Провадження № 2/344/5279/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Атаманюка Б. М.,

секретаря Солонинко С.А.,

за участі

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача в режимі відеозв`язку адвоката Петренко К.Д.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася 30.08.2025 (поштовим зв`язком) до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03.09.2025 справа прийнята до розгляду та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11.11.2025 витребувано із Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області, інформацію щодо розміру пенсії ОСОБА_1 по інвалідності/соціальної допомоги (помісячно, з урахуванням усіх можливих надбавок та виплат) у період з 19.11.2024 року по теперішній час.

Позов обґрунтовувала тим, що позивач з відповідачем проживала разом із осені 2021 рок, а зареєстрували шлюб 30.08.2023. Із 17.03.2022 відповідач пішов добровольцем служити до ЗСУ. Під час проходження військової служби вони періодично проживали то у м. Івано-Франківську, то в м. Червонограді. Відповідач у 2022-2023 роках мав незначні заробітки, оскільки служив ще в тилу, грошей не вистачало на прожиття. Позивачу стало відомо, що відповідач займається азартними іграми, також вкладає кошти в криптовалюту на сумнівних сайтах, у зв`язку із чим і зменшилися його кошти на утримання сім`ї. На той час позивач офіційно не працювала та змушена була їздити періодично на заробітки до Чеської Республіки, оскільки на утриманні в неї ще є неповнолітній син від попереднього шлюбу, який навчався і навчається на платній формі навчання. Приблизно в грудні 2023 року відповідача відправили служити в зону бойових дій на схід. Відповідач почав отримувати чималі кошти за виконання бойових завдань в зоні бойових дій та обіцяв позивачу утримувати її, допомагати у лікуванні, проведенні операції на заміну кульшового суглоба. Відповідач присилав позивачу матеріальну допомогу на проживання та проходження лікування, оплату комунальних послуг, як своїй законній дружині.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17.10.2024, яке набрало законної сили 19.11.2024, шлюб між сторонами розірвано.

Відповідно до консультативного висновку спеціаліста КНП «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради» від 01.03.2023 позивачу встановлено діагноз: правобічний коксартроз III ступеня та рекомендацію: «1) НЗП при загостреннях, 2) спостереженні в травматолога по місцю реєстрації, 3) ходьба з допомогою ціпка». Після консультації травматолога позивачу призначено періодичне лікування та проходження реабілітації з подальшою рекомендацією заміни кульшового суглоба. З 13.03.2024 по 22.03.2024 позивач знаходилася на лікуванні стаціонарному лікуванні в КНП «Богородчанська центральна лікарня» відповідно до виписки №2056.

З 25.03.2024 по 12.04.2024 позивач поступила планово у реабілітаційний відділ КНП КНП «Богородчанська центральна лікарня» зі скаргами на болі в кульшових суглобах та попереку. З 12.08.2024 по 22.08.2024 позивач знову знаходилася на лікуванні стаціонарному лікуванні в КНП «БОГОРОДЧАНСЬКА ЦЕНТРАЛЬНА ЛІКАРНЯ». З 28.08.2024 по 18.09.2024 позивач поступила планово у реабілітаційний відділ КНП «БОГОРОДЧАНСЬКА ЦЕНТРАЛЬНА ЛІКАРНЯ» зі скаргами на болі в кульшових суглобах та попереку. Відповідно до Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 10.02.2025 року позивачу встановлено III групу інвалідності.

З 11.03.2025 по 18.03.2025 позивач знову через незадовільний стан здоров`я знаходилася на лікуванні стаціонарному лікуванні в КНП «БОГОРОДЧАНСЬКА ЦЕНТРАЛЬНА ЛІКАРНЯ», відповідно до виписки №1867. А з 01.04.2025 по 21.04.2025 поступила планово у реабілітаційний відділ КНП «БОГОРОДЧАНСЬКА ЦЕНТРАЛЬНА ЛІКАРНЯ» зі скаргами на болі в кульшових суглобах та попереку.

Відповідно до висновків та рекомендації травматолога, хвороба позивача вимагає постійного лікування, а в подальшому і дороговартісної операції по заміні кульшового суглоба та тривалої реабілітації.

Відповідач обіцянки щодо матеріальної допомоги на лікування не стримав, натомість повідомив, що кошти вкладає в крипту і більше відправляти позивачу не буде.

Позивач на даний час знаходиться на обліку у Пенсійному фонді як особа з інвалідністю, та отримує пенсію по інвалідності в розмірі приблизно 3 000,00 грн. щомісячно. Приблизно 4 рази на рік позивач потребує проходити стаціонарне лікування та програму реабілітації в лікарні, щоб могти більш-менш ходити без болю, вживати обезболюючі препарати та уколи, масажі, проходити реабілітацію після лікування, що тягне за собою значні матеріальні витрати, також забезпечувати себе продуктами харчування та оплатою комунальних послуг. Крім того, у позивача на утриманні є син, який знаходиться на стаціонарному платному навчанні.

Тому вважає, що відповідач ОСОБА_2 знаходиться на виконанні бойових завдань на сході, отримує чимале матеріальне забезпечення, тому його доходи дозволяють йому допомагати та матеріально підтримати позивача, як колишню дружину, яка втратила працездатність та отримала групу інвалідності під час спільного проживання у шлюбі, та потребує матеріальної допомоги.

На підставі наведеного, позивач просила суд стягувати із відповідача щомісячно аліменти на її утримання, як непрацездатної дружини, у розмірі ? (однієї четвертої) частини заробітку (доходу) щомісячно, з моменту подання позовної заяви.

Представник відповідача адвокат Петренко К.Д. 13.10.2025 скористалася правом подання відзиву на позовну заяву, в якому щодо задоволення позовних вимог заперечує. Зазначає, що при реєстрації шлюбу позивач скрила від відповідача тяжку хворобу, а саме те, що вона була інвалідом з дитинства, що суперечить ст. 30 СК України. До реєстрації шлюбу у сторін були нетривалі та короткочасні зустрічі. Проживання з осені 2021 року відповідач заперечує. Фактично сторони почали мешкати разом з літа 2023 року. Підставою розірвання шлюбу стало те, що дружина знайшла собі іншого чоловіка, та звернулась із позовом до суду про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що відповідач військовослужбовець та перебування на службі призвело до відчуженості подружжя. Позивач зазначає, що в період шлюбу через фінансові труднощі їздила періодично на заробітки до Чеської Республіки, що вказує на її задовільний стан здоров`я, працездатність та наявність доходів. Таким чином, інвалідність позивача викликана захворюваннями або травмами, перенесеними до 18-річного віку, тобто інвалідність фактично існувала до моменту реєстрації шлюбу, а не виникла під час шлюбу, або після його розірвання в результаті противоправних дій дружини, у зв`язку з чим відсутні підстави для застосування положень ст. 76 СК України. При цьому, сам факт звернення позивача до експертної команди у лютому 2025 року для встановлення інвалідності не можна визнавати як підставу для виникнення права на утримання, оскільки позивач мала можливість такого звернення ще до реєстрації шлюбу.

Матеріальний стан позивача, зокрема наявність у неї 5 об`єктів нерухомого майна на праві власності свідчить про те, що вона не потребує матеріальної допомоги. Натомість, відповідач не має можливості надати матеріальну допомогу позивачу. Він несе службу у Збройних Силах України, і на теперішній час за станом здоров`я вже не виконує бойові завдання, а з отриманого грошового забезпечення значну частку витрачає на амуніцію, пальне та інше. Також, відповідач сплачує аліменти на користь ОСОБА_3 , згідно з виконавчим листом 134/223/23, який видано 10.05.2023 Крижопільським райсудом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

