Справа № 202/7641/25
Провадження № 2/202/4285/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 грудня 2025 року Індустріальний районний суд міста Дніпра у складі: головуючого судді Бєльченко Л.А., за участю секретаря судового засідання Щербини В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

5.08.2025 року через систему «Електронний суд» представник позивачів, адвокат Осьмак Я.В., в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до відповідача, в котрому просила визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 право власності по 1/3 частині за кожним на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.08.2025 року визначено суддю Бєльченко Л.А. для розгляду цієї справи.

Ухвалою судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 7.08.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності залишено без руху через відсутність оцінки майна та несплату судового збору у відповідному розмірі.

4.09.2025 року від представника позивачів, адвоката Осьмак Я.В., через систему «Електронний суд» надійшла заява про усунення недоліків разом з висновком про вартість нерухомого майна та платіжною інструкцією на суму 2 890,00 грн.

Ухвалою судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 5.09.2025 року прийнято позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно, до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено цивільну справу до розгляду у порядку загального позовного провадження.

В обґрунтування позову представником позивачів зазначено, що 13.08.1999 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , внаслідок чого, власниками вищевказаної будинку в рівних долях стали позивачі.

03.09.1999 року Донецьким бюро технічної інвентаризації здійснена реєстрація права власності на вказаний житловий будинок відповідно до Наказу Державного Комітету України по Житлово-Комунальному Господарству №56 від 13.12.1995 «Про затвердження Правил державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб», чинному на той час. На договорі купівлі - продажу було зроблено відповідний реєстраційний надпис, в котрому зазначено, що відомості про реєстрацію житлового будинку записані в реєстрову книгу №46 за реєстровим номером №4747.

З 1999 року по 2022 рік позивачі проживали у вищевказаному будинку разом із родиною. 24.02.2022 року російська федерація в порушення пункту 4 статті 2 Статуту Організації Об`єднаних Націй здійснила акт військової агресії проти України. З метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини, позивачі були змушені покинути місце свого постійного проживання та перемістилися до міста Одеси, де проживають і зараз.

З часом позивачам стало відомо, що внаслідок військових дій, спричинених агресією рф проти України, їх будинок було пошкоджено. Оцінити характер та обсяг наявних пошкоджень на теперішній час не вбачається можливим з огляду на відсутність у позивачів спеціальних знань, а також беручи до уваги тимчасову окупацію рф Донецької області, в тому числі міста Авдіївки. Будучи потенційними отримувачами компенсації для відновлення своєї квартири, пошкодженої внаслідок бойових дій, спричинених збройною агресією рф, та виконуючи встановлені нормативно-правовими актами умови для отримання компенсації, 01.07.2025 року позивачі звернулися до державного реєстратора прав на нерухоме майно Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області для проведення державної реєстрації право власності на будинок у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

04.07.2025 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області Шавиріною І.О. було прийнято рішення про відмову у проведенні реєстраційних дій. Рішення про відмову обґрунтовано тим фактом, що ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 для проведення державної реєстрації прав власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 подано договір купівлі-продажу від 13.08.1999 pоку, на котрому проставлено реєстраційний надпис щодо проведеної державної реєстрації прав власності Донецьким бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі №46 03.09.1999 за №4747. В той же час заявниками було надано відповідь Авдіївської міської військової адміністрації від 20.02.2024 №K-0012-1 нa запит щодо реєстрації речових прав на нерухоме майно, в котрій вказано про неможливість одержання від БТІ інформації про зареєстровані права до 01.01.2013 на будь-який об`єкт нерухомого майна, розташований у м. Авдіївці через тимчасову окупацію м.Ясинувата, в БТІ якого зберігались архівні справи на паперових носіях. Це рішення унеможливлює отримання в майбутньому компенсації для відновлення свого житла, а також позбавляє іншим чином можливості розпоряджатися своїм майном.

З урахуванням наведеного, представник позивача просив визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 право власності по 1/3 частині за кожним на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 71,3 кв.м., жилою площею 65,3 кв.м.

Представник позивача, позивачі у судове засідання не з`явилися, засобами поштового зв`язку надіслали заяву, в котрій просили провести розгляд справи без їх участі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. Про розгляд справи повідомлений за допомогою системи «Електронний суд».

З`ясувавши всі обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з такого.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу житлового будинку серії АВВ №455626, укладеного 13.08.1999 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , посвідченого державним нотаріусом Авдіївської державної нотаріальної контори Донецької області Лук`янцем Л.В., ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є власниками житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.43-44).

На правовстановлюючому документі, договорі купівлі-продажу житлового будинку від 13.08.1999 року, зроблений реєстраційний напис про те, що житловий будинок зареєстрований на ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 по 1/3 частині в реєстрову книгу №46 за реєстровим №4747 від 3.09.1999 року.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 24.03.2023 року Святошинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), ОСОБА_6 змінила прізвище на ОСОБА_8 (а.с.22).

Відповідно до рішення міського голови Авдіївської міської ради від 12.11.2015 року «Про перейменування вулиць та провулків в м.Авдіївка», вулицю Маяковського перейменовано на вул.Кизила Андрія.

01.07.2025 року позивачі звернулися до державного реєстратора прав на нерухоме майно Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області для проведення державної реєстрації право власності на будинок у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

04.07.2025 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області Шавиріною І.О. було прийнято рішення про відмову у проведенні реєстраційних дій. Рішення про відмову обґрунтовано тим фактом, що ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 для проведення державної реєстрації прав власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 подано договір купівлі-продажу від 13.08.1999 pоку, на котрому проставлено реєстраційний надпис щодо проведеної державної реєстрації прав власності Донецьким бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі №46 03.09.1999 за №4747. В той же час, заявниками було надано відповідь Авдіївської міської військової адміністрації від 20.02.2024 №K-0012-1 нa запит щодо реєстрації речових прав на нерухоме майно, в котрій вказано про неможливість одержання від БТІ інформації про зареєстровані права до 01.01.2013 на будь-який об`єкт нерухомого майна, розташований у м. Авдіївці через тимчасову окупацію м.Ясинувата, в БТІ якого зберігались архівні справи на паперових носіях.

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово був продовжений та станом на дату подання цього позову триває.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 28.02.2025 року №376, м. Авдіївка, що відноситься до Авдіївської міської територіальної громади Донецької області, включено до території активних бойових дій, а місто Донецьк, яке входить до Донецького району Донецької області, віднесено до тимчасово окупованої російською федерацією території України.

Наведені обставини унеможливлюють зареєструвати право власності на вказану квартиру в єдиній державній інформаційній системі з відомостями про право на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти/суб`єкти цих прав, затвердженій в Україні з 01.01.2013 року, у відповідності до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною першою статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

З приписів статті 392 ЦК України слідує, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Стаття 392 ЦК України не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

В постанові Верховного Суду від 17.04.2021 №922/3734/21 відзначено, що позов про визнання права власності у порядку статті 392 ЦК пред`являється на захист існуючого, наявного права, що виникло у позивача за передбачених законодавством підстав і підтверджується належними та допустимими доказами. Об`єктом цього позову є усунення невизначеності відносин права власності позивача щодо індивідуально визначеного майна. Підставою для звернення до суду з позовом про визнання права власності є оспорення або невизнання існуючого права, а не намір набути таке право за рішенням суду. Позивач у позові про визнання права власності - особа, яка вже є власником, а відповідачем - будь-яка особа, яка має сумнів у належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності власника, або така особа, що має до майна власний інтерес.

З матеріалів справи вбачається, що сумнів щодо належності позивачам житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 виникає у державного органу під час проведення державної реєстрації права власності на вказаний житловий будинок, у зв`язку з чим суд вважає, що належним відповідачем у справі має бути Авдіївська міська військова адміністрація, юрисдикція якої поширюється на територію, де розташований житловий будинок позивачів.

Відповідно до положень частини 3 ст. 12, частини 1 ст. 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звернувшись до суду з цим позовом до ОСОБА_9 , представником позивача не доведено, в чому полягає порушення прав позивачів з боку відповідача.

Відповідно до частини 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною другою статті 51 ЦПК України визначено, що якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним, не закриваючи провадження у справі.

За встановлених у справі обставин, суд вважає, що представником позивача даний позов поданий не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом; ані представником позивача, ані позивачами не заявлено клопотання про заміну первісного відповідача ОСОБА_9 належним. Суд не праві без згоди позивачів залучати у справі іншого відповідача або проводити його заміну.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про відмову позивачам у позові.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 81, 89, 259, 263-265,268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у задоволені позову до ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності сторін, є дата складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Бєльченко Л.А.