Провадження № 2-з/686/209/25
УХВАЛА

19 грудня 2025 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді Козак О.В.,

при секретарі Сташевській А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову,

встановила:

В провадженні Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення заборгованості.

18.12.2025 року представником позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій вона просить вжити заходи забезпечення позову шляхом: наклалення арешту на банківський картковий рахунок № НОМЕР_1 , який відкрито у філії Хмельницьке ОУ АТ «Ощадбанк».

В обґрунтування заяви представник заявника вказала, що 25.09.2025 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовною заявою до ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити певні дії.

24 травня 2025 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 уклади Договір про перерахування коштів в сумі 250 000 грн. щомісячно починаючи з 1 травня 2025 року.

Однак станом на 30 серпня 2025 року жодних коштів Боржницею на банківский рахунок заявниці (вказаний у договорі) не надіслано. Боржник не виконав зобов`язання у встановлений термін, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 250 000 грн.

На підставі Договору від 24 травня 2025 року боржник зобов`язався сплачувати стягувачу грошову суму у розмірі 250 000 грн. щомісячно до 1 травня 2027 року включно. Договір було підписано без примусу та на добровільних засадах після усної домовленості між сторонами. Однак після підписання договору у червні 2025 року, ОСОБА_3 відмовилася добровільно виконувати зобов`язання взяті на себе згідно підписаного договору, у звязку з чим на день подачі позовної заяви до суду утворилася заборгованість у розмірі 750 000 грн.

Враховуючи викладене, просить суд взяти до уваги всі вказані обставини справи і те, що застосування заходів забезпечення позову, наведених у цій заяві не порушить прав та охоронюваних законом інтересів, не призведе до погіршення прав інших учасників, а лише запровадить законні обмеження, наявність яких дозволить створити належні умови для запобігання перешкод у захисті порушених прав позивача в разі задоволення позовних вимог і, відповідно, спрямовано на забезпечення дійсної ефективності судового захисту.

Відповідно до ст. 149 ч.2 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В порядку ст.150 ЦПК України, видами забезпечення позову, зокрема, може бути накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви, така правова позиція міститься у постанові ВС від 17 жовтня 2018 року №183/5864/17-ц (провадження №61-38692св18).

При вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Разом з тим, позивачем у заяві про забезпечення позову необґрунтовано необхідність вжиття заходів забезпечення позову, наявність фактичних обставин, які свідчать про існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача в разі невжиття таких заходів забезпечення позову. Не доведено позивачем належними та допустимими доказами і належність відповідачу банківського рахунку зазначеного у заяві.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову, слід відмовити

Керуючись ст.ст. ст.ст.149-153, 260, 353 ЦПК України, суд, -

постановив:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: