ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/8333/25

Провадження № 22-ц/820/2217/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Талалай О.І.,

секретар судового засідання Демчук В.М.

за участю: позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про визнання неправомірною та скасування заборгованості, зобов`язання провести перерахунок та стягнення моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана його представником ОСОБА_2 , на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 серпня 2025 року (суддя Чевилюк З.А.).

Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи та представників учасників справи, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про визнання неправомірною та скасування заборгованості, зобов`язання провести перерахунок та стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначав, що він є споживачем послуг з газопостачання за адресою АДРЕСА_1 .

До 30 квітня 2022 року позивач був у реєстрі споживачів природного газу Товариства з обмеженою відповідальністю Хмельницькгаз збут.

Оператором ГТС України в межах чинного законодавства, а також згідно із листом ТОВ ГК Нафтогаз України (лист № 119/2.2-7286-2022 від 08.06.2022 ) було здійснено перенесення побутових споживачів, які станом на 08.06.2022 знаходились в реєстрі споживачів постачальника «останньої надії», до реєстру споживачів ТОВ Газопостачальна компанія Нафтогаз України. Також Оператор ГТС України забезпечив можливість відповідачу реєстрації побутових споживачів постачальника «останньої надії» в реєстрі відповідача без надання постачальником інформації щодо заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам. Це спростило перехід до нового постачальника, дозволивши автоматичну реєстрацію споживача без надання інформації щодо заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам.

Отже, з 01.05.2022 позивач автоматично став споживачем природного газу з ресурсу ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України».

Після зміни постачальника позивач отримав лист від відповідача з вимогою сплатити заборгованість за спожитий природний газ, яка виникла станом на 11.10.2022 в сумі 11705,38 грн.

Не погоджуючись з такою сумою боргу, позивач звернувся до відповідача для звірки розрахунків по особовому рахунку позивача № НОМЕР_1 . За результатами такої звірки і взаємних розрахунків за період з 01.01.2022 по 04.12.2024 між відповідачем та позивачем як споживачем природного газу за даними відповідача станом на 04.12.2024 переплата складає 1162,84 грн.

Позивач виявив, що відомості про спожитий газ було приписано неправомірно, адже він сплачував за спожитий природний газ згідно із показаннями лічильника, що підтверджується оплатами через АТ Ощадбанк». Натомість відповідачем не було враховано в повній мірі фактичні показання лічильника та фактичні сплати, які передавав та вносив позивач щомісячно, враховуючи його доходи.

Крім цього вказував, що внаслідок протиправних дій відповідача, позивачу завдано емоційного стресу, душевних та моральних страждань. Вважає суму у розмірі 1000 грн необхідною і достатньою для покриття завданої йому відповідачем моральної шкоди.

Враховуючи викладене вище, просив суд визнати неправомірною та скасувати заборгованість, заявлену ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», яка виникла станом на 11.10.2022 в сумі 1705,38 грн по особовому рахунку НОМЕР_1 ; зобов`язати ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» провести перерахунок розрахунків за спожитий газ по особовому рахунку НОМЕР_1 ; стягнути з ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» моральну шкоду у розмірі 1000 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 серпня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог. При цьому, посилається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права.

Вказує, що за результатами звірки взаємних розрахунків відповідно до акту звірки № 3732688-в від 04.12.2024 за період з 01.01.2022 по 04.12.2024 між відповідачем та позивачем переплата складає 1162,84 грн.

А тому, на думку скаржника, суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про відсутність підстав для її стягнення на користь позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Вказує, що в позовній заяві ОСОБА_1 взагалі не заявлялась вимога про повернення будь-яких грошових коштів чи переплат, а тому твердження про нібито безпідставність рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні таких вимог є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Вказало, що всі відомості про обсяги спожитого природного газу споживачем він отримує від оператора ГРМ, тобто до 30.09.2023 - від АТ «Хмельницьгаз». Визначення обсягів споживання природного газу у побутових споживачів, які використовують лічильник газу належить до виключної компетенції оператора ГРМ, а у постачальника природного газу та побутового споживача існує обов`язок застосування даних оператора ГРМ, що і робив відповідач.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали апеляційну скаргу.

Представника відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з ч. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам виходячи із наступного.

Суд першої інстанції правильно встановив та виходив з того, що позивач ОСОБА_1 є споживачем послуг з газопостачання за адресою АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Наказом Міністерства енергетики України від 08 червня 2022 року №198 «Про постачання природного газу побутовим споживачам», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14 червня 2022 року за №637/37973, зобов`язано ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» здійснювати з 01 травня 2022 року постачання природного газу побутовим споживачам на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам на базової річної пропозиції.

Отже, з 01.05.2022 позивач автоматично став споживачем природного газу з ресурсу ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України».

У жовтні 2022 року позивач отримав лист від відповідача з вимогою сплатити заборгованість за спожитий природний газ, яка виникла станом на 11.10.2022 в сумі 1705,38грн.

Не погоджуючись з такою сумою боргу, позивач звернувся до відповідача для звірки розрахунків по особовому рахунку позивача № НОМЕР_1 . За результатами такої звірки і взаємних розрахунків за період з 01.01.2022 по 04.12.2024 між відповідачем та позивачем, як споживачем природного газу, за даними відповідача станом на 04.12.2024 переплата складає 1162,84 грн. Заборгованість позивача перед позивачем відсутня.

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.

За нормами ст. 5 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать, комунальні послуги, зокрема послуги з постачання та розподілу природного газу.

Відповідно до ст.6 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є, зокрема споживачі (індивідуальні та колективні); виконавці комунальних послуг. Згідно п. 1 ч. 2 цієї статті - виконавцями комунальних послуг, зокрема, послуг з постачання та розподілу природного газу є постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача.

За змістом п.5 ч.2 ст.7 наведеного Закону, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до статей 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Споживач має право: 1) одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; 6) на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так, відносини з приводу постачання населенню природного газу регулюються статтею 714 ЦК України, Кодексом газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494, кодекс ГРМ.

Виходячи з положень статей 6, 526, 626-631 ЦК України, укладений договір є обов`язковим для належного виконання сторонами відповідно до його умов вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що між сторонами склалися договірні відносини з приводу розподілу природного газу, що підтверджує, що позивач отримував послуги з постачання природного газу та відповідно отримував і послуги з розподілу природного газу до об`єкту газопостачання за спірний період.

Пункт 39 частини першої статті 1 Закону України «Про ринок природного газу», визначив наступних суб`єктів ринку природного газу: оператор газотранспортної системи; оператор газорозподільної системи; оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач.

Взаємовідносини постачальника із споживачем визначаються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП № 2496 від 30 вересня 2015 року (далі Правила), та Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженим постановою НКРЕКП № 2500 від 30 вересня 2015 року.

Зокрема, згідно з пунктом 1 розділу І Правил, ці Правила регулюють відносини, що виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з оператором газорозподільної системи (далі Оператор ГРМ).

Пункті 1 розділу ІІІ Правил визначив, що підставами для постачання природного газу побутовому споживачу є в тому числі наявність у побутового споживача договору розподілу природного газу, укладеного з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого підключений об`єкт споживача.

Відповідно до пункту 13 розділу ІІІ Правил, розрахунки за послуги з газопостачання можуть проводитися на підставі даних про об`єм (обсяг) газу, визначений споживачем та Оператором ГРМ за підсумками місяця відповідно до умов договору розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та Оператором ГРМ, або за плановою величиною середньомісячного споживання в опалювальний та міжопалювальний періоди.

Аналогічні положення містить Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам, згідно з пунктом 2.2 якого обов`язковою умовою для постачання природного газу споживачу є наявність у споживача укладеного в установленому порядку з Оператором ГРМ договору розподілу природного газу, на підставі якого споживач набуває право правомірно відбирати газ із газорозподільної системи.

У пункті 4.4 Типового договору визначено, що об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу споживачем за розрахунковий період визначається за даними Оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних Оператора газотранспортної системи та доведені Споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу.

За змістом наведених норм, обов`язковим учасником відносин по постачанню споживачу природного газу є оператор ГРМ, який визначає об`єм (обсяг) споживання природного газу споживачем.

Взаємовідносини оператора ГРМ із суб`єктами ринку природного газу, в тому числі побутовими споживачами, визначаються Кодексом газорозподільних систем (далі КГС), затвердженим постановою НКРЕКП № 2494 від 30 вересня 2015 року, та Типовим договором розподілу природного газу, затвердженим постановою НКРЕКП № 2498 від 30 вересня 2015 року.

Відповідно до підпункту 8 пункту 3 глави 2 розділу І КГС, до основних функцій Оператора ГРМ належить забезпечення комерційного обліку природного газу, у тому числі приладового, в ГРМ.

Відповідно до пункту 2 глави 1 розділу ІХ КГС, порядок комерційного обліку природного газу (визначення його об`ємів і обсягів) по об`єктах споживачів, у тому числі побутових споживачів, здійснюється згідно з договором розподілу природного газу, укладеним між споживачем та Оператором ГРМ, та з урахуванням вимог цього Кодексу.

