плюс» було орендарем нежитлових приміщень у будівлі за адресою: м. Одеса, провулок Валіховський, 4, балансоутримувачем якої є Установа.

Вказані обставини встановлено і рішенням Господарського суду Одеської області від 27.09.2023 року у справі № 916/711/23, що набрало законної сили, яким задоволені позовні вимоги Управління обласної ради з майнових відносин та, виселено ТОВ «Проксіма Плюс» з відповідних нежитлових приміщень будівлі (під літ. Е, Л, Ж) загальною площею 52,39 кв. м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , та повернуто їх Управлінню обласної ради з майнових відносин за актами приймання-передачі (повернення) майна, а також повернуто від ТОВ «Проксіма Плюс» Управлінню обласної ради з майнових відносин холодильну камеру КХС-12 з холодильним агрегатом МВВ-4 та комплект до холодильної установи АРТ6, що знаходяться за адресою: м. Одеса, провулок Валіховський, 4, за актами приймання-передачі (повернення) майна.

30.12.2022 року директор ТОВ «Проксіма Плюс» Левицький С.М. звернувся з заявою до начальника Одеської обласної адміністрації Марченка М.М., голови Одеської обласної ради Діденка Г.В., директора Департаменту охорони здоров`я Одеської області Одарій-Захар`євої Н.В., та до ВГО Українська служба порятунку, у якій просив втрутитися в ситуацію, що склалася в Установі, де не припиняється вимагання грошей працівниками Установи ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Заявник наголошував, що ведучи діяльність в одному з кабінетів, без жодних підстав, діючи від імені ОСОБА_1 , зазначені особи ОСОБА_4 і ОСОБА_5 чинять психологічний тиск на судово-медичних експертів та розповідають про те, що розрахунки слід вести тільки з ними (т. 1 а.с. 148-149).

02.01.2023 року начальник Одеської обласної військової адміністрації Марченко М.М. звернувся з листом на адресу голови обласної ради Діденка Г.В., в якому повідомив про надходження вказаної вище заяви та звернення представника ВГО «Українська служба порятунку» в Одеській області Пехтерова С.Л. У зв`язку з вказаним зверненнями, начальник Одеської обласної військової адміністрації Марченко М.М. просив голову Одеської обласної ради Діденка Г.В. прийняти рішення щодо проведення службового розслідування із залученням до складу комісії представників Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації та заступника генерального директора з економічних питань та забезпечення КНП «Одеський обласний лікарсько-фізкультурний диспансер» Одеської обласної ради (т. 1 а.с.150).

30.12.2022 року інспектор правозахисту Відділу сприяння та допомоги соціально-незахищеним людям ВГО «Українська служба порятунку» у Одеській області Пехтеров С.Л. звернувся до голови ОВА Марченка М.М., голови Одеської обласної ради Діденка Г.В. з листом, у якому просив провести службове розслідування дій та бездіяльності керівництва, співробітників та посадових осіб Установи за фактами безперервних вимагань та отримання хабарів навіть після фіксації та відкриття досудового розслідування по кримінальній справі (т.1, а.с. 151).

03.01.2023 року головою Одеської обласної ради Діденком Григорієм Віталійовичем було прийнято оскаржуване розпорядження № 02/2023-ОР «Про проведення службового розслідування» (т.1 а.с.29-30, 139-140).

У пункті 1 розпорядження вирішено провести службове розслідування стосовно генерального директора Установи ОСОБА_1 з метою з`ясування фактів неналежного виконання нею службових обов`язків та перевищення своїх повноважень, що могло призвести до заподіяння значної матеріальної чи моральної шкоди громадянам та даній установі, щодо фактів, викладених у листах Відділу сприяння та допомоги соціально-незахищеним людям ВГО «Українська служба порятунку» в Одеській області від 30.12.2022 року № 195-004120 та Одеської обласної військової адміністрації від 02.01.2023 року № 1/01-35/43/2-23.

Розпорядження № 02/2023-ОР прийнято відповідно до ч. 7 ст. 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», постанови Кабінету Міністрів України від 13.06.2000 року № 950 «Про затвердження Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України «Про запобігання корупції» прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» (Порядку № 950), з метою з`ясування фактів неналежного виконання службових обов`язків та перевищення своїх повноважень генеральним директором Установи ОСОБА_1 , що могло призвести до заподіяння значної матеріальної чи моральної шкоди громадянам та даній установі, стосовно фактів, викладених у листах Відділу сприяння та допомоги соціально-незахищеним людям ВГО «Українська служба порятунку» в Одеській області від 30.12.2022 року № 195-004120 та Одеської обласної військової адміністрації від 02.01.2023 року № 1/01-35/43/2-23.

Згідно з пунктом 2 розпорядження утворено комісію з проведення зазначеного у пункті 1 розпорядження службового розслідування та затверджено її склад (відповідно до додатку до зазначеного розпорядження).

Згідно з пунктом 3 розпорядження комісії доручено у строк з 04 січня по 05 березня 2023 провести службове розслідування відповідно до вимог законодавства та надати акт службового розслідування.

Відповідно до п. 4 розпорядження головою Одеської обласної ради Діденком Г.В. вирішено відсторонити ОСОБА_1 від здійснення повноважень на посаді генерального директора Установи з 04 січня 2023 року на час службового розслідування. Пунктом 5 розпорядження, у зв`язку з відстороненням ОСОБА_1 , виконання обов`язків генерального директора одночасно покладено на заступника генерального директора з адміністративно-господарських, будівельних питань Установи ОСОБА_2 з 04 січня 2023 року на час проведення службового розслідування.

17.02.2023 року ОСОБА_1 направила на адресу Одеської обласної ради та її голови ОСОБА_3 лист-звернення (т.2 а.с. 49-56), згідно з яким позивачка письмово звернула увагу відповідачів на безпредметності службового розслідування та зазначала про те, що жодні пояснення від неї не відбиралися.

Розпорядженням голови Одеської обласної ради Діденка Г.В. № 46/2023-ОР від 25.01.2023 «Про проведення службового розслідування» відсторонив ОСОБА_1 від займаній посади на період з 26 січня до 27 березня 2023 року (т.1 а.с.242-243).

При цьому, 27.01.2023 року голова Одеської обласної ради Діденко Г.В. звернувся до голови Одеської обласної військової адміністрації Марченка М.М. із листом проханням відсторонити ОСОБА_1 на період іншого службового розслідування, за наслідками розгляду якого головою Одеської обласної військової адміністрації прийнято розпорядження № 22/К-2023 від 30.01.2023 про відсторонення ОСОБА_1 з 30 січня до 27 березня 2023 року (т.1 а.с.246).

У січні-березні 2022 року заробітна плата позивачці не виплачувалася із-за її відсторонення від посади генерального директора установи (т.2 а.с.47).

Статтею 23 Загальної декларації з прав людини передбачено, що кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі і сприятливі умови праці та на захист від безробіття. Кожна людина, без будь-якої дискримінації, має право на рівну оплату за рівну працю. Кожний працюючий має право на справедливу і задовільну винагороду, яка забезпечує гідне людини існування, її самої та її сім`ї, і яка в разі необхідності доповнюється іншими засобами соціального забезпечення.

Згідно зі статтею 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 51 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України № 280/97-ВР від 21.05.1997 «Про місцеве самоврядування в Україні» (надалі «Закон № 280/97-ВР»).

Відповідно до ст. 1 Закону № 280/97-ВР:

представницький орган місцевого самоврядування виборний орган (рада), який складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення ;

районні та обласні ради - органи місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст;

делеговані повноваження - повноваження органів виконавчої влади, надані органам місцевого самоврядування законом, а також повноваження органів місцевого самоврядування, які передаються відповідним місцевим державним адміністраціям за рішенням районних, обласних рад.

Згідно зі статтею 4 Закону № 280/97-ВР до основних принципів місцевого самоврядування належать, зокрема, принципи народовладдя, законності, гласності, колегіальності та інші.

Система місцевого самоврядування (ст. 5 Закону № 280/97-ВР) включає:

територіальну громаду;

сільську, селищну, міську раду;

сільського, селищного, міського голову;

виконавчі органи сільської, селищної, міської ради;

районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону № 280/97-ВР, обласні та районні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами

Представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами (ч. 3 ст. 10 Закону № 280/97-ВР).

Системний аналіз розділу І «Загальні положення» Закону № 280/97-ВР вказує, що на відміну від сільського, селищного та міського голови, депутатів місцевих рад, голова обласної ради не включений законодавцем безпосередньо до системи місцевого самоврядування (ст. 5 Закону № 280/97-ВР) та обирається відповідною обласною радою шляхом таємного голосування з числа її депутатів на строк повноважень ради (ч. 1 ст. 55 Закону № 280/97-ВР).

Повноваження голови обласної ради визначені в частині 6 ст. 55 Закону № 280/97-ВР. Серед переліку відповідних повноважень відсутні повноваження з одноособового призначення головою обласної ради службових розслідувань щодо керівників комунальних установ, які призначаються та звільняються за рішеннями сесії обласної ради (за п. 20 ч. 1 ст. 43 Закону № 280/97-ВР питання, які вирішуються виключно на пленарних засіданнях обласної ради).

Відповідно до пункту 18 частини 6 статті 55 Закону № 280/97-ВР голова обласної ради вирішує інші питання, доручені йому радою. Водночас матеріали даної справи не містять доказів прийняття Одеською обласною радою рішень щодо доручення на вирішення питань про призначення службових розслідувань саме головою обласною радою.

Відповідно до частини 7 статті 55 Закону № 280/97-ВР «Голова районної, обласної, районної у місті ради в межах своїх повноважень видає розпорядження».

Відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 43 Закону № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях обласної ради здійснюється вирішення в установленому законом порядку питань щодо управління об`єктами спільної власності територіальних громад, що перебувають в управлінні обласних рад, призначення і звільнення їх керівників, крім випадків, передбачених частиною другою статті 21 Закону України «Про культуру».

Відхиляючи посилання скаржника Одеської обласної ради на наявність у голови Одеської обласної ради Діденко Григорія Віталійовича повноважень на прийняття розпорядження про проведення службового розслідування відносно позивачки ОСОБА_1 , колегія суддів, погоджуючись із висновками суду першої інстанції, виходить з такого.

Так, наполягаючи на правомірності розпорядження голови Одеської обласної ради про проведення службового розслідування щодо позивачки, відповідач Одеська обласна рада, безпідставно ототожнює повноваження голови обласної ради з повноваженнями самої обласної ради, оскільки стаття 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», на яку міститься посилання у розпорядженні голови Одеської обласної ради від 03 січня 2023 року, не наділяє голову районної, обласної, районної у місті ради одноособовими повноваженнями на ініціювання проведення службового розслідування стосовно генерального директора об`єкту, що належать до комунальної власності, утворення комісію з проведення зазначеного розпорядження службового розслідування, затвердження її складу та відсторонення генерального директора від здійснення повноважень .

При цьому, посилання скаржника на положення Порядку № 950 в редакції, чинній на час прийняття вказаного вище розпорядження, а саме на те, що рішення щодо проведення службового розслідування приймається керівником органу, в якому працює особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або особа, яка для цілей Закону прирівнюється до особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно якої планується проведення службового розслідування (далі - особа, стосовно якої проводиться службове розслідування), не вливають на правильність висновку суду першої інстанції про відсутність у голови Одеської обласної ради Діденко Г.В. повноважень на ініціювання відповідного службового розслідування відносно ОСОБА_1 .

Так, як слушно зазначено судом першої інстанції, голова Одеської обласної ради Діденко Г.В. не є керівником Комунальної установи «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи».

Так, вказана Установа є об`єктом права власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, інтереси яких представляє Одеська обласна рада, яка Рішенням Одеської обласної ради № 73-V від 22.09.2006 «Про майно спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, управління якими здійснює обласна рада» (Рішення № 73-V) делегувала, зокрема свої виняткові та виключні повноваження, Одеській обласній державній адміністрації.

Відповідно до п. 20 ч. 1 статті 43 Закону України «Про місцеве самоврядування України» виключно на пленарних засіданнях обласної ради здійснюється вирішення в установленому законом порядку питань щодо управління об`єктами спільної власності територіальних громад, що перебувають в управлінні обласних рад.

Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначено правовий статус, загальні організаційні та процедурні засади порядку проведення перевірок фінансово-господарської діяльності суб`єктів господарювання, в тому числі і зі сторони органів місцевого самоврядування.

Вирішуючи спір, апеляційний суд зазначає, що лише Одеська обласна рада, як власник, та Одеська обласна державна адміністрація, на час виникнення спірних правовідносин військова адміністрація, відповідно до положень ч. 1 ст. 4 Закону України № 389-VIII від 12.05.2015 «Про правовий режим воєнного стану» (надалі «Закон № 389-VIII»), як орган управління мають право здійснювати контроль за діяльністю Комунальної установи «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» та приймати рішення про проведення службового розслідування відносно її генерального директора, а не голова обласної ради.

При цьому, попри протилежні твердження апеляційної скарги, ані стаття 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ані положення Порядку № 950 не наділяє голову районної, обласної, районної у місті ради відповідними одноособовими повноваженнями.

Щодо посилань скаржника на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові віл 12 липня 2023 року у справі №331/147/22, колегія суддів зауважує, що у вказані справі, на відміну від обставин справи, що переглядається апеляційним судом власником Установою, службове розслідування за час роботи у якій, було ініційовано щодо позивача була відмовідна міська рада, в той час, як за обставинами цієї справи власником Комунальної установи «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» є Одеська обласна рада, зонодавче регулювання кола повноважень яких є відмінним.

Правові ж висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі №522/16898/19, на які послався суд першої інстанції у оскаржуваному содовому рішенні, попри протилежні доводи скаржника, є релевантними спірним правовідносинам, оскільки містять висновки щодо незаконності ототожнення повноважень голови обласної ради з повноваженнями самої обласної ради.

Колегія суддів також вважає слушними висновки суду першої інстанції щодо відсутності, визначених Порядком №950 підстав для порушення відносно позивачки ОСОБА_1 відповідного службового розслідування.

Так, відповідно до пункту 1 Порядку № 950 службове розслідування може бути проведено, зокрема, у разі невиконання або неналежного виконання ними службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну чи моральну шкоду громадянинові, державі, підприємству, установі, організації чи об`єднанню громадян.

У апеляційний скарзі Одеська обласна рада зауважує, що метою проведення службового розслідування є саме встановлення наявності чи відсутності складу правопорушення у діях певної особи, у тому числі наявність вини, при встановленні всього складу правопорушення відсутня необхідність у проведенні службового розслідування, оскільки склад правопорушення вже встановлений та залишається лише притягнути особу до певного виду відповідальності.

Не ставлячи під сумнів викладені твердження скаржника, колегія суддів, звертає увагу, що відповідне оскаржуване розпорядження голови Одеської обласної ради Діденка Г.В. № 02/2023-ОР «Про проведення службового розслідування» 03.01.2023 року містить лише загальні посилання на п.1 Порядку №950 та листи Відділу сприяння та допомоги соціально-незахищеним людям ВГО «Українська служба порятунку» в Одеській області від 30.12.2022 року № 195-004120 та Одеської обласної військової адміністрації від 02.01.2023 року № 1/01-35/43/2-23.

Проте, погоджуючись із відповідними висновками суду першої інстанції, колегія суддів зауважує, що ані зі змісту вказаного пункту Положення, ані відповідних Листів не убачається фактів, невиконання або неналежного виконання позивачкою ОСОБА_1 службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну чи моральну шкоду громадянинові, державі, підприємству, установі, організації чи об`єднанню громадян, з чим відповідно до п. 1 Порядку № 950 пов`язується виникнення законних підстав для проведення службових розслідувань.

