П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 листопада 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.,

суддів: Кожух О.А., Мацунича М.В.

з участю секретаря судового засідання: Мочан М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 квітня 2025 року у складі судді Монича В.О., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Другої Мукачівської державної нотаріальної контори в особі державного нотаріуса Шпеник Мар`яни Юріївни про визнання недійсним свідоцтво про право на спадщину,скасування рішення про державну реєстрацію права власності,скасування запису про державну реєстрацію права власності,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2023 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , Другої Мукачівської державної нотаріальної контори в особі державного нотаріуса Шпеник Мар`яни Юріївни про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, скасування рішення про державну реєстрацію права власності, скасування запису про державну реєстрацію права власності.

Позовні вимоги мотивує тим, що відповідачу ОСОБА_1 держаним нотаріусом Мукачівської районної державної нотаріальної контори Шпеник М.Ю. 19.10.2020 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину будинку після смерті ОСОБА_1 , 1922 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач вказує, що дізналася про існування вказаного свідоцтва із рішення Мукачівського міськрайонного суду від 12.04.2022 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік позивача ОСОБА_3 .

Після смерті ОСОБА_3 до кола спадкоємців першої черги за законом належать: дружина ОСОБА_4 , син ОСОБА_5 , син ОСОБА_6 .

Після смерті ОСОБА_3 залишилося нерухоме майно: домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 .

Вказаний будинок ОСОБА_3 отримав у спадок після смерті свого батька ОСОБА_1 на підставі заповіту, складеного 23 листопада 1992 року.

Оформити спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 за життя не встиг. Спадщина була фактично прийнята, оскільки ОСОБА_3 на день смерті його батька ОСОБА_1 проживав разом з ним.

За наявності заповіту та трьох спадкоємців першої черги після смерті чоловіка позивача ОСОБА_3 позивач звернулася до Мукачівської районної державної нотаріальної контори із письмовою заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частини вище вказаного домоволодіння.

Із аналогічними заявами позивач звернулася в інтересах їх із чоловіком дітей, які на день його смерті були неповнолітні.

Заяви розглянуті нотаріусом не були. З телефонного дзвінка рідного брата померлого чоловіка - ОСОБА_1 позивач дізналась про те, що за ним нотаріусом Мукачівської районної державної нотаріальної контори Шпеник М.Ю. зареєстровано право власності на 1/2 об`єкту житлової нерухомості, що за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначене знайшло своє підтвердження згідно Інформації з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно.

Згідно зазначеної довідки підставою для реєстрації за братом померлого чоловіка позивача 1/2 частини спадкового майна стало свідоцтво про право на спадщину за законом серія та номер: 1-677, видане 19 жовтня 2020 року державним нотаріусом Мукачівської районної державної нотаріальної контори.

У відповідача ОСОБА_1 відсутнє право на спадщину після смерті його батька ОСОБА_1 за законом, оскільки все належне майно, померлий ОСОБА_1 заповідав своєму другому синові - ОСОБА_3 .

Крім того, відповідачем ОСОБА_1 пропущено строк на подання заяви про прийняття спадщини, а також відсутня обставина фактичного прийняття спадщини за законом останнім після смерті ОСОБА_1 . Зазначені обставини встановлені рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 березня 2010 року по справі № 2-50/10.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 квітня 2025 року заявлений позов задоволено.

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом серія та номер 1-677, видане ОСОБА_1 , 19 жовтня 2020 року державним нотаріусом Мукачівської районної державної нотаріальної контори.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 54651053 від 19.10.2020 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 54649744 від 19.10.2020 року, прийняті державним нотаріусом Мукачівської районної державної нотаріальної контори Закарпатської області.

Скасовано запис про державну реєстрацію прав власності ОСОБА_1 на 1/2 житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами загальною площею 47,50 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не врахував, що він на момент звернення про прийняття спадщини за своїм померлим батьком не був обізнаний із заповітом на ім`я померлого брата ОСОБА_3 . Ним на законних підставах оформлено спадщину, а тому відсутні підстави для визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину від 19.10.2020 року. Також судом не враховано, що рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 09.07.2010 року скасовано рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.03.2010, на яке у свої позовній заяві посилається позивач, визнано незаконним та скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 13.08.2008 року, видане виконкомом Бабічівської сільської ради ОСОБА_3 та скасовано державну реєстрацію права власності на домоволодіння буд. АДРЕСА_1 від 13.08.2008 року.

У відзиві на апеляційну каргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_7 , просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення апелянта та його представника, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи заявлений позов суд першої інстанції виходив з його обґрунтованості та доведеності.

З такими висновками погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та нормах матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріалами справи установлено, що позивач ОСОБА_8 з 12.08.1998 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 ., від якого мають двох дітей: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловік позивача ОСОБА_3 помер.

14.08.2008 року позивач ОСОБА_8 , яка діє від свого імені та від імені своїх малолітніх дітей ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , подала Мукачівській районній державній нотаріальній конторі заяву про прийняття спадщини за померлим чоловіком ОСОБА_3 , якою заведено спадкову справу №185/2008.

Батьками померлого ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_1 є: ОСОБА_1 1922 року народження та ОСОБА_9 1931 року народження.

За життя ОСОБА_1 , 1922 року народження, склав заповіт від 23.11.1992, посвідчений секретарем Бабичівської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, яким все своє майно де б воно не було, і з чого б не складалось, і взагалі все те, що на що він матиме право, заповів своєму сину ОСОБА_3 .

