КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,

секретар Цалко Л.М.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Коваль Л.М.,

представника відповідача

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,

представника відповідача

Міністерства оборони України Кучми А.Г.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Литвиненко Оленою Леонідівною, на рішення Яготинського районного суду Київської області від 30 липня 2025 року та на додаткове рішення Яготинського районного суду Київської області від 21 серпня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Міністерства оборони України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Яготинська міська рада, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визнання права на отримання одноразової грошової допомоги, усунення від отримання одноразової допомоги,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Яготинського районного суду Київської області в особі представника адвоката Коваль Л.М. з позовом, згідно з яким просив:

- встановити факт спільного проживання ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов?язків між ОСОБА_1 та братом ОСОБА_4 ;

- визнати ОСОБА_1 членом сім?ї загиблого (померлого) Захисника України ОСОБА_4.;

- визнати за ОСОБА_1 право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у зв`язку із загибеллю (смерті) військовослужбовця ОСОБА_4 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання обов`язків військової служби;

- усунути ОСОБА_2 від отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у зв`язку із загибеллю (смерті) військовослужбовця ОСОБА_4 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання обов`язків військової служби.

Позовні вимог мотивовані тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є братами загиблого ОСОБА_4 .

З 2002 року їх спільна мати - ОСОБА_6 перебувала в цивільному шлюбі з ОСОБА_2 , від якого ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_4 .

З 2002 року вони були зареєстровані та фактично проживали за адресою: АДРЕСА_1 , всією родиною.

Потім, ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мати братів - ОСОБА_6 , після смерті якої з ІНФОРМАЦІЯ_8 брат позивача ОСОБА_4 став проживати разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_2 .

Вони з загиблим братом мали спільний бюджет, були пов?язані спільним побутом, вели спільне господарство. У померлого ОСОБА_4 не було ані дружини, ані дітей. Дані позивача були вказані в особистих даних військового, на підставі яких саме йому було здійснений телефонний дзвінок про загибель брата. Позивач займався вихованням та розвитком брата з ІНФОРМАЦІЯ_8, постійно піклувався про його здоров?я, забезпечував всім необхідним, виховував його справжнім громадянином України.

У свою чергу, батько загиблого ОСОБА_2 , участі у вихованні та розвитку брата ОСОБА_4 не приймав.

Позивач займався вихованням та розвитком свого брата; відводив його до школи, Яготинського ліцею № 3; брав участь у батьківських зборах та святах; підтримував та допомагав при вступі до ДПТЕЗ "Яготинський центр професійно-технічної освіти" до закінчення навчання. Також, допомагав братові ОСОБА_4 розвиватись у напрямку кінології та брати участь у змаганнях, на яких брат посідав перші місця.

Разом з тим, позивач вказував, що станом на теперішній час він має намір ставити питання перед державою про виплату йому, як члену сім?ї загиблого захисника, одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, у зв?язку із загибеллю військовослужбовця та відмові у вищеперерахованих виплатах та компенсаціях ОСОБА_2 .

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 30.07.2025 позов задоволено частково. Встановлено факт спільного проживання ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов'язків між ОСОБА_1 та братом ОСОБА_4 , та визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , членом сім'ї загиблого (померлого) Захисника України ОСОБА_4. В іншій частині в позові відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2422 грн. 40 коп. судового збору (т. 3, а.с. 168-173).

Додатковим рішенням Яготинського районного суду Київської області від 21.08.2025 у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Литвиненко О.Л. про ухвалення додаткового рішення відмовлено (т. 3, а.с. 168-173).

Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 18.09.2025 виправлено описку, допущену у вступній частині повного тексту рішення Яготинського районного суду Київської області від 30.07.2025 у справі № 383/463/24, а саме замість зазначеної неправильної дати повного тексту цього рішення "21 липня 2025" вважати правильною "30 липня 2025 року" (т. 3, а.с. 183, 184).

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, а також порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та додаткове рішення суду першої інстанції та ухвалити нові судові рішення: про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі; задоволення заяви представника відповідача про ухвалення додаткового рішення щодо витрат на правову допомогу.

В обгрунтування апеляційної скарги вказує на неврахування судом першої інстанції того, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження спільного проживання ОСОБА_4 з позивачем ОСОБА_1 , ведення спільного господарства, наявності взаємних прав та обов`язків між ОСОБА_1 та братом ОСОБА_4 , а також визнання позивача членом сім`ї загиблого (померлого) ОСОБА_4 .

Також, вказує, що в оскаржуваному рішенні судом першої інстанції перераховано лише надані письмові докази та прокоментовано в рішенні їх текст, а оцінка даним доказам не надана.

Щодо відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що оскільки у задоволенні позовних вимог до нього відмовлено, він має право на відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу (т. 3, а.с. 192-196).

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача Міністерства оборони України у судовому засіданні також апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у письмових поясненнях.

Позивач та його представник у судовому засіданні щодо задоволення апеляційної скарги заперечували, посилаючись на її безпідставність та необгрунтованість.

Треті особи у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представника третьої особи Яготинської міської ради надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю.

Разом з тим, враховуючи положення ч.2 ст. 372 ЦПК України, судом апеляційної інстанції визнано за можливе розглянути справу за відсутності третіх осіб, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду оскаржено лише відповідачем ОСОБА_2 і лише в частині задоволених позовних вимог про встановлення факту спільного проживання, ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов'язків між ОСОБА_1 та братом ОСОБА_4 , а також про визнання ОСОБА_1 членом сім'ї загиблого (померлого) Захисника України ОСОБА_4 . В іншій частині рішення суду учасниками не оскаржено.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_5 народився ОСОБА_1 , відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_6 народився ОСОБА_5 , відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_4 , батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 25.08.2009.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 13.02.2024 року.

Із копії лікарського свідоцтва про смерть № 43 від 31.01.2024 та із копії довідки про причину смерті № 43 від 31.01.2024, вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 від травматичної ампутації нижніх кінцівок, внаслідок військових дій.

Зі змісту листа військової частини НОМЕР_5 № 182/1/3762 від 28.06.2024 вбачається, що "На Ваше звернення за вх. №2298/2 від 26.06.2024 стосовно надання інформації, яка стосується ОСОБА_4 , повідомляємо наступне: Особова справа № 4-1558 та документи матроса ОСОБА_4 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 для подальшого обліку, та належного оформлення грошової допомоги родичам загиблого направлені на адресу ІНФОРМАЦІЯ_9 за вих. № 186/1/133/ДСК від 16.04.2024. Для отримання більш детальної інформації стосовного родичів загиблого пропонуємо звернутися до ІНФОРМАЦІЯ_10 (всі СДД зафіксовані в особовій справі військовослужбовця)".

Так, відповідно до змісту поданої позовної заяви, метою звернення позивача з заявою про встановлення факту спільного проживання визначено встановлення в судовому порядку обставин, необхідних для одержання виплати одноразової допомоги та компенсаційних сум у зв'язку із загибеллю військового ОСОБА_4 .

Разом з тим, відповідно до ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державною виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно із ст. 16-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Отже, право на звернення до уповноваженого органу за призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги мають виключно такі особи:

- батьки;

- один із подружжя, який не одружився вдруге;

- діти, які не досягли повноліття;

- утриманці загиблого (померлого).

Таким чином, враховуючи вищенаведені положення законодавства та встановлені обставини, висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог позивача є помилковим, адже встановлення факту спільного проживання, ведення спільного господарства та наявності взаємних прав та обов'язків, а також визнання позивача членом сім'ї загиблого військовослужбовця не буде підставою для ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав позивача.

Тобто, задоволення позовних вимог у цій частині не призведе до мети, з якою позивач звернувся до суду.

Окрім того, слід зазначити, що суд першої інстанції не врахував висновки Конституційного Суду України, який у своєму рішенні від 03.06.1999 у справі № 1-8/99 зазначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто:

- наявність спільних витрат;

- спільний бюджет;

- спільне харчування;

- купівля майна для спільного користування;

- участі у витратах на утримання житла, його ремонт;

- надання взаємної допомоги;

- наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням;

- інші обставини, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Для встановлення факту спільного проживання однією сім'єю має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин.

Законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання, спільний побут чі взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази для підтвердження факту спільного проживання позивача з ОСОБА_4 , ведення ними спільного господарства.

Натомість, надані позивачем письмові докази, покладені судом першої інстанції в основу свого рішення про часткове задоволення позовних вимог, не містять інформації щодо предмету доказування, не підтверджують факт ведення спільного господарства, наявність спільного побуту та бюджету, взаємних прав та обов`язків, набуття спільного майна позивачем та ОСОБА_4 .

Крім того, покази свідків не можуть свідчити про факт спільного проживання однією сім`єю та не можуть бути визначальними у вирішенні цього питання.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд, який у своїй постанові від 10.10.2019 у справі № 748/897/18 зазначив, що показання свідків зі сторони заявника на підтвердження того, що сторони проживали однією сім`єю у вказаний період, носять узагальнений характер, стосуються здебільшого констатації факту спільного проживання. В контексті визначення можливих доказів, їх оцінки як достатніх слід також відзначити, що згідно усталеної судової практики самі лише показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення спільного проживання однією сім`єю (постанова Верховного Суду від 12.12.2019 у справі № 466/3769/16-ц).

У свою чергу, ані позивач, ані жоден із свідків зі сторони позивача не зазначили про те, з ким та де проживав ОСОБА_4 у період з 2019 по 2021 рік.

Також, колегія суддів зауважує, що відповідно до ст. 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконаву та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Положеннями чинного законодавства закріплено Порядок надання статусу члена сім'ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2015 за № 740.

Так, підпунктами 2, 4 пункту 2 Порядку № 740 визначено наступне:

- заявник - член сім'ї загиблої (померлої) особи, зазначений в частині четвертій статті 10-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", його законний представник або уповноважена особа, яка звертається за наданням статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України;

- надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України - публічна (електронна публічна) послуга, що надається місцевим структурним підрозділом з питань ветеранської політики за заявою, поданою в паперовій або електронній формі, за результатами розгляду якої приймається рішення про надання (відмову у наданні) статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України.

Отже, чинним законодавством передбачено порядок, який регулює питання визнання особи членом сім'ї загиблого Захисника України, органи, які мають право надавати особам статус членів сім'ї загиблого (померлого) Захисника, критерії, за яких особу може бути визнано членом сім'ї загиблого Захисника, а також відповідний перелік документів, які подаються особами для надання їм такого статусу.

Водночас, приймаючи рішення про визнання позивача членом сім`ї загиблого (померлого) Захисника України ОСОБА_4., судом першої інстанції було порушено принцип розподілу влади, закріплений у ст. 6 Конституції України, оскільки такими повноваженнями наділені відповідні органи.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (пункт 4 частини першої статті 376 ЦПК України).

Згідно з частиною другою статті 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та в частині розподілу судових витрат та ухвалення у цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви.

Крім того, оскільки суд дійшов висновку про скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, додаткове рішення, яке є невід`ємною частиною рішення суду першої інстанції, також підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Литвиненко Оленою Леонідівною, - задовольнити.

Рішення Яготинського районного суду Київської області від 30 липня 2025 року в частині задоволених позовних вимог та в частині розподілу судових витрат та додаткове рішення Яготинського районного суду Київської області від 21 серпня 2025 року - скасувати.

Ухвалити у цій частині нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність взаємних прав та обов`язків між ОСОБА_1 та братом ОСОБА_4 , а також визнання ОСОБА_1 членом сім`ї загиблого Захисника України Чергикала Андрія Вікторовича - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 22 грудня 2025 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова