Справа № 602/287/24
Провадження № 2/602/18/2025
ЛАНОВЕЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Тернопільської області
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"07" листопада 2025 р. м.Ланівці
Лановецький районний суд Тернопільської області в складі:
головуючої судді - Холява Л.І.,
секретар - Домчук В.І.,

розглянувши в письмовому провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Ланівці цивільну справу за позовною заявою Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій імені
С.З. Ґжицького до ОСОБА_1 про стягнення коштів за навчання, -
В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що ОСОБА_2 26 серпня 2020 року уклав з Львівським національним університетом ветеринарної медицини та біотехнологій імені С.З. Ґжицького Договір № 2-49 «Про надання освітніх послуг» за кошти юридичних або фізичних осіб. Наказом «Про переведення студентів» ЛНУВМБ імені С.З. Ґжицького від 18 серпня 2020 року № 309-4 ОСОБА_2 був переведений з заочної форми навчання на денну форму навчання за контрактом.
Згідно з пп. 2.1. Договору Виконавець (університет) зобов`язаний надати Замовнику освітню послугу, а Замовник (відповідач) зобов`язаний згідно з п.4 Договору своєчасно сплатити вартість послуги у розмірах та в порядку встановлених цим договором: пункти 9, 10.
Згідно з п.3. Договору Виконавець має право вимагати від Замовника своєчасно вносити плату за освітню послугу в розмірах та в порядку, встановлених цим договором.
Крім того, ОСОБА_2 не виконав навчального плану, внаслідок чого був відрахований зі складу студентів за Наказом від 10 березня 2022 р. № 92-4.
Станом на 12 березня 2024 року у відповідача перед Львівським національним університетом ветеринарної медицини та біотехнологій імені
Оскільки, відповідач добровільно кошти не повернув, позивач змушений звернутися до суду за захистом порушеного права.
Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Гаврищук В.В. подав письмовий відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позов вважає необґрунтованим. При цьому, зазначив, що з позову не зрозуміло, із якого детального розрахунку виходив позивач при визначенні суми заборгованості. Так, згідно п. 10 договору №2-49, замовник вносить плату 7500,00 грн, щосеместру, не пізніше, ніж 10 днів після початку зазначеного періоду. Однак, із позовної заяви не зрозуміло, за які семестри (в т.ч. дати їх початку та закінчення) рахується заборгованість, які семестри оплачені, тощо. Як вбачається із наказу від 10 березня 2022 р. №92-4 «Про відрахування студентів ФЕМ», ОСОБА_2 , студента 3 курсу відраховано на підставі заяви студента та згоди декана у зв`язку із невиконанням навчального плану відповідно до ст.46 Закону України «Про вищу освіту», підписаного ректором В. Стибелем.
17 травня 2024 року ОСОБА_2 звернувся із заявою до позивача та просив надати копію зави про відрахування з резолюцією декана, а також відомості про здачу зимової сесії 2021 року, літньої сесії 2021 року та зимової сесії 2022 року. У відповідь на вказану заяву відповідачу видали на руки, лист-відповідь без дати та номеру, за підписом Декана ФЕМ - ОСОБА_3 , та надали виписки з відомостей по запитуваних сесіях, а також надали витяг із наказу від 10 березня 2024 р. №92-4 «Про відрахування студентів ФЕМ». При співставленні наказу та витяг із наказу від 10 березня 2022 р. №92-4 «Про відрахування студентів ФЕМ», вбачається, що із наказу зникла невід`ємна частина наказу - «Підстава - заява студента, згода декану».
При опрацюванні виписки із відомостей встановлено, що відповідачем за зимову іспитову сесію 2020/2021 р. за 3 семестр здано 2 предмети із 9-ти; за літню іспитову сесію 2020/2021 р. за 4 семестр здано 0 предметів із 9-ти; літню іспитову сесію 2021/2022 р. за 5 семестр здано 1 предмет із 8-ти.
Із наведених відомостей залишається не зрозумілою причина відсутності Зимової іспитової сесії 2021/2022 року, немає відомостей про те, який семестр тоді був і скільки предметів здав відповідач. При цьому, відповідач заявляє, що він не здавав жодних екзаменів починаючи із 3-го семестру включно.
Так, згідно п.4 ч.1 ст.46 Закону України «Про вищу освіту», підставами для відрахування здобувача вищої освіти є: невиконання індивідуального навчального плану.
Відповідно, до п.14 Положення про порядок переведення, відрахування та поновлення студентів вищих закладів освіти, що затверджене наказом Міністерства освіти України N 245 від 15 липня 1996 р., студент може бути відрахований з вищого закладу освіти: за власним бажанням; у зв`язку з переведенням до іншого вищого закладу освіти; за станом здоров`я на підставі висновку ЛКК; за академічну неуспішність.
Крім зазначеного, згідно Положення про порядок відрахування, переривання навчання, поновлення і переведення здобувачів вищої освіти Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій імені С.З. Ґжицького, та надання їм академічної відпустки, що розміщений на офіційному сайті позивача, а тому є загально відомим та загальнодоступним.
Зазначає, що відповідача мали вперше відрахувати за наслідками проплаченої, однак незданої зимової іспитової сесії 2020/2021 р. за наслідками 3-го семестру, у якій відповідачем (згідно відомостей позивача) здано 2 предмети із 9-ти. Хоча відповідач не здавав таких предметів. Вдруге відповідача мали виключити за наслідками літньої іспитової сесії 2020/2021р. за наслідками 4-го семестру, де відповідачем здано 0 предметів із 9-ти, а також не здійснено оплати в порядку п.10 Договору про надання освітніх послуг.
На підставі наведеного, просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
В судове засідання представник позивача Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій імені С.З. Ґжицького
І. Парубчак, не з`явився, від нього надійшла заява, в якій просить слухати справу у їхній відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задоволити.
В судове засідання відповідач ОСОБА_2 , представник відповідача
Гаврищук В.В. не з`явилися, однак представник відповідача направив до суду заяву, в якій просить справу слухати у їхній відсутності, позовні вимоги не визнають.
У відповідності до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи та всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, з таких підстав.
Згідно статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтею 4 ЦПК України та 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Відповідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як передбачено частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Згідно частини першої та другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частинами п`ятою сьомою статті 81 цього Кодексу передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
У частині першій статті 626 ЦК України зазначено,що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У ст.526 ЦК України зазначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
За змістом ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України). Такими наслідками є, зокрема, розірвання договору (угоди) та відшкодування збитків.
Судом встановлено, що між ОСОБА_2 (Замовник) та Львівським національним університетом ветеринарної медицини та біотехнологій імені
С.З. Ґжицького укладено Договір №2-49 про надання освітніх послуг.
Замовник зараховується до складу студентів на підставі наказу ректора Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій імені С.З. Ґжицького В. Стибель від 18 серпня 2020 року №309-4 «Про переведення студентів» у зв`язку із поданою заявою студента на підставі ст.46 закону України «Про Вищу освіту», яким ОСОБА_2 , студента 2 курсу спеціальності «Маркетинг» ОС «Бакалавр» заочної форми навчання переведено на 2 курс спеціальності «Маркетинг» ОС «Бакалавр» денної форми навчання факультету економіки та менеджменту за контрактом.
Згідно п.2.1. Договору університет зобов`язаний надати освітню послугу на рівні стандартів вищої освіти, а замовник відповідно до п. 4 Договору замовник зобов`язаний своєчасно вносити плату за освітню послугу в розмірах та порядку, встановлених договором.
Позивач виконав свої зобов`язання згідно з договором, надавши освітню послугу відповідачу. Проте, відповідач не виконав своїх зобов`язань, згідно умов п.4 Договору, а саме не сплатив повністю кошти за навчання.
Згідно копії наказу ректора Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій імені С.З. Ґжицького В. Стибель від 10 березня 2020 року №92-4 «Про відрахування зі складу студентів ФЕМ», у зв`язку з невиконанням навчального плану, відповідно до ст.46 Закону України «Про Вищу освіту», ОСОБА_2 , студента 3 курсу факультету економіки та менеджменту ОС «Бакалавр», спеціальності 0.75 «Маркетинг», денної форми навчання за кошти фізичних та/або юридичних осіб, за власним бажанням. Підстава: заява студента, згода декана.
Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України суд, також вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 в користь Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій імені С.З. Ґжицького 3028 гривень 00 копійок сплаченого судового збору. При цьому суд бере до уваги платіжну інструкцію №281 від 12 березня 2024 року про сплату судового збору.
Керуючись ст.ст.4, 12, 76, 77, 78, 80, 141, 247, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Л. І. Холява