Київський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Вітюка Р.В.,
за участю секретаря судового засідання Лушпай В.О.,
учасники справи у судове засідання не з`явились
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
Короткий зміст заявлених вимог
Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал" (далі - Товариство) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором у розмірі 27 959 грн. Також просить стягнути судовий збір в сумі 2 422,20 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. Крім того просить в порядку ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України нараховувати інфляційні втрати та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України з дати набрання рішенням законної сили до моменту виконання рішення.
Позовна заява мотивована тим, що позивач отримав права вимоги до відповідача відповідно до договору факторингу за договором споживчого кредиту № 6734172 від 05.06.2023, зобов`язання за якими відповідач належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього є заборгованість перед новим кредитором.
Виклад позиції відповідача
Відповідач правом на подачу відзиву не скористався.
Процесуальні дії у справі
Суд ухвалою від 29.10.2025 відкрив спрощене позовне провадження та призначив судове засідання на 27.11.2025.
Розгляд справи відкладався для належного повідомлення відповідача, зокрема, до 23.12.2025.
Представник позивача у судове засідання не з`явився. В прохальній частині позовної заяви просить розгляд справи проводити за відсутності представника та зазначив, що проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує.
23.12.2025 суд згідно зі статтею 281 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими главою 11 ЦПК України.
Судовий розгляд справи здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу через неявку в судове засідання всіх учасників справи (частина друга статті 247 ЦПК України).
Фактичні обставини, встановлені судом
05.06.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" і ОСОБА_1 уклали договір про надання споживчого кредиту № 6734172, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у сумі 10 000,00 грн. Договір підписано ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатору.
Відповідно до п. 1.3. 1.4.договору Сума кредиту (загальний розмір) складає: 10 000,00 гривень. Тип кредиту кредит. 1.4. Строк кредиту 360 дні (день). Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів.
Тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: Стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору. Знижена процентна ставка 1,194 % в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо Споживач до 05.07.2023 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Споживач, як учасник Програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання Споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, Споживач розуміє та погоджується, що застосування зниженої процентної ставки є виключно його правом отримання індивідуальної знижки лише як учасника Програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для її застосування, передбачених цим Договором. Споживач погоджується, повністю розуміє та поінформований, що у разі невикористання Споживачем права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується стандартна процентна ставка, при цьому застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для Споживача, оскільки надання кредиту за цим Договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки. Протягом строку дії Договору розмір процентів за користування кредитними коштами може бути змінений у бік зменшення для Споживача у випадку та на умовах в визначених в пп. 1.5.2 Договору, зокрема у випадку отримання Споживачем знижки на стандартну процентну ставку.
Відповідно до відомостей АТ КБ "ПриватБанк" на ім`я ОСОБА_1 емітовано картку НОМЕР_1 з відповідним рахунком, на який були зараховані кошти на суму 10 000 грн 05.06.2023.
Відповідно до картки обліку договору (розрахунок заборгованості) загальна заборгованість складає 27 362 грн, основний борг на початок дня 10 000,00 грн, процентів за зниженою процентною ставкою 3582,00 грн, процентів за стандартною процентною ставкою 17 910,00 грн та зазначено суму платежів, які вносились відповідачем 4 130,00 грн.
27.05.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" та ТОВ "ФК "Фінтраст Капітал" уклали договір факторингу № 27.05/24-Ф, згідно з яким позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги щодо осіб, які були боржниками Товариства з обмеженою відповідальністю " Авентус Україна ", включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 6734172 від 05.06.2023.
Також позивач нарахував проценти у розмірі 597,00 грн за 3 календарні дні (з 28.05.2024 30.05.2024) з розрахунку процентної ставки 1,99 %.
Також позивач просить здійснювати нарахування за ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідно до ч. 10, 11 ст. 265 ЦК України.
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права
У справі склались правовідносини з надання кредиту. Спір у справі стосується невиконання боржником зобов`язання з повернення кредитних коштів за договором, право вимоги за яким було відступлено.
Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (пункт 1 частини першої статті 512, стаття 514 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
У зв`язку з укладенням договору відступлення права вимоги позивач набув право вимоги за кредитним договором № 6734172 від 05.06.2023.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач уклав кредитний договір шляхом підписання за допомогою одноразового ідентифікатора. Наведене вказує на те, що сторони досягли згоди щодо істотних умов договору.
Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
Надання відповідачу кредитних коштів підтверджується відомостями АТ "Приват Банк" від 12.11.2025, що на ім`я ОСОБА_1 емітовано картку НОМЕР_1 з відповідним рахунком, на який були зараховані кошти на суму 10 000 грн 05.06.2023.
Отже, первісний кредитор виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, своєчасно та повністю, надавши відповідачу кредит, однак відповідач в порушення ст. 509, 525, 1048, 1049, 1054 ЦК України та умов договору зобов`язання належним чином не виконував, внаслідок чого в останнього спочатку перед первісним кредитором, а згодом перед позивачем утворилась заборгованість.
Як вбачається з матеріалів справи позивач заявив до стягнення 10 000,00 грн основної заборгованості, 17 362,00 грн процентів за користування кредитом нарахованих первісним кредитором та 597,00 грн процентів нарахованих новим кредитором за 3 дні.
За таких обставин, суд зазначає, що вимоги про стягнення 10 000,00 грн основної заборгованості, 17 362,00 грн процентів за користування кредитом є обґрунтованими, оскільки заявлені в межах строку кредитування та за процентною ставкою, яка відповідала Закону України "Про споживче кредитування".
Суд також вважає правомірним нарахування процентів новим кредитором за 3 календарні дні (з 28.05.2024 30.05.2024) з розрахунку процентної ставки 1,99 %, з огляду на те, що відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом (зокрема, щодо 1 % процентів). Доказів того, що строк дії договору було продовжено сторонами у цій справі після набрання чинності вказаним Законом матеріали справи не містять.
Щодо вимоги про нарахування відсотків відповідно до ч. 10 ст. 265 ЦПК України
Відповідно до ч. 10 ст. 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.
- за загальним правилом, у справах про стягнення суд визначає конкретну суму до стягнення з відповідача у справі станом на момент ухвалення судового рішення за наслідками вирішення спору по суті (п. 95);
- правила частини десятої статті 238 ГПК України (частини десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України) встановили виняток із зазначеного загального правила, надавши суду повноваження за результатами з`ясування характеру та правової природи матеріальних відносин між сторонами у справах про стягнення боргу, на який нараховують відсотки або пеню, продовжити нарахування відсотків або пені на період після ухвалення такого судового рішення (п. 96);
- такі повноваження суду є доволі обмеженими, оскільки суд не стягує конкретну суму відсотків або пені, а лише визначає їх порядок обрахунку; у цьому суд має керуватися не власним розсудом при виборі відсотків або пені, а визначати їх з огляду на матеріально-правові відносини між сторонами, з`ясовані ним за результатами судового розгляду; продовження нарахування таких відсотків або пені пов`язується винятково з фактом невиконання цього судового рішення та в разі його належного виконання право на таке нарахування припиняється (п. 98);
- сформульовані в частині десятій статті 238 ГПК України та частинах десятій, одинадцятій статті 265 ЦПК України приписи не є астрентом, оскільки за українським правом вони застосовуються лише у грошових зобов`язаннях та фактично ними передбачається продовження на майбутнє стягнення присуджених відсотків або пені до моменту виконання судового рішення. Тобто це не є самостійним видом санкції - судової неустойки, а це ті самі відсотки або пеня, що вже стягнув суд, але продовжені на наступний період часу (на майбутнє), протягом якого зобов`язання, підтверджене судовим рішенням, не виконується. Тоді як астрент передовсім застосовується до зобов`язань негрошового характеру й розмір астренту не пов`язується із розміром заборгованості чи її складовими частинами, які відповідно й не є базою для обрахування судової неустойки, оскільки, як уже зазначалося, астрент - це санкція за неповагу до правосуддя та спротив виконанню судового рішення, а не форма стягнення чи відшкодування збитків перед позивачем (стягувачем) (п. 99);
- на відміну від астренту, правова мета приписів частини десятої статті 238 ГПК України, частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України передовсім полягає у наданні судові повноважень поширити дію постановленого ним рішення і продовжити нарахування пені або відсотків на майбутнє поза часовими межами, в яких суд розглянув і вирішив спір по суті заявлених позовних вимог про стягнення відповідних пені або відсотків, що має на меті позбавити кредитора потреби звертатися до суду з позовом про стягнення пені або відсотків за наступні періоди невиконання зобов`язання після того, як було ухвалено судове рішення. Така мета зазначених процесуальних норм національного законодавства, як стимулювання боржника, до своєчасного виконання судового рішення, є другорядною (п. 100);
- отже, суд (за загальним правилом та якщо про це немає спеціальної норми права) не має права вийти за межі сформульованих і заявлених позивачем вимог, оскільки це суперечитиме принципу диспозитивності судочинства у приватноправових відносинах (п. 106);
- правила наведених норм процесуального права можна застосовувати для продовження на майбутнє нарахування будь-яких відсотків (як за правомірне користування чужими грошовими коштами, так і за неправомірне користування ними) або пені, які розраховуються за методикою, що враховує фактор часу, що передбачені законодавством або договором і які суд вирішив стягнути з боржника на користь кредитора за невиконання певного зобов`язання (п. 134);
- відтак передбачені частиною другою статті 625 ЦК України 3 % річних охоплюються приписами частини десятої статті 238 ГПК України (частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України), якщо позивач заявив позовну вимогу про стягнення 3 % річних за порушення виконання грошового зобов`язання, а суд задовольнив цю вимогу (п. 135).
Отже зі змісту наведених висновків вбачається, що в порядку ч. 10 ст. 265 ЦПК України можуть бути нараховані: (І) відсотки або (ІІ) пеня. Можливість нарахування інфляції не передбачені, а тому вимоги позивача у цій частині є безпідставними.
Відповідно до п. 134, 135 вказаної постанови суду касаційної інстанції у порядку ч. 10 ст. 265 можуть бути застосовані 3 % річних передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України за умови, що позивач заявив відповідну позовну вимогу про стягнення 3 % річних за порушення виконання грошового зобов`язання і суд задовольнив таку вимог (тобто за неправомірне користування кредитними коштами).
Водночас позивач у цій праві не заявляв позовної вимоги про неправомірне користування грошовими коштами та стягненням у зв`язку з цим 3 % річних, відповідно, така вимога і не розглядалась судом (в межах позовних вимог). Позивач у цій справі заявив тільки вимоги про стягнення основної заборгованості та процентів за користування кредитом (правомірне користування кредитними коштами).
За таких обставин вимога позивача про нарахування 3 % річних та інфляційних втрат відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України з моменту набрання рішення законної сили і до моменту його виконання в порядку, передбаченому ч. 10 ст. 265 ЦПК України не підлягає задоволенню з огляду на те, що (І) нарахування інфляційних втрат не передбачено ч. 10 ст. 265 ЦПК України (тобто така вимога безпідставна), (ІІ) позивач не заявляв окремої позовної вимоги про стягнення 3 % річних передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, а тому у суду відсутні підстави для продовження їх нарахування після набрання рішенням законної сили (оскільки така відповідальність взагалі не застосовувалась судом) через необґрунтованість.
Судові витрати
Позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідача судовий збір та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 2 422,40 грн і 10 000, відповідно.
Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачена сума судового збору у розмірі 2 422,40 грн.
Щодо вимог про стягнення витрат на професійну правову допомогу
Позивач на підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу до позовної заяви додав (в копіях):
- договір про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10.12.2024;
- акт прийому-передачі виконаних робіт до договору про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10.12.2024, відповідно до якого надано такі послуги: зустріч адвоката і клієнта 440 грн, дослідження наданих клієнтом документів та аналіз фактичних обставин справи 840 грн, аналіз практики 440 грн, підготовка декількох позицій 840 грн, письмова юридична консультація 840, проведення адвокатом заходів спрямованих на самостійне отримання необхідних письмових доказів 840 грн, складання позовної заяви 1 640 грн, оформлення додатків до позовної заяви 840 грн, складання процесуальних документів для розгляду цивільної справи 1640 грн, представництво клієнта під час здійснення цивільного судочинства 1 640 грн.
Правила розподілу судових витрат унормовано статтею 141 ЦПК України.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами третьою - п`ятою та дев`ятою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами третьою п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Суд враховує, що розмір заявлених позивачем витрат на правничу допомогу є непропорційним до предмету спору. Позивач заявив до стягнення 27 959 грн, а витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. При цьому справа, що розглядається не є складною (предметом є стягнення кредитної заборгованості, яка не потребує формування складної правової позиції). А тому заявлена до стягнення сума витрат на правову допомогу визнається судом непропорційною до предмету спору, що, враховуючи дані, конкретні обставини справи, є підставою для часткової відмови у задоволенні таких вимог (7 000 грн), а до стягнення підлягає сума у розмірі 3 000 грн.
Керуючись статтями 2, 4, 13, 19, 76 81, 141, 263 265, 280 282, 354, 355 ЦПК України, суд
1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал" заборгованість за кредитним договором у розмірі 27 959 грн, з яких: 10 000,00 грн основної заборгованості та 17 959 грн процентів за користування кредитом, судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.
3. Заву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал" про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал" витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 гривень.
У решті заяви відмовити.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем у встановленому порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне судове рішення складено та підписано 23.12.2025.
Учасники справи
Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ).
Суддя Роман ВІТЮК