Водночас, щодо позовних вимог ОСОБА_1 до Голови Одеської обласної ради ОСОБА_3 , колегія суддів зауважує про таке.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частини перша та третя статті 13 ЦПК України).

Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного право уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Відповідно до статті 89 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку.

Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді (стаття 80 ЦК України).

Юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення.

Згідно із статтею 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Посадові особи юридичної особи представляють її інтереси у відносинах з іншими особами, тобто уособлюють саму юридичну особу у правовідносинах з іншими особами.

Позивачка, звертаючись до суду із цим позовом, зазначила відповідачем, зокрема, голову Одеської обласної ради Діденко Г.В.

Так ОСОБА_1 заявила вимоги до голови Одеської обласної ради Діденко Г.В. щодо визнання незаконним та скасування розпорядження, підписаного головою Одеської обласної ради Діденком Г.В. 03.01.2023 року № 02/2023-ОР , зміст яких про те, що вони спрямовані до голови Одеської обласної ради Діденка Г.В., як до посадової особи Одеської обласної ради та стосуються його професійної діяльності.

Жодних позовних вимог ОСОБА_3 , як фізичної особи позов не містить.

Оскільки Одеська обласна ради є юридичною особою - самостійним суб`єктом у цивільних правовідносинах, позовні вимоги у цій справі пред`явлені до її посадових осіб, то саме рада має відповідати за цими вимогами, оскільки у цивільних відносинах посадові особи юридичних осіб не діють як самостійні суб`єкти.

Голова Одеської обласної ради ОСОБА_3 не може бути відповідачем у цій справі як фізична особа, наділена процесуальною дієздатністю, оскільки є посадовою особою Одеської обласної ради, тобто юридичної особи, від імені якої він діяв у відносинах із позивачем.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Розгляду у суді підлягає лише такий спір, у якому позовні вимоги можуть бути або задоволені, або в їх задоволенні може бути відмовлено. Положення «заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 186, пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України) стосується як позовів, які не підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства, так і тих позовів, які суди взагалі не можуть розглядати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 757/43355/16-ц).

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12 липня 2023 року у справі № 331/147/22 (провадження № 61-4299св23).

Викладене суду першої інстанції залишив поза увагою, розглянувши позивні вимоги ОСОБА_1 , до Голови Одеської обласної ради Діденко Г.В. по суті.

Підсумовуючи наведене вище та ураховуючи усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бюрг та інші проти Франції" (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гору проти Греції" №2) [ВП], § 41" (Gorou v. Greece no.2), колегія суддів вважає вірним та обґрунтованим висновок суду щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Одеської обласної ради про визнання незаконним та скасування розпорядження, при цьому погоджується з оцінкою доказів, наданою судом першої інстанції, який належним чином мотивував своє рішення, зазначивши підстави, з яких такі вимоги підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги за своїм змістом та суттю загалом є запереченнями проти позову ОСОБА_1 і зводяться до суб`єктивного тлумачення скаржником норм права, та незгоди з висновками суду стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки суду, також фактично зводяться до переоцінки доказів наданої судом першої інстанції без посилення на обставини, які не були враховані під час вирішення цієї справи.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.4 ч.1, абз.1 ч. 2, ч. 4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, зважаючи на викладене, колегія суддів виснує про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 жовтня 2023 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Голови Одеської обласної ради ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування розпорядження слід скасувати та закриття провадження по справі у цій частині. В іншій частині оскаржуване рішення залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України

постановив:

Апеляційну скаргу Одеської обласної ради задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2023 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Голови Одеської обласної ради Діденко Григорія Віталійовича про визнання незаконним та скасування розпорядження скасувати.

Закрити провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Голови Одеської обласної ради Діденко Григорія Віталійовича про визнання незаконним та скасування розпорядження.

В іншій частині оскаржуване рішення залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: В.В. Кострицький

О.Ю. Карташов