ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/1229/25 Номер провадження 22-ц/814/3274/25Головуючий у 1-й інстанції МУРАШОВА Н. В. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючий суддя: Триголов В.М.

Судді: Лобов О.А., Чумак О.В.

Секретар:Горбун К.О.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , адвоката Брикар Олега Михайловича на ухвалу Крюківського районного суду міста Кременчука від 03 червня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Світ косметолога» про стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПП «Світ косметолога», в якому просила стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в сумі 236 250,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 придбала у ПП «Світ косметолога» діодний лазер для видалення волосся, модель DL-110, виробник ІТС СО LTD за 236250,00 грн., на підставі укладеного ними Договора купівлі продажу товару №07/15 від 15.07.2022 року, щоб використовувати його в своїй підприємницькій діяльності, зокрема з надання послуг епіляції волосся. ОСОБА_1 повністю виконала свої зобов`язання за вказаним договором, оплатила придбаний товар в повному обсязі. В подальшому 29.12.2022 року ОСОБА_1 зареєструвалася як фізична особа підприємець, надавала послуги як суб`єкт господарської діяльності, використовуючи придбаний діодний лазер в своїй підприємницькій діяльності. Проте її клієнти були незадоволені її послугами з епіляціїї волосся, які вона надавала з використанням діодного лазеру, придбаного у ПП «Світ косметолога». Тому ОСОБА_1 звернулася до незалежних експертів, які установили, що придбаний нею діодний лазер не відповідає заявленим технічним харакетиристикам. Отже діодний лазер, який ОСОБА_1 придбала у ПП «Світ косметолога» має приховані якісні недоліки, що негативно вплинули на ділову репутацію та конкрентну спроможність ОСОБА_1 . За таких обставин 29.01.2025 року ОСОБА_1 надіслала ПП «Світ косметолога» претензію, в якій проінформувала про відмову від укладеного ними Договору №07/15 від 15.07.2022 року, що має наслідки повернення ПП «Світ косметолога» коштів за отриманим договором. ОСОБА_1 намагалася вирішити спір в досудовому порядку. Проте ПП «Світ косметолога» відмовився відповідати за продаж товару, який не відповідає заявленим технічним характеристикам. Тому ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом за захистом своїх прав, в якому просила на підставі ст.673, 675, 611, 1212, 530 ЦК України стягнути з відповідача ПП «Світ косметолога» на її користь грошові кошти в сумі 236250,00 грн. за проданий товар, який не відповідає технічним характеристикам.

Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука від 03 червня 2025 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Світ косметолога» про стягнення грошових коштів закрито на підставі п. 1 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Непогодившись із вказаним рішенням ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку. Скарга мотивована тим, що ухвала винесена з порушенням норм процесуального права , судом не в повній мірі з`ясовано обставини, що мають значення для справи.

Апелянт вказує, що у справі має місце саме зобов`язальний спосіб захисту. Був укладений договір № 07/15. Позивач розірвала цей договір в односторонньому порядку, та вимагає повернути кошти сплачені саме за договором. Припускати, що позивач помилково не зазначила статусу ФОП при укладені договору не можна, оскільки на дату укладення договору вона не мала статусу ФОП. Також, варто наголосити, що позов пред`явлено не через збитки завдані продажем неякісного майна (такий позов вже підлягав би розгляду в господарському судочинстві), а повернення коштів за розірваним договором, що укладався, як фізичною особою (не підприємцем).

Скаржник також зауважує, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Також позивач наголошує, що предмет позову є зобов`язальним (договірним) стягнення коштів сплачених раніше за розірваним договором. А договір, який став підставою позову, укладено позивачем не в статусі ФОП , відтак цей спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У зв`язку із викладеним скаржник просить скасувати ухвалу Крюківського районного суду міста Кременчука від 03 червня 2025 року , та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З матеріалів справи встановлено, що 29.12.2022 року ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа підприємець у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Вид економічної діяльності: 96.02. Надання послуг перукарнями та салонами краси, що підтверджується відповіддю з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №1445525 від 03.06.2025 року.

15.07.2022 року ОСОБА_1 придбала у ПП «Світ косметолога» діодний лазер для видалення волосся, модель DL-110, виробник ІТС СО LTD за 236250,00 грн., на підставі укладеного ними Договора купівлі продажу товару №07/15.

29.01.2025 року ОСОБА_1 надіслала ПП «Світ косметолога» претензію, в якій проінформувала про відмову від укладеного ними Договору №07/15 від 15.07.2022 року, що має наслідки повернення ПП «Світ косметолога» коштів за отриманим договором. Претензія мотивована тим, що товар має приховані якісні недоліки.