На підставі вищенаведеного, представник відповідача просила суд відмовити у задоволенні позову.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, додатково пояснила, що у 3-ох річному віці у неї виявили вивих стегна, була операція і в подальшому не було проблем. Інколи її турбував стан здоров`я. Відповідачу було відомо про стан її здоров`я, та коли вони перебували у шлюбі він обіцяв, що допоможе матеріально із операцією, лікуванням, реабілітацією. Проте, після виникнення непорозумінь між ними та подальшого розірвання шлюбу відповідач не надає їй матеріальної допомоги. Позивач на даний час не працює, має на утриманні сина, який навчається та потребує також матеріальної допомоги. Раніше вона їздила працювати за кордон. Щодо наявності нерухомого майна пояснила, що володіє двома квартирами у одній з них живе, а інша без ремонту стоїть. Інші об`єкти нерухомого майна тільки зареєстровані на неї, проте фактичним власником є інша особа. Щодо відчуження паркомісця, яке було зареєстровано на неї, то доходу від такого відчуження вона не отримала, бо фактичним власником була інша особа. З даного приводу просить допитати свідка, явку якого до суду вона забезпечила. На даний час, вона отримує пенсію по інвалідності біля 3000 грн. на місяць, інших доходів немає. Перебуває у складному матеріальному стані, потрібне лікування, реабілітації, також має на утриманні сина. Планує при покращення стану здоров`я влаштуватися на роботу та відмовитися від аліментів від відповідача. Вважає, що позивач має дохід на службі в ЗСУ, має у власності земельну ділянку, яку здає в оренду, а тому може надавати її допомогу. Просила суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача-адвокат Петренко К.Д. в режимі відео зв`язку у судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовних вимог, з підстав зазначених у відзиві по позовну заяву. Додатково звертає увагу суду на те, що позивач відчужила парко-місце, за яке отримала дохід у сумі 80 000 грн.. Вважає, що позивач не довела, що потребує матеріальної допомоги, а відповідач не має можливості таку допомогу надавити. Просила суд відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Статтею 75 СК України визначено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи.

Статтею 76 СК України визначено, що розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу.

Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.

Особа має право на утримання і тоді, коли вона стала особою з інвалідністю після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу.

Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть призначатися за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, зокрема: перебування в зареєстрованому шлюбі або після розірвання шлюбу, якщо особа стала непрацездатною до розірвання шлюбу чи протягом одного року від дня розірвання шлюбу, а також коли вона стала особою з інвалідністю після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу; непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі.

Із матеріалів справи встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 30 серпня 2023 року (а.с.17).

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17.10.2024, яке набрало законної сили 19.11.2024, шлюб між сторонами розірвано (а.с.18-19).

Відповідно до консультативного висновку спеціаліста КНП «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради» від 01.03.2023 позивачу ОСОБА_1 встановлено діагноз: правобічний коксартроз III ступеня та рекомендацію: «1) НЗП при загостреннях, 2) спостереженні в травматолога по місцю реєстрації, 3) ходьба з допомогою ціпка» (а.с.21).

Із копій виписок із медичної карти встановлено, що ОСОБА_1 з 13.03.2024 по 22.03.2024, 25.03.2024 по 12.04.2024, 12.08.2024 по 22.08.2024, 28.08.2024 по 18.09.2024, - перебувала на лікуванні та реабілітації (а.с.23-25, 28-29).

Відповідно до Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 10.02.2025 року позивачу ОСОБА_1 встановлено III групу інвалідності. Причина інвалідності інвалідність дитинства. Дата з якої встановлено інвалідність 25.09.2024 (а.с.26-27).

Згідно довідок про доходи, ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності у середньому розмірі 3000 грн. (а.с.31-32).

Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.33).

Згідно копії витягу із наказу, ОСОБА_2 зарахований до списків особового складу ЗСУ та з 24.03.2022 року призначений на посаду водія першого автомобільного відділення автомобільного взводу технічної роти військової частини НОМЕР_1 (а.с.15-16).

Відповідно до довідки від 06.10.2025 р. №28598/2216-34/25, ОСОБА_2 сплачує аліменти на користь ОСОБА_3 , згідно з виконавчим листом 134/223/23, який видано 10.05.2023 р. Крижопільським райсудом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі: у січні 2025 р. в сумі 14745,03 грн., у лютому 2025 р. в сумі 14881,83 грн., у березні 2025 р. в сумі 10612,74 грн., у квітні 2025 р. в сумі 6302,79 грн., у травні 2025 р. в сумі 6302,79 грн., у червні 2025 р. в сумі 29752,16 грн., у липні 2025 р. в сумі 15167,79 грн., у серпні 2025 р. в сумі 13205,39 грн.; у вересні 2025 р. в сумі 15493,13 грн. (а.с.82).

Згідно до інформації, сформованої за допомогою додатку «Реєстр нерухомості» від 30.09.2025, за пошуком повного співпадіння ідентифікаційного номеру НОМЕР_2 , на ОСОБА_1 зареєстровано такі об`єкти нерухомого майна: 1) машино-місце, загальна площа (кв.м): 17 за адресою: АДРЕСА_1 ; 2) квартира, загальна площа (кв.м): 46.7, житлова площа (кв.м): 16 за адресою: АДРЕСА_2 ; гараж, загальна площа (кв.м): 45.7 за адресою: АДРЕСА_3 4; квартира однокімнатна, загальна площа (кв.м): 40.8, житлова площа (кв.м): 19,6 за адресою: АДРЕСА_4 5; квартира трьохкімнатна, загальна площа (кв.м): 63.1, житлова площа (кв.м): 37.4 за адресою: АДРЕСА_5 (частка власності) (а.с.83-89).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідач ОСОБА_2 має у приватній власності земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,7738 га.

Із відповіді на запит ДПС в Івано-Франківської області судом встановлено, що позивачем ОСОБА_1 у серпні 2025 року було відчужено машино-місце, за ціною 80 000 грн..

Таким чином, судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі нетривалий час один рік та три місяці (з 30.08.2023 до 19.11.2024). При цьому, фактичні шлюбі відносини були припинені раніше, про що свідчить подання позову про розірвання шлюбу. Також, відповідач у вказаний період перебував на військовій службі. Тобто, фактичні сімейні відносини між сторонами тривали короткий період часу. Водночас, доводи позивача про те, що сторони проживали разом як сім`я до реєстрації шлюбу, не підлягають встановленню як юридичний факт в даній справі, а відтак не оцінюються судом.

Також встановлено, що інвалідність позивача викликана захворюваннями чи травмою перенесеною у дитинстві, тобто інвалідність фактично існувала до моменту реєстрації шлюбу, а не виникла під час шлюбу, або після його розірвання. Тому, сам факт звернення позивача для встановлення інвалідності не можна визнати як підставу для виникнення права на утримання, оскільки позивач мала можливість отримати групу інвалідності ще до реєстрації шлюбу.

Окрім того, встановлено, що майновий стан позивача, зокрема наявність цінного нерухомого майна, значно перевищує майновий стан відповідача, у власності якого з нерухомого майна є тільки земельна ділянка. Попри отримання відповідачем доходу від служби в ЗСУ, до уваги береться те, що він має на утриманні двох дітей, на які сплачує аліменти.

З приводу доводів позивача про те, що вона не отримувала коштів від відчуження вказаного машино-місця, що вона хотіла доводити показами свідка, то такі обставини не мають значення для даної справи. Позивач була власником вказаного нерухомого майна, і кошти від відчуження такого могла використовувати на власний розсуд, втому числі і передавати третім особам. З цих підстав позивачу було відмовлено в допиті свідка.

З урахуванням сукупності встановлених обставин, зокрема таких як фактичне виникнення інвалідності позивача до перебування у шлюбі, нетривалий характер шлюбних відносин, майнового стану сторін, наявність у відповідача інших утриманців, суд приходить до висновку про відсутність підстав, визначених ст. 76 СК України, які б давали право позивачу на утримання її відповідачем після розірвання шлюбу, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 76, 264, 265, 268, 273, 274, 430 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 19.12.2025.

Суддя Богдан АТАМАНЮК