РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/3274/25

09 грудня 2025 року м. Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя Цвіркун О. С.

з участю секретаря Забейди А.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Павленко І.О.

відповідачки ОСОБА_2

представника відповідачки - адвоката Артерчук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя (грошових коштів), в якому просив суд визнати спільною сумісною власністю подружжя грошові готівкові заощадження у розмірі 19000 доларів США, що знаходяться у ОСОБА_2 згідно поданої декларації та стягнути з ОСОБА_2 на його користь 1/2 частку, а саме 9500 доларів США, а також стягнути судові витрати.

В обґрунтування позову зазначає, що 08.08.2020 зареєстрував шлюб з відповідачкою, однак сімейні відносини з склалися та шлюб 14.07.2025 було розірвано. Вказує, що відповідачка ОСОБА_2 мала дублікат його зарплатної картки і знімала з неї готівку у банкоматі та у відділенні банку м.Костопіль, переказувала кошти на свою картку, потім знімала та відкладала готівкою, що відобразила у декларації за 2024 рік про готівкові кошти в сумі 19000 доларів США. Зазначає, що набуте ними майно у шлюбі є їхньою сумісною власністю, а тому просить стягнути з відповідачки 1/2 частину розмірі готівкових заощаджень у розмірі 9500 доларів США, що еквівалентно 396640 грн.

02.09.2025 представником відповідачки було подано відзив на позовну заяву, згідно якого у задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі та стягнути з позивача витрати на правову допомогу в розмірі 12000 грн.

В обґрунтування відзиву зазначає, що після початку процесу розлучення позивач двічі приїздив додому до відповідачки 04.05.2025 та 15.05.2025. Під час візиту 04.05.2025, позивач перебуваючи у квартирі таємно від відповідачки виніс оригінали правовстановлюючих документів на житло, спільні кошти подружжя, що зберігались у квартирі у сумі 48000 грн, 14000 доларів США, 1000 євро. Під час зустрічі позивач ОСОБА_1 погрожував фізичною розправою, виганяв її з дому, наказуючи повертатись у Донецьку область. Через агресію позивача та переживання за свій моральний та фізичний стан та неповнолітнього сина, відповідачка змушена була звернутись до відділення поліції, де надала працівнику поліції відповідні пояснення. Зазначає, що 15.01.2025 позивач ОСОБА_1 зателефонував відповідачці та повідомив її про вчинення ним ДТП за його участі на автомобілі, що належить військовій частині. Для вирішення питання відшкодування заподіяної ним шкоди просив надіслати йому терміново кошти у сумі 3000 доларів США. Вказує, що оскільки з тих рахунків, які були відкриті у банку, відповідачка не мала змоги йому перерахувати кошти в доларах, відповідачка поклала на рахунок, яким користувались сторони спільно 126795,90 грн. що еквівалентні сумі, яку просив позивач.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві. Окрім того позивач підтвердив, що отримав від відповідачки 3000 доларів США.

Відповідачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали з підстав викладених у відзиві. Окрім того відповідачка визнала, що дійсно у неї зберігалися спільні кошти в сумі 19000 доларів США, однак зазначила, що позивач їх таємно викрав.

Суд, заслухавши пояснення сторін, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи приходить до таких висновків.

Відповідно до ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положенням ст.12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що 08.08.2020 між позивачкою та відповідачем було зареєстровано шлюб Виконавчим комітетом Соледарської міської ради Бахмутського району Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Встановлено, що рішенням Костопільського районного суду Рівненської області №212/3532/25 від 14.07.2025 шлюб між позивачем та відповідачкою було розірвано.

З декларації відповідачки за 2024 рік, яка була подана 16.04.2025, ОСОБА_2 було задекларовано грошові кошти (п.12 декларації) в розмірі 19000 доларів США, які є спільною сумісною власністю з чоловіком ОСОБА_1 .

Зі змісту позовної заяви, судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 мала дублікат зарплатної картки позивача ОСОБА_1 та за дорученням останнього знімала кошти з картки та відкладала готівкою переводячи їх у долари США, що і відобразила у щорічній декларації за 2024 де зазначила про готівкові кошти в сумі 19000 доларів США.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 підтвердила, вищезазначені обставини.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Згідно до ч.1 ст.61 Сімейного кодексу України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ч.1 ст.69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи, що відповідачка не заперечує, що готівкові кошти в сумі 19000 доларів США є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, про що і зазначила у декларації за 2024 рік, то суд приходить до висновку, що позовна заява в частині визнання спільною сумісною власністю подружжя грошових готівкових коштів в сумі 19000 доларів США підлягає до задоволення.

Статтею 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частинами 1-3 ст. 372 ЦК України визначено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Статтею 71 СК України передбачено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

В судовому засіданні було встановлено, що відповідачка поклала на рахунок, яким користувались сторони (позивач та відповідач) спільно - 126795,90 грн. що еквівалентно 3000 доларів США, для компенсації збитків завданих позивачем в наслідок ДТП.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , підтвердив вказану обставину.

Враховуючи, що сторони не дійшли згоди, щодо поділу спільних готівкових коштів, а також, що відповідачка перерахувала позивачу 126795,90 грн. (3000 доларів США) для відшкодування збитків завданих ним у ДТП, то суд приходить до висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача 6500 (19000/2 3000) доларів США, що еквівалентно 271384,10 грн. (6500*41,7514).

Що стосується твердження сторони відповідача, що позивач перебуваючи у квартирі таємно від відповідачки виніс спільні кошти подружжя, що зберігались у квартирі у сумі 48000 грн, 14000 доларів США, 1000 євро то суд зазначає наступне.

Так, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).

Положенням ст.77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що позивач заперечує факт викрадення спільних грошових коштів, такий факт не підтверджений жодним належним та допустимим доказом і органом досудового слідства вказаний факт не було встановлено, а також, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, то суд такі твердження сторони відповідача до уваги не приймає при прийнятті рішення.

Що стосується судових витрат, то суд вирішив їх наступним чином.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Судом встановлено, що позивачем при поданні вказаної позовної заяви до суду сплачено судовий збір в сумі 5177,60 грн.(3966,40 + 1211,20).

Відповідно до ордеру від 25.08.2025, договору про надання правової допомоги від 25.08.2025, розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу ОСОБА_2 згідно договору про правову допомогу від 25.08.2025 у справі №564/3274/25, квитанції до прибуткового касового ордера №38 від 25.08.2025 встановлено, що розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідача становить 12000,00 грн.

Відповідно до п. 1-4 ч. 4.ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатських робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно положень статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Задовольняючи позовні вимоги, суд, у відповідності до ст.141 ЦПК України, вирішив стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 3542,57 грн, а також стягнути з позивача на корить відповідача понесені відповідачем витрати за послуги з надання професійної правової допомоги в сумі 3789,60 грн.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 3, 12, 13, 79, 80, 81, 82, 133, 137, 141, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя (грошових коштів) задоволити частково.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя грошові готівкові заощадження у розмірі 19000 (дев`ятнадцять тисяч) доларів США, що знаходяться у ОСОБА_2 згідно поданої декларації за 2024 рік.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6500 (шість тисяч п`ятсот) доларів США, що еквівалентно 271 384 (двісті сімдесят одній тисячі триста вісімдесят чотири) грн. 10 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3542 (три тисячі п`ятсот сорок дві) грн. 57 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3789 (три тисячі сімсот вісімдесят дев`ять) грн. 60 коп. у відшкодування витрат на професійну правову допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складено 19.12.2025.

СуддяО. С. Цвіркун