ПП «Світ косметолога» надало відповідь на претензії , згідно якої вважає вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими , посилається на п.3.3 договору згідно якого гарантія на товар складає 18 місяців .

Ознаками господарського спору, підвідомчого господарському суду, є, зокрема участь у спорі суб`єкта господарювання, наявність між сторонами, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України,Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства і спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Згідно з ч. 1ст. 128 ГК України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до ст. 58 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відтак, підприємець - це юридичний статус фізичної особи, який засвідчує право цієї особи на заняття самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Фізична особа, яка в установленому законом порядку набула статус підприємця, не втрачає свого статусу фізичної особи. Натомість згідно з ч. 8 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності (ч. 1 ст. 320 ЦК України).

Аналіз зазначених положень закону дає підстави дійти висновку, що в основу диференціації (розмежування) судової юрисдикції між справами, які законодавцем віднесені до компетенції судів цивільної чи господарської юрисдикції, покладено наявність декількох обставин, які мають існувати одночасно, а саме - суб`єктний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин, а також наявність у нормах права, прямої вказівки на розгляд конкретного спору у межах тієї чи іншої юрисдикції.

У пунктах 5.17, 5.18 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.02.2020 року у справі №916/385/19 зазначено, що набуття статусу фізичної особи-підприємця не означає, що усі подальші правовідносини за участю цієї особи мають ознаки господарських, а спори з її участю належать до господарських, адже фізична особа продовжує діяти як учасник цивільних відносин, зокрема, укладаючи правочини для забезпечення власних потреб, придбаваючи нерухоме та рухоме майно. Вирішення питання про юрисдикційність спору за участю ФОП залежить від того, виступає чи не виступає фізична особа як сторона у спірних правовідносинах суб`єктом господарювання, та чи є ці правовідносини господарськими.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що як за суб`єктивним складом, так і виходячи зі змісту спірних правовідносин, між сторонами виник спір щодо стягнення грошових коштів за договором купівлі-продажу товару з метою здійснення підприємницької діяльності , який не відповідає технічним характеристикам від 15 липня 2022 року між суб`єктами господарювання, а тому даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

При визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Критеріями належності справи до господарського судочинства за загальними правилами є одночасно суб`єктний склад учасників спору та характер спірних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Ознаками господарського спору є, зокрема: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Вирішення питання про юрисдикційність спору залежить від того, чи виступає фізична особа - сторона у відповідних правовідносинах - як суб`єкт господарювання, та від визначення цих правовідносин як господарських.

Як вже зазначалось, звертаючись з цим позовом, позивач просив стягнути кошти за договором купівлі-продажу товару для використання його у підприємницькій діяльності, а саме для надання косметологічних послуг, укладеного між приватним підприємством та ОСОБА_1 . При цьому позивач наполягає, що діяв як фізична особа.

Вказане твердження позивача апеляційний суд приймає критично з огляду на те, що воно спростовується наявними матеріалами справи.

З аналізу тексту Договору купівлі-продажу вбачається, що в Договорі купівлі-продажу № 07/15 від 15.07.2022 року предметом визначено Діодний лазер для видалення волосся.

Вказаний діодний лазер , який є предметом договору купівлі-продажу, був замовлений позивачем для здійснення його підприємницької діяльності, зокрема для надання послуг за видом економічної діяльності 96.02, надання послуг перукарями та салонами краси.

Вказане твердження не спростовано, та підтверджено у позовній заяві, що придбаний прибор використовувався для надання послуг видалення волосся клієнтам, але неякісно працював. З огляду на зазначене апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність достатніх, належних та допустимих доказів на підтвердження того, що Діодний лазер - переданий у власність покупця ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу товару № 07/15 від 15.07.2022 року може бути використаний позивачем в особистих, приватних інтересах, як фізичною особою, а не є пов`язаними з підприємницькою діяльністю.

Отже, як за суб`єктним складом, так і виходячи зі змісту спірних правовідносин, спір між сторонами є спором двох суб`єктів господарювання щодо здійснення господарської діяльності, а отже підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що зазначений спір відповідно до положень ч.1 п.1 ст. 255 ЦПК України не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на встановлене, інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, не впливають на правильність постановленої судом ухвали і, з огляду на вимоги ст. 375 ЦПК України, не можуть бути визнані підставою для її скасування, тому підлягають відхиленню.

Згідно з п. 1 ч. 1ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції (995_004) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала постановлена судом першої інстанції з дотриманням норм як матеріального, так і процесуального права, з огляду на що, в порядку ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Брикар О.М., слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , адвоката Брикар Олега Михайловича залишити без задоволення.

Ухвалу Крюківського районного суду міста Кременчука від 03 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді: О.А. Лобов

О.В. Чумак