КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/4672/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Музичко С.Г., Сушко Л.П.,

при секретарі Ганжалі С.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Національної спілки художників України про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2024 року, ухваленого під головуванням судді Кондратенко О.О.,-

встановив:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із названим позовом.

Позивач просила стягнути з Національної спілки художників України: заборгованість по заробітній платі у розмірі 72 000 грн 00 коп.; середній заробіток за весь час вимушеного прогулу у розмірі 368 042 грн 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 з 14 червня 2019 року працювала на посаді директора санаторію імені Р.Г. Судковського Національної Спілки художників України.

Наказом від 09 липня 2020 року ОСОБА_1 тимчасово відсторонено від займаної посади.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 11 вересня 2023 року наказ від 09 липня 2020 року визнано незаконним та скасовано.

Наказом № 6 від 12 жовтня 2020 року позивача звільнено з займаної посади директора санаторію імені Р.Г.Судковського Національної Спілки художників України, з 12 жовтня 2020 року на підставі п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 07 червня 2021 року наказ № 6 від 12 жовтня 2020 року визнано незаконним та скасовано, позивача поновлено на посаді. Рішення суду відповідачем не виконано.

ОСОБА_1 зазначає, що у відповідача існуєзаборгованість по заробітній платі за період з 01 жовтня 2019 року по 01 липня 2020 року у розмірі 72 000 грн 00 грн.

Позивач просила стягнути з Національної спілки художників Українисередній заробіток за час вимушеного прогулу за період з липня 2020 року по травень 2024 року у розмірі 368 042 грн 00 коп.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2024 року названий позов залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

На адресу Київського апеляційного суду від представника Національної спілки художників України надійшло клопотання про відкладення судового засідання у зв'язку із перебуванням на лікарняному. Колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні вказаного клопотання, оскільки до нього не долучено доказів існування поважних причин неприбуття представника відповідача у судове засідання.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримала.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Залишаючи позовні вимоги без задоволення, суд першої інстанції виходив із відсутності правових підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 , оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, зазначених у позовній заяві.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 зазначила, що 01 вересня 2016 року позивача прийнято на посаду головного бухгалтера.

Рішенням Секретаріату Національної Спілки художників України від 11 вересня 2019 року (оформленого у вигляді протоколу № 11) позивача призначено на посаду директора санаторію імені Р.Г. Судковського Національної Спілки художників України з 14 червня 2019 року.

Наказом № 16 від 11 червня 2019 року ОСОБА_1 призначено на посаду директора санаторію імені Р.Г. Судковського Національної Спілки художників України з 14 червня 2019 року.

09 липня 2020 року наказом № 9К ОСОБА_1 тимчасово відсторонено від роботи до ухвалення компетентним органом управління остаточного рішення про можливість/неможливість роботи на посаді директора.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 11 вересня 2023 року визнано незаконним та скасовано наказ № 9К від 09 липня 2020 року.Рішення суду набрало законної сили.

На підставі наказу № 6 від 12 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звільнено із займаної посади директора санаторію імені Р.Г. Судковського Національної Спілки художників України з 12 жовтня 2020 року на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 07 червня 2021 року: визнано неправомірним наказ № 6 від 12 жовтня 2020 року; поновлено ОСОБА_1 на посаді директора Санаторію імені Р.Г. Судковського Національної Спілки художників України з 13 жовтня 2020 року; стягнуто з Національної Спілки художників України на користь держави судовий збору в сумі 1 816 грн 00 коп. Рішення суду набрало законної сили.

Під час розгляду судом справи про поновлення ОСОБА_1 на посаді, питання щодо стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час вимушеного прогулу судом не вирішувалося.

Обгрунтовуючи позовну заяву, ОСОБА_1 зазначила, що її не було поновлено на посаді директора Санаторію імені Р.Г.Судковського Національної Спілки художників України. У відповідача перед ОСОБА_1 існує заборгованість по заробітній платі за 9 місяців у розмірі 72 000 грн 00 коп. (8 000 грн 00 коп х 9). Позивач просила стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період із липня 2020 року по травень 2024 року у розмірі 368 042 грн 00 коп. (46 місяців х 8 000 грн 00 коп.).

Заст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Згідно ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком № 100.

Відповідно до п. 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів / годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Положенням п. 2 Порядку № 100 передбачено, що середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 просила стягнути із відповідача: заборгованість по заробітній платі за період з 01 жовтня 2019 року по 01 липня 2020 року у розмірі 72 000 грн 00 грн.; середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з липня 2020 року по травень 2024 року у розмірі 368 042 грн 00 коп.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивачем не надано доказів на підтвердження: встановленого ОСОБА_1 розміру посадового окладу за заявлений період; наявності/відсутності у відповідача заборгованості по заробітній платі за період із жовтня 2019 року по липень 2020 року.

До позовної заяви не було долучено: копії наказу про прийняття на роботу та про звільнення ОСОБА_1 , із зазначенням наявності/відсутності заборгованості по заробітній платі, розміру та періоду.

Під час судового розгляду Київським апеляційним судом вживались усі необхідні заходи щодо витребування необхідних для вирішення спору доказів.

У червні 2025 року з метою повного з'ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, Київським апеляційним судом витребувано у відповідача документи щодо:

- встановленого ОСОБА_1 розміру посадового окладу (наказ про прийняття на роботу);

- розміру посадового окладу щодо посади, яку обіймала ОСОБА_1 (директора Санаторію імені Р.Г. Судковського Національної Спілки художників України) за період часу за який позивач просить стягнути заборгованість по заробітній платі;

- виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 07 червня 2021 року про поновлення на роботі (підстави невиконання);

- наявності чи відсутності у відповідача заборгованості перед ОСОБА_1 по заробітній платі за період з жовтня 2019 року по липень 2020 року;

- наказу про звільнення ОСОБА_1 (із відображенням наявності заборгованості по заробітній платі, періоду та розміру).

За період із червня 2025 року до 10 грудня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду вказані документи не надходили.

Так, апеляційна скарга перебуває у провадженні Київського апеляційного суду понад рік, призначено десять судових засідань, проте ні ОСОБА_1 ні представником Національної спілки художників України не надано необхідних для вирішення спору документів.

Обгрунтовуючи розмір заборгованостіпо заробітній платі та середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, ОСОБА_1 посилалась на відомості Пенсійного фонду України про застраховану особу форми ОК-7.

У постанові Верховного Суду від 31 травня 2021 року у справі № 242/3051/18 зазначено: «Суди установивши, що позивачем не надано доказів на підтвердження позовних вимог про розмір заробітної плати та розмір по її заборгованості за спірний період, у наслідок чого є не підтвердженим і розрахунок про стягнення заробітної плати з урахуванням індексу інфляції та компенсації у зв`язку з порушенням термінів її виплати, дійшли правильного висновку щодо відмови у позові за недоведеністю.

Копія довідки з індивідуальних відомостей про застраховану особу, видана управлінням Пенсійного фонду України, не підтверджує наявність заборгованості по заробітній платі та не визначає її розмір.

Такого ж висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Верховний суд у постанові від 16 серпня 2018 року у справі № 242/5780/16-ц (провадження № 61-34037св18).

Таким чином, офіційні відомості Пенсійного фонду України щодо розміру заробітної плати за формою ОК-5 підтверджують лише його страховий стаж за період з 2005 року до 2016 року та не можуть бути прийняті судом, як належні докази щодо розміру заробітної плати та розміру заборгованості по ній за період з серпня 2013 року до червня 2018 року».

Враховуючи, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження існування у відповідача заборгованості перед позивачем з виплати заробітньої плати, її розміру та розміру посадового окладу ОСОБА_1 , колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про залишення позовних вимог без задоволення через їх недоведеність та необгрунтованість.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 доведено позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час вимушеного прогулу, колегія суддів відхиляє, оскільки в ході судового розгляду вони не знайшли свого підтвердження.

Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального або процесуального права та висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 01 жовтня 2024 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст складено 23 грудня 2025 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.Г. Музичко

Л.П. Сушко