Справа № 229/4592/24
Провадження № 2/211/3285/25
18 листопада 2025 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Рагозіної С.О.,
при секретарі Андрійченко А.Ю.,
у відсутність сторін,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - служба у справах дітей виконкому Довгинцівської районної в місті ради, орган опіки та піклування Бахмутської міської військової адміністрації, про позбавлення батьківських прав, -
позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, мотивуючи позовні вимоги тим, що з вона та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. Мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу дитина продовжувала проживати разом з нею за адресою нашої реєстрації ( АДРЕСА_1 ) та повністю знаходилась на її самостійному утриманні.
Оскільки відповідач після розірвання шлюбу перестав брати участь у вихованні та
утриманні свого сина ОСОБА_3 , не надавав ніякої матеріальної допомоги на потреби дитини, вона була вимушена звернутися до суду із позовною заявою про стягнення аліментів.
У зв`язку з невиконанням відповідачем рішення суду про стягнення аліментів, через наявність заборгованості по аліментам, а також і іншим виконавчим провадженням,
боржник ОСОБА_2 занесений до Єдиного реєстру боржників.
Після початку широкомасштабного військового вторгнення росії в Україну, з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, вона разом зі своїми дітьми
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у серпні 2022 року змушена була виїхати із міста Бахмут Донецької області до більш безпечних міст України.
Після початку обстрілу м. Бахмут Донецької області, Відповідач жодного разу не зв`язався з нею з метою дізнатись про стан дитини, не вчинив жодних дій для того, щоб вивезти дитину в більш безпечне місце мешкання, облаштувати життя дитини на новому місці. За весь цей час не було ніяких дзвінків від Відповідача на її номер телефону.
Вона самостійно організувала вимушений переїзд своєї сім`ї та облаштування життя майже з нуля, займалася оформленням необхідної документації: отримання довідок
про взяття на облік як ВПО, отримання дитиною статусу дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів.
Вона та її син ОСОБА_3 отримали статус внутрішньо переміщених осіб.
Рішенням Виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради м. Кривий Ріг № 415 від 06.10.2023 року, малолітньому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надано статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів.

Відповідач жодним чином не цікавиться станом здоров`я дитини.

ОСОБА_3 страждає на ряд захворювань, у зв`язку з чим визнаний

дитиною з інвалідністю та потребує підвищеної уваги до стану здоров`я.

Відповідач (батько) вихованням малолітнього сина не займається, не проявляє до дитини батьківської уваги та турботи, протягом тривалого часу жодного разу не відвідував дитину, не спілкувався з ним, не цікавився навчанням сина, станом його здоров`я, забезпеченням матеріально-побутових умов, його лікуванням та дозвіллям, ухиляючись від виконання свого батьківського обов`язку по його вихованню.

Аліменти в добровільному порядку на утримання своєї дитини не виплачував, кошти на погашення заборгованості почали стягуватися примусово, коли він отримував офіційний дохід як мобілізований солдат.

Відповідач не може забезпечити дитині належний догляд та виховання, оскільки

зловживає алкогольними напоями та наркотичними речовинами. На теперішній час відносно нього відкрито кримінальне провадження.

Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання,

підготовку до самостійного життя, фактично відсутній у його житті, не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, веде аморальний та асоціальний спосіб життя, що негативно впливає на розвиток дитини.

Тому позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі рішення Вищої ради правосуддя від 19 грудня 2024 року №3707/0/15-24 «Про зміну територіальної підсудності судових справ Дружківського міського суду Донецької області, Артемівського міськрайонного суду Донецької області» до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з Дружківського міського суду Донецької області цивільна справа надійшла до суду.

Ухвалою суду від 12 вересня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 02 жовтня 2025 року підготовче судове засідання закрите та справу призначено до розгляду.

В ході розгляду справи, позивач свої позовні вимоги підтримала, та просила їх задовольнити.

Представник третьої особи Служби у справах дітей виконкому Довгинцівської районної в місті ради Маркова С.А. при винесені рішення покладалась на розсуд суду.

Відповідач ОСОБА_5 про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином в порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України, шляхом оголошення, не повідомив причини неявки, відзиву не подав.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Вирішуючи даний позов, суд згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989, ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991, приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей.

Судом встановлено, що сторони є батьками малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , який проживає з матір`ю.

Заочним рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 08.12.2016 року по цивільній справі № 219/10027/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів позовні вимоги були повністю задоволені: вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 12.10.2016 року до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У зв`язку з невиконанням відповідачем рішення суду про стягнення аліментів, через наявність заборгованості по аліментам, а також і іншим виконавчим провадженням,

боржник ОСОБА_2 занесений до Єдиного реєстру боржників.

Рішенням Виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради м. Кривий Ріг № 415 від 06.10.2023 року, малолітньому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надано статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів.

ОСОБА_1 разом з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є внутрішньо-переміщеними особами, та фактично зареєстрували своє місце перебування, за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_3 , згідно посвідчення серії НОМЕР_2 від 20.03.2019 року є дитиною з інвалідністю до 18 років.

Згідно характеристики Криворізької гімназії № 90, ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю, братом та бабусею. Мати підтримує постійний зв`язок з класним керівником, регулярно відвідує батьківські збори. Батько з родиною не мешкає, з класним керівником щодо успіхів у навчанні сина не спілкується.

Згідно зі статтями 7, 155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно із ч. ч. 1, 2, 3, 4 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та поважати дитину.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно із п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в повному обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідоме нехтування ними своїх обов`язків.

Згідно із п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батьків, так і для дитини ст. 166 Сімейного кодексу України.

При вирішенні питання щодо доцільності позбавлення відповідача ОСОБА_2 , батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд ураховує їх характер, який з огляду на надані до матеріалів позовної заяви документи, свідчать про відсутність підстав для попередження відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і покладення на органи опіки та піклування контролю за виконанням батьківських обов`язків.

Ураховуючи викладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити та позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, ст.ст. 19, 150, 155, 164, 165, 166 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 12, 13, 81, 82, 89, 141, 247, 263-265, 280-288, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив:

позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) відносно його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя: С. О. Рагозіна