У пункті 1 глави 4 розділу ІХ КГС передбачено, що визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору. Для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу приймаються дані лічильника газу Оператора ГРМ. У разі відсутності лічильника газу в Оператора ГРМ приймаються дані лічильника газу побутового споживача. При цьому Оператор ГРМ має право протягом експлуатації лічильника газу та відповідно до вимог цього Кодексу здійснювати контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу) для контролю та перевірки його показань.

Відповідно до 4 та 5 абзаців пункту 5 глави 4 розділу ІХ КГС визначені за умовами цієї глави та договору розподілу природного газу об`єми та обсяги розподілу та споживання природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником. Розбіжності у частині визначення об`єму та/або обсягу розподіленого та спожитого природного газу врегульовуються договором розподілу природного газу, а у разі недосягнення згоди - в судовому порядку. До вирішення цього питання величина об`єму та обсягу розподіленого та спожитого природного газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ.

Згідно з підпунктами 5.1-5.3 Типового договору, розподілу природного газу облік (у тому числі приладовий) природного газу, що передається Оператором ГРМ та споживається Споживачем, здійснюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем. Для визначення об`єму розподілу та споживання природного газу беруться дані комерційного вузла обліку Оператора ГРМ. У разі відсутності комерційного вузла обліку в Оператора ГРМ беруться дані комерційного вузла обліку Споживача. За розрахункову одиницю розподіленого та спожитого природного газу береться один кубічний метр природного газу, приведений до стандартних умов, визначених в Кодексі газорозподільних систем.

Згідно з пунктом 2 глави 4розділу ІХ Кодексу ГРМ, періодом, за який по об`єкту побутового споживача визначається об`єм та обсяг спожитого (розподіленого) природного газу, є календарний місяць.

Споживач, що є побутовим, який за умовами цього договору розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти календарних днів(до 05 числа включно) надавати їх оператору ГРМ в один із таких способів: 1) через особистий кабінет на сайті оператора ГРМ;2) за телефоном;3) шляхом зазначення показань у сплаченому рахунку (квитанції абонентської книжки) оператора ГРМ;4) на електронну адресу.

У разі неотримання до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу по споживачу за розрахунковий період визначається оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується виходячи з групи споживання споживача та його середньорічного об`єму споживання природного газу за останні 12 календарних місяців. Якщо за підсумками наступного місяця споживач своєчасно надасть показання лічильника газу, формування об`єму розподілу та споживання природного газу за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показань.

Суд першої інстанції правильно встановив, що виходячи зі змісту наведених норм постачання ОСОБА_1 , як побутовому споживачу, природного газу, за оспорюваний період здійснювалось за обов`язковою участю оператора ГРМ АТ «Хмельницьгаз», на якого законом було покладено обов`язок вести облік об`єму (обсягу) споживання природного газу споживачем відповідно до умов договору розподілу природного газу.

Таким чином, постачальник ТОВ ГК «Нафтогаз України» після 01 травня 2022 року, отримавши інформацію про об`єми (обсяги) спожитого побутовим споживачем природного газу за відповідний календарний місяць, проводив лише розрахунок його вартості.

ТОВ ГК «Нафтогаз України» не отримує дані щодо обсягів споживання природного газу побутовими споживачами безпосередньо від побутових споживачів, а отримував їх лише опосередковано від оператора.

Тому, визначення обсягів спожитого побутовими споживачами природного газу є виключною компетенцією Оператора ГРМ, а не постачальника газу.

Суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги посилання позивача на те, що він здійснював плату за спожитий газ в період з травня 2022 року по 11.10.2022 відповідно до показань лічильника, оскільки такі доводи позивача не відповідають нормам чинного законодавства, якими врегульовано порядок обліку природного газу у побутових споживачів Оператором ГРМ та порядок визначення постачальником вартості природного газу побутовим споживачам.

Позивач не надав суду доказів на спростування факту існування заборгованості по оплаті за надані послуги з постачання природного газу станом на 11.10.2022.

Крім того, 04.12.2024 позивачем було підписано акт звірки №3732688 за період з 01.01.2022 по 04.12.2024, в якому останній підтвердив своїм підписом, що він звірив всю інформацію по особовому рахунку та повністю з нею згоден.

Оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог про визнання неправомірною заборгованості за спожитий газ та зобов`язання провести перерахунок.

Також апеляційний суд також погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди. З врахуванням того, що позивач ОСОБА_1 суду не довів неправомірності дій відповідача, підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди немає.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги в тій частині, що суд мав стягнути з відповідача переплату за спожитий газ в розмірі 1162 грн 84 коп, оскільки такі позовні вимоги позивачем не заявлялись, а суд, відповідно до приписів ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог.

Інші доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність ухваленого ним рішення не впливають.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 грудня 2025 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: Л.М. Грох

О.І. Талалай