Справа № 297/1569/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2025 року м. Берегове

Суддя Берегівського районного суду Закарпатської області ІЛЬТЬО І. І., розглянувши клопотання позивача ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання дій незаконними, визнання незаконною госпіталізацію, зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , звернувся в порядку позовного провадження через електронний суд до Берегівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання дій незаконними, визнання незаконною госпіталізацію, зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди.

Разом з тим, позивач подав до Берегівського районного суду Закарпатської області клопотання про звільнення від сплати судового збору, мотивуючи його складним матеріальним становищем, станом здоров`я, перебуванням у психіатричному закладі, відсутністю доходів, а також посилаючись на положення Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Верховного Суду.

Перевіривши матеріали позовної заяви та клопотання про звільнення судового збору, приходжу до наступного висновку.

В частині четвертій статті 175 ЦПК України зазначено, якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

Відповідно до частини четвертої статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір

- це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Законом України «Про судовий збір» визначений перелік осіб, які безумовно звільнені від сплати судового збору у всіх інстанціях у силу закону, який наділяє їх певним статусом, або виходячи із чітко визначеного предмета спору. Цей перелік наведений у статті 5 зазначеного Закону та є вичерпним.

Питання відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати врегульоване ст. 8 Закону України «Про судовий збір», норма якої є спеціальною.

Відповідно до положень ст. 8 Закону України «Про судовий збір», суд може відстрочити та розстрочити сплату судового збору, зменшити його розмір або звільнити від його сплати з підстав, передбачених у частині першій цієї статті.

У постанові Верховного Суду від 12.03.2021 по справі N?912/1061/20 наведено висновок про застосування норм права про те, що відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, а також звільнення від його сплати або зменшення його розміру з підстав, передбачених ст. 8 Закону України «Про судовий збір», є прерогативою суду, який вирішує питання відкриття провадження (прийняття заяви, скарги тощо). Зазначені норми є диспозитивними і встановлюють не обов?язок, а право суду на власний розсуд звільнити особу від сплати судового збору (відстрочити, розстрочити його сплату або зменшити його розмір).

Отже, суд наділений повноваженнями зменшити тягар судових витрат для особи, яка до нього звертається. Водночас конструкція частин 1, 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» дає підстави для висновку, що зменшення тягаря судових витрат, якого зазнає сторона, с не обов`язком суду, а знаходиться у межах суддівського розсуду, який може бути реалізований за наявності певних обставин.

До того ж стосовно сплати судового збору законодавець визначив вичерпний перелік умов, за наявності яких можливе зменшення тягаря тих судових витрат, яких зазнає сторона.

Зокрема, особа, яка звертається до суду, має право подати відповідне клопотання, у якому навести обставини щодо її майнового стану, за наявності підстав, з якими закон пов`язує можливість реалізації судом повноважень зменшити тягар судових витрат стосовно сплати судового збору. Такі обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами.

Відповідно до частини першої статті 136 Цивільного процесуального кодексу України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може звільнити її від сплати судового збору, зменшити його розмір, відстрочити або розстрочити сплату.

Отже, звільнення від сплати судового збору є правом суду, а не його обов`язком, та застосовується у виключних випадках, за наявності належних і допустимих доказів неможливості сплати збору.

Суддя звертає увагу, що позивачем не надано доказів, які б беззаперечно підтверджували його фактичну неспроможність сплатити судовий збір у встановленому законом розмірі. Доводи щодо стану здоров`я та перебуванням на лікуванні самі по собі не є достатньою підставою для звільнення від сплати судового збору без підтвердження їх прямого впливу на фінансову неспроможність.

Крім того, матеріали клопотання не містять доказів, що позивач позбавлений будь-яких джерел отримання коштів або майна, за рахунок яких може бути сплачений судовий збір. Обставини, на які посилається ОСОБА_1 , носять загальний та оціночний характер і не підтверджені документально у розумінні вимог ст.ст. 7681 ЦПК України.

Сам факт відсутності офіційного доходу або складне матеріальне становище не свідчить автоматично про неможливість сплати судового збору та не звільняє особу від виконання процесуальних обов`язків.

Також суддя враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема фінансовим, якщо такі обмеження переслідують легітимну мету та є пропорційними.

Обов`язок сплати судового збору як умова доступу до суду сам по собі не порушує статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Сам по собі обов`язок сплати судового збору не порушує права особи на судовий захист, якщо заявник не довів, що такий обов`язок створює для нього надмірний або непропорційний бар`єр.

У даному випадку, суддя не встановив, що сплата судового збору створює для заявника непереборний бар`єр для реалізації права на судовий захист.

Також, суддя зазначає, що позивач фактично намагається підмінити доказування власного майнового стану загальними міркуваннями про соціальну справедливість. Наведені у клопотанні аргументи виходять за межі предмета розгляду питання про сплату судового збору.

Дане клопотання спрямоване на уникнення виконання процесуального обов`язку, встановленого законом. Зазначене суддя розцінює як неналежне використання процесуальних прав, що суперечить принципам добросовісності та розумності, закріпленим у ст. 13 ЦПК України.

З урахуванням викладеного, приходжу до висновку, що клопотання є необґрунтованим, поданим без належних доказів та не містить підстав для застосування судом виключного процесуального механізму звільнення від сплати судового збору.

А тому, керуючись ст.ст. 13, 7681, 136, 175, 177, 185 ЦПК України, Законом України «Про судовий збір»-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Іван ІЛЬТЬО