єдиний унікальний номер справи 546/1265/25
номер провадження 2/546/884/25
УХВАЛА

22 грудня 2025 року м. Решетилівка Полтавська область

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Лівер І.В., розглянувши заяву про самовідвід у цивільній справі №546/1265/25 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Решетилівської міської ради про відшкодування за рахунок органу місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями посадової особи місцевого самоврядування (порушення вимог статті 14 ЄКПЛ у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу ЄКПЛ) при здійсненні нею своїх повноважень

УСТАНОВИВ:

19.12.2025 до Решетилівського районного суду Полтавської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Решетилівської міської ради про відшкодування за рахунок органу місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями посадової особи місцевого самоврядування (порушення вимог статті 14 ЄКПЛ у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу ЄКПЛ) при здійсненні нею своїх повноважень.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.12.2025, головуючим суддею визначено суддю Лівер І.В.

22 грудня 2025 року головуючим суддею Лівер І.В. заявлено самовідвід, який обґрунтований тим, що як вбачається з відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень у провадженні Шевченківського районного суду м. Полтави перебуває цивільна справа № 554/6890/24 за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Новосанжарського районного суду Полтавської області, в особі Полтавського районного суду Полтавської області, в особі Решетилівського районного суду Полтавської області, в особі Державної Казначейської Служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_2 , про стягнення моральної шкоди. Ухвалою суду від 08.07.2024 відкрите провадження у цивільній справі № 554/6890/24. Станом на 22 грудня 2025 розгляд справи по суті не завершений. Окрім того, ОСОБА_1 неодноразово подавалися позовні заяви до відповідача Решетилівський районний суд Полтавської області щодо стягнення моральної шкоди як в порядку цивільного судочинства, так і в порядку адміністративного судочинства. Також ОСОБА_1 ініціювала порушення кримінальних проваджень щодо вчинення кримінальних правопорушень апаратом Решетилівського районного суду Полтавської області. Досудові розслідування розпочаті на підставі ухвал слідчих суддів, постановлених в період з 2023 року. У межах зазначених кримінальних проваджень вчиняються слідчі дії. Суддею вказано, що незважаючи на відсутність підстав для сумніву в особистій суб`єктивній неупередженості судді Решетилівського районного суду Полтавської області Лівер І.В., проте участь Решетилівського районного суду Полтавської області, як органу в цілому в ініційованому заявницею ОСОБА_1 іншого провадження, а також стала позиція ОСОБА_1 про висловлення недовіри суддям Решетилівського районного суду Полтавської області, може викликати законні побоювання у позивачки та стороннього спостерігача щодо неупередженості судді, а також структурної відсутності безсторонності конкретного суду в цілому.

Посилаючись на викладені обставини, суддею Лівер І.В. заявлено самовідвід.

Питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість (частини 1, 2 статті 40 ЦПК України).

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 36 ЦПК України суддя не може брати участі у розгляді справі і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості суддів.

Згідно частини 1 статті 39 ЦПК України, за наявності підстав передбачених статтею 36 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

За нормою частини 3 статті 39 ЦПК України, самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд відмічає, що інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи одна з найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру щодо заінтересованості судді в результатах розгляду справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Однією з гарантій забезпечення доступу до правосуддя, що має реалізовуватися незалежним та неупередженим судом, є здійснення судочинства з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права, свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Вказаний принцип у цивільному судочинстві застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, який неодноразово звертав увагу на дотримання правил неупередженості (безсторонності) суду як складової права на справедливий судовий розгляд, що визначений ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В силу п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, підлягає застосуванню принцип, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Інститут відводу (самовідводу) є однією з найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Відвід (самовідвід) дозволяє виключити найменшу підозру в зацікавленості судді в результатах розгляду конкретної справи, навіть якщо насправді такої зацікавленості немає, оскільки пріоритетною тут є суспільна довіра до суду.

Згідно пункту 12 Висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів передбачено, що при винесенні судових рішень у відношенні сторін в судовому засіданні судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від любих зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довір`ям не тільки зі сторони сторін у конкретному спорі, але і зі сторони суспільства в цілому. При цьому, суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача, інакше довір`я до незалежності судової влади буде підірвано.

У рішенні у справі «Бочан проти України» від 3 травня 2007 року ЄСПЛ нагадує, що безсторонність у значенні, наведеному в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі, тобто жоден із членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви із цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів, які можуть бути перевірені. У зв`язку із цим навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству, передусім сторонам у процесі.

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому сенсі навіть вигляд має певну важливість іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

У Рішеннях Європейського суду з прав людини - рішенні від 09.11.2006 року у справі «Білуга проти України» та рішенні від 28.10.1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії» зазначається, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві; судді зобов`язані викликати довіру учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній упередженості, повинен брати самовідвід.

Таким чином, з врахуванням викладеного, з метою виключення всіх обставин, які можуть викликати сумнів, як в учасників справи, так й у стороннього спостерігача, в об`єктивності та неупередженості головуючого при розгляді даної справи, забезпечення дотримання вимог суддівської етики, а також з урахуванням принципу процесуальної економії часу (звільнення від невиправданих формальностей і процедур), суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви головуючого судді по справі Лівер І.В. про самовідвід до відкриття провадження у справі з підстав викладених у даній заяві. Справу необхідно передати до канцелярії суду для повторного розподілу за допомогою автоматизованої системи документообігу суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 36-41, 258-260, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву судді Лівер І.В. про самовідвід у цивільній справі № 546/1265/25 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Решетилівської міської ради про відшкодування за рахунок органу місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями посадової особи місцевого самоврядування (порушення вимог статті 14 ЄКПЛ у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу ЄКПЛ) при здійсненні нею своїх повноважень задовольнити.

Цивільну справу № 546/1265/25 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Решетилівської міської ради про відшкодування за рахунок органу місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями посадової особи місцевого самоврядування (порушення вимог статті 14 ЄКПЛ у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу ЄКПЛ) при здійсненні нею своїх повноважень передати до канцелярії суду для здійснення автоматизованого розподілу справи в порядку, передбаченому ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 22 грудня 2025 року.

Суддя І.В. Лівер