З інформаційної довідки із спадкового реєстру слідує, що даний заповіт зареєстрований у спадковому реєстрі: 40259089 та є чинний.

Відповідно до довідки Бабичівської сільської ради Мукачівського району від 04.11.2019 року на день смерті ОСОБА_1 1922 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в його будинку за адресою АДРЕСА_1 разом з ним проживали і були зареєстровані ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 дружина; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 син.

Відповідно до довідки Бабичівської сільської ради Мукачівського району від 04.11.2019 року на день смерті ОСОБА_3 , 1971 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в будинку за адресою АДРЕСА_1 проживали і були зареєстровані: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_8 дружина; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 син; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 син.

Постановою державного нотаріуса Мукачівської державної нотаріальної контори від 10.04. 2012 року відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на жилий будинок, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_2 після смерті її чоловіка ОСОБА_3 , оскільки вона не подала документів, які посвідчують його право власності на жилий будинок та Витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно.

19.10.2020 року відповідач ОСОБА_1 подав Мукачівській районній державній нотаріальній конторі заяву про прийняття спадщини за померлим батьком ОСОБА_1 , (1922 року народження), що складається з житлового будинку АДРЕСА_1 , забудовником якого згідно виписки з по господарської книги був ОСОБА_1 . якою заведене спадкову справу №185/2008.

19.10.2020 року відповідачу ОСОБА_1 державним нотаріусом Мукачівської районної державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за померлим ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_1 , 1922 року народження, в частці, що складається з житлового будинку в. АДРЕСА_1 . Свідоцтво про право на спадщину на частку житлового будинку не видано до з`явлення спадкоємців ОСОБА_3 .

Як зазначено в пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (ЦК УРСР), в тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР, чинного на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_1 , 1922 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Згідно з положеннями ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Дані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

В ст. 553 ЦК УРСР зазначено, що спадкоємець за законом або за заповітом має право відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини.

Матеріалами справи доведено, що після смерті ОСОБА_1 , 1922 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в його будинку за адресою АДРЕСА_1 разом з ним проживали і були зареєстровані ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 дружина; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 син, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном та прийняли за ним спадщину.

ІНФОРМАЦІЯ_10 померла ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 будинку за адресою АДРЕСА_1 разом з нею проживали і були зареєстровані ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 син, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_8 невістка; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 внук; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 внук.

Таким чином, спадщину за померлою ОСОБА_9 , прийняв її син ОСОБА_3 , який фактично вступив в управління та володіння спадковим майном.

Відповідачем ОСОБА_1 не подано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що він в установлений законом шестимісчний строк прийняв спадщину за померлим батьком ОСОБА_1 та за померлою матір`ю ОСОБА_9 . Заяву про прийняття спадщини за померлим ІНФОРМАЦІЯ_5 батьком ОСОБА_1 відповідач подав 19.10.2020 року, тобто після спливу встановленого законом строку.

ОСОБА_1 , 1922 року народження, склав заповіт від 23.11.1992, посвідчений секретарем Бабичівської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, яким все своє майно де б воно не було, і з чого б не складалось, і взагалі все те, що на що він матиме право, заповів своєму сину ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік позивача - ОСОБА_3 .

Згідно із ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків(спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. (ст. 1223 ЦК України).

Згідно із ч.1, ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статті 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. (ч.1 ст.1270 ЦК України).

Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Як роз`яснено в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Матеріалами справи доведено, що на день смерті ОСОБА_3 , 1971 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , в будинку за адресою АДРЕСА_1 проживали і були зареєстровані: позивач ОСОБА_4 дружина; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 син; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 син.

Також, 14.08.2008 року позивач ОСОБА_8 , яка діє від свого імені та від імені своїх малолітніх дітей ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , подала Мукачівській районній державній нотаріальній конторі заяву про прийняття спадщини за померлим чоловіком ОСОБА_3 .

Таким чином, спадщину за померлим ОСОБА_3 прийняла позивач та двоє її дітей, які на момент відкриття спадщини були неповнолітніми.

Виходячи з наведених обставин, враховуючи наявність заповіту ОСОБА_1 ,1922 року народження, на користь сина ОСОБА_3 , який прийняв за ним спадщину, та за яким у подальшому прийняла спадщину позивач разом з неповнолітніми дітьми, і неприйняття спадщини відповідачем за померлими батьками, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про неправомірність видачі 19.10.2020 року відповідачу ОСОБА_1 Мукачівською районною державною нотаріальною конторою свідоцтва про право на спадщину за померлим ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_1 , 1922 року народження, в частці, що складається з житлового будинку в. АДРЕСА_1 , та реєстрації за ним права власності на дане майно.

Суд першої інстанції правомірно захистив порушенні спадкові права позивача та обґрунтовано задовольнив заявлений позов.

Доводи апеляційної скарги про необізнаність відповідача із заповітом на ім`я померлого брата ОСОБА_3 , та оформлення ним на законних підставах спадщини, повністю спростовуються вищенаведеними матеріалами справи та не заслуговують на увагу.

Також не заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі про неврахування судом рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 09.07.2010 року, яким скасовано рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.03.2010, оскільки висновки суду у цьому рішенні не впливають на факти, які входять у предмет доказування у даній справі та які встановлені під час розгляду даної справи.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування немає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 374,375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 08 грудня 2025 року.

Головуючий :

Судді: