Справа № 524/2702/25
Провадження №2/524/3666/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2025 року Автозаводський районний суд міста Кременчука в складі: головуючого - судді Нестеренка С.Г., за участі секретаря судового засідання Бельченко Н.Л., розглянув у спрощеному позовному провадженні з викоиком учасників справи у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчук Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної злочином,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року до суду, в рамках кримінального провадження, звернувся ОСОБА_1 із позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином.

В обґрунтування позову зазначав, що 11 листопада 2020 року, приблизно 10 год. ранку він знаходився на території автокооперативу «Московський» по вул. Вадима Пугачова у м. Кременчуці, у гаражі № НОМЕР_1 , де здійснював ремонт автомобіля, належного відповідачу. В цей же день він повідомив відповідача про закінчення ремонту його автомобіля. Коли ОСОБА_2 приїхав забрати своє авто разом із знайомими, то спочатку оглянув автомобіль, а потім сів в нього та хотів поїхати без наміру розрахуватися за ремонт. Побачивши це, позивач перегородив дорогу відповідачу, який почав рухатися на нього. Від удару автомобілем позивач упав на асфальт та пошкодив руку та ногу. Все це відбувалося в присутності свідків, які викликали поліцію та швидку допомогу. При зверненні до лікарні були зафіксовані переломи лівої ноги та правої руки.

За фактом нанесення тілесних ушкоджень було порушено кримінальне провадження № 0003002 та визнано позивача потерпілим. За висновком судово-медичної експертизи № 983 від 18.11.2020 року позивач ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Позивач вказав, що перебував на стаціонарному лікуванні у КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька», на лікування, придбання продуктів харчування, транспортні витрати всього витратив 16 106,10 грн.

Крім того, позивачем заявлено про спричинену йому моральну шкоду, яка полягає у знаходженні його у постійному стресі, переживаннях, він не може повноцінно вести своє життя, порушилася душевна рівновага. Розмір моральної шкоди позивач оцінив у 25 000,00 грн. Окремо позивач заявив про понесені витрати з правничої допомоги у розмірі 3200,00 грн.

Просив стягнути з відповідача на його користь 16 106,00 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, 25 000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди та 3200,00 грн. витрат за надання правничої допомоги.

27 травня 2021 року до суду, в рамках кримінального провадження, відповідачем ОСОБА_2 було подано відзив на позовну заяву. Вказав, що позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає у повному обсязі, оскільки в рамках кримінального провадження, де він є обвинувачем, свою вину не визнає, а отже не визнає і позовні вимоги. Відповідач вказав, що на лікування позивач нібито витратив 5430,72 грн., хоча чеки надав на суму 3971,64 грн., ліки купував за призначенням лікаря, проте самого призначення та рецептів додано не було. Відповідно до чеків із аптек пацієнтом купувалися ліки, які не пов`язані з отриманою ним травмою. Щодо заявлених понесених витрат на харчування, необхідного для відновлення після травми, вбачається, що позивач купував цигарки, пиво та вино, що зовсім не пов`язано із необхідним відновленням. При цьому, в усній розмові позивач вказував, що не палить та не вживає алкогольних напоїв, що дає підстави вважати, що надані чеки не належать позивачу, а належать іншій особі. Просив відмовити у задоволенні позову.

09 серпня 2021 року до суду, від позивача ОСОБА_1 , в рамках кримінального провадження, було подано заяву про збільшення позовних вимог. Остаточно просив стягнути з відповідача на його користь 33 933,87 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, 80 000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди та 8500,00 грн. витрат за надання правничої допомоги.

Вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 05 лютого 2024 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України і призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік, поклавши відповідно до ст. 76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1626,74 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 10 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_2 на користь потерпілого ОСОБА_1 процесуальні витрати на правову допомогу в сумі 8700 грн. В іншій частині позовних вимог потерпілого ОСОБА_1 відмовлено.

Заяву потерпілого ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог до позовної заяви про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином -залишено без розгляду.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 09 вересня 2024 року вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05 лютого 2024 року щодо ОСОБА_2 залишено без змін, а апеляційні скарги захисника Даншина С.О. та представника потерпілого ОСОБА_1 - адвоката Гонтара В.М. без задоволення.

Постановою Верховного Суду від 11 лютого 2025 року касаційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_1 адвоката Гонтара В.М. задоволено частково. Вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука від 05 лютого 2024 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 09 вересня 2024 року стосовно ОСОБА_2 в частині вирішення цивільного позову зі зміненими позовними вимогами потерпілого ОСОБА_1 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди скасовано і призначено новий розгляд провадження в цій частині в порядку цивільного судочинства в суді першої інстанції. В іншій частині судові рішення залишено без зміни.

Ухвалою судді від 24 березня 2025 року відкрито провадження у даній цивільній справі, залучено учасників справи, призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

02 травня 2025 року до суду від відповідача ОСОБА_2 було подано заперечення на позов, в якому він висловив свою незгоду з позовом з підстав, викладених у раніше поданому запереченні.

16 липня 2025 року до суду від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 надійшла заява про збільшення позовних вимог. Таке збільшення вимог обґрунтовано погіршенням стану здоров`я позивача внаслідок отриманої ним травми від злочину та проведенням лікування на суму 4320,00 грн. Розмір матеріальної шкоди збільшено до 38 253,87 грн., розмір моральної шкоди позивач збільшив до 150 000,00 грн. обґрунтовуючи це сильними моральними стражданнями від дій відповідача, який вчинив злочин відносно нього та не визнає своєї вини при цьому.

18 вересня 2025 року до суду від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 надійшла заява про збільшення позовних вимог. Збільшення вимог обґрунтовано проведенням 25.06.2025 року позивачем доплерометрії вен нижніх кінцівок, відвідування 12.07.2025 року судинного хірурга та придбання ліків за призначенням лікаря, на що було витрачено 1959,37 грн. Таким чином розмір матеріальної шкоди позивач збільшив до 40 213,24 грн, розмір моральної шкоди залишив у розмірі 150 000,00 грн.

13 листопада 2025 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву за підписом представника відповідача адвоката Кобзія Б.І., в якому вказувалося про часткову згоду з позовом з посиланням на великі розміри у відшкодування матеріальної та моральної шкоди заявлених позивачем.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_3 , відповідач ОСОБА_2 , його представник ОСОБА_4 , не прибули, були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи. Представники сторін у справі подали письмові заяви про здійснення розгляду справи за відсутності сторін та їх представників.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.

Вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 05 лютого 2025 року у справі № 524/2878/21 ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України і призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 рік, поклавши відповідно до ст. 76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1626,74 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди та 10 000,00 (десять тисяч) грн. Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_2 на користь потерпілого ОСОБА_1 процесуальні витрати на правову допомогу в сумі 8700,00 грн. В іншій частині позовних вимог потерпілого ОСОБА_1 відмовлено.

Заяву потерпілого ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог до позовної заяви про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином -залишено без розгляду. Речовий доказ - автомобіль «Fiat Tempra» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 залишено у користуванні ОСОБА_2 .

Як постає з вироку, який набрав законної сили, під час розгляду кримінального провадження судом було встановлено, що 11 листопада 2020 року близько 09 год. 40 хв., ОСОБА_2 , перебуваючи у гаражі № НОМЕР_1 гаражного кооперативу «Московський» по вул. Вадима Пугачова у м. Кременчук Полтавської області, під час перевірки виконаних потерпілим ОСОБА_1 ремонтних робіт автомобіля «Fiat Tempra», д.н.з. № НОМЕР_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, перебуваючи у салоні вказаного автомобіля та керуючи ним, умисно здійснив наїзд переднім бампером транспортного засобу на потерпілого ОСОБА_1 , який в цей час намагався перешкодити виїзду обвинуваченого із гаражного кооперативу.

Внаслідок вказаних дій обвинуваченого потерпілому ОСОБА_1 заподіяно тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалого розладу здоров`я у вигляді закритих переломів шиловидного відростку правої променевої кістки та латерального і медіального мищелків лівої великогомілкової кістки, з допустимим стоянням уламків.

Згідно висновку експерта № 983 від 18.11.2020 року при судово-медичній експертизі у ОСОБА_1 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому шиловидного відростку правої променевої кістки з допустимим стоянням уламків; закритого перелому латерального та медіального мищелків лівої великогомілкової кістки з допустимим стоянням уламків. Дані тілесні ушкодження утворилися в один проміжок часу, від травмуючого впливу тупих, твердих предметів із розповсюджено контактуючою поверхнею, можливо в проміжок часу і за обставин на які вказує підекспертний, про що свідчить їх характер і локалізація і за ступенем тяжкості визначаються, як ушкодження середнього ступеню тяжкості, за критерієм тривалого розладу здоров`я.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 09 вересня 2024 року вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука від 05 лютого 2024 року щодо ОСОБА_2 залишено без змін, а апеляційні скарги захисника Даніліна С.О. та представника потерпілого ОСОБА_1 адвоката Гонтара В.М. без задоволення.

Постановою Верховного Суду від 11 лютого 2025 року вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука від 05 лютого 2024 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 09 вересня 2024 року стосовно ОСОБА_2 в частині вирішення цивільного позову зі зміненими позовними вимогами потерпілого ОСОБА_1 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди скасовано і призначено новий розгляд провадження в цій частині в порядку цивільного судочинства в суді першої інстанції. В іншій частині судові рішення залишено без зміни.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як установлено в частинах першої, сьомої статті 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Загальні положення відшкодування шкоди визначені ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У ст. 23 ЦК України визначено порядок та способи відшкодування моральної шкоди, а саме:

1. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

2. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

3. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

4. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

5. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

У ст. 1167 ЦК України визначені підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, зокрема:

1. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

2. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до статті 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.92 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Як було встановлено судом, 07 квітня 2021 року потерпілий ОСОБА_1 , звернувся до суду, в рамках кримінального провадження, з цивільним позовом до обвинуваченого ОСОБА_2 в якому просив стягнути з обвинуваченого на його користь матеріальну шкоду в сумі 16 106, 10 грн. та моральну шкоду в розмірі 25 000,00 грн.

На обґрунтування своїх вимог, позивачем ОСОБА_1 надано копію рентген-знімків, копію висновку рентгенографії цих знімків, копію довідки № 7581 «ЛІЛ «Кременчуцька», виписка із медичної карти хворого ОСОБА_1 , світлокопії касових чеків, які свідчать про придбання ним медикаментів та продуктів харчування.

Дослідивши надані ОСОБА_1 в матеріали кримінального провадження касові чеки, суд встановив, що останнім придбано препарат «Кальцій Д3 нікомед» на суму 345,01 грн., пігулки «Нормовен» на суму 251,99 грн., сплачено рентгенограму колінного суглоба на суму 300,00 грн., анестизуючий розчин для ін`єкцій «Новокаїн» в ампулах, препарат для лікування паталогічних станів опорно-рухового апарату «Німедар» та медичні бинти на загальну суму 85,43 грн., сплачено повторний рентген лівого колінного суглоба на суму 300,00 грн., обезболюючі препарати «Новокаїн» - 24,92 грн., «Димексид» 21,84 грн., еластичний бинт за 65,70 грн., протинабряковий препарат «Серата» 92,90 грн., вата 3 грн., антитромбічний препарат «Кардіомагніл» - 135,95 грн. Всього на суму 1626,74 грн.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 підтвердив придбання препаратів на суму 1626,74 грн., необхідних йому для лікування травм, отриманих ним під час злочину, скоєного ОСОБА_2 .

При цьому, суд звертає увагу, що інші надані ОСОБА_1 копії касових чеків свідчать про придбання медичних препаратів, не пов`язаних з лікуванням внаслідок отриманих тілесних ушкоджень від злочину (лікування простати, астми, дихальних шляхів, кашлю, для полоскання порожнини рота), а також про придбання продуктів харчування (цигарок, пива, дитячої кисломолочної продукції та іншого), що є витратами, які не відносяться до майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

09 серпня 2021 року потерпілим ОСОБА_1 , в рамках кримінального провадження, було подано заяву про збільшення позовних. У даній заяві позивач (потерпілий) просив стягнути з відповідача (обвинуваченого) на його користь 33 933,87 грн. матеріальної шкоди та 80 000,00 грн. моральної шкоди.

Вказана заява обґрунтована тим, що 22 червня 2021 року потерпілий ОСОБА_1 був направлений в стаціонар хірургічного відділення при госпіталізації з діагнозом: посттравматичний артроз II-III ступенів, розрив заднього рогу медіального меніску, розрив заднього рогу латерального меніску, суглобовий блок, хондромаляція III-IV ст. суглобового хряща лівого колінного суглобу. Госпіталізований для артроскопії, проведена операція артроскопія резекція заднього рогу медіального меніску, латерального меніску, дебридмент суглобного хряща лівого колінного суглобу. Зазначає, що на проведення операції ним витрачено 17 525,00 грн.

В обґрунтування збільшеної заявленої суми матеріальних збитків, ОСОБА_1 надано копію медичної картки, направлення на МРТ, копію касового чеку про сплату за рентгенплівку та проведення МТР на загальну суму 1200,00 грн., копію виписки із медичної картки хворого ОСОБА_1 , копію видаткової накладної № 260721 від 26.07.2021 року та касового чеку про придбання гіалурату натрію у сумі 5200,00 грн., копію рахунку № 1406/1 від 14.06.2021 року про придбання артроскопічного комплекту у сумі 5500,00 грн., копія договору добровільного медичного страхування із сумою страхового платежу 825,00 грн., копію договору добровільного медичного страхування із сумою страхового платежу 4800,00 грн., копії чеків на придбання пального на суму 1856,61 грн.

Дослідивши надані ОСОБА_1 в матеріали кримінального провадження докази, суд встановив, що ОСОБА_1 дійсно була показана операція: Артроскопія: резекція заднього рогу меніального меніску, резекція заднього рогу латерального меніску, дебридмент суглобового хряща лівого колінного суглобу. Даний факт встановлено із виписки із медичної картки хворого ОСОБА_1 від 22.06.2021 року. Із даної виписки суд вбачає, що ОСОБА_1 хворіє з 2020 року після травми (через виростковий перелом в/гомілкової кістки). Консервативне лікування не ефективне. Госпіталізований для артроскопії. Наявний помірний набряк лівого колінного суглобу. Згідно проведеного МРТ 03.06.2021 року лівого колінного суглобу відбулися посттравматичні зміни (імпресійний перелом латерального виростку) та трабекулярний набряк кісткового мозку епіфізу великогомілкової кістки. Ділянка імпресійного перелому медіального виростку стегнової кістки.

З цього суд вбачає, що дане оперативне втручання було показане позивачу ОСОБА_1 внаслідок отриманої ним травми - закритого перелому латерального та медіального мищелків лівої великогомілкової кістки, під час злочину, скоєного ОСОБА_2 .

Відповідними доказами про сплату за рентгенплівку та проведення МТР на загальну суму 1200,00 грн., про придбання гіалурату натрію у сумі 5200,00 грн., про придбання артроскопічного комплекту у сумі 5500,00 грн., що загалом складає 11 900,00 грн., позивач ОСОБА_1 підтвердив обстеження та придбання препаратів, що пов`язані з лікуванням отриманих ним травм, як потерпілим, в рамках кримінального провадження. Щодо проведення оплат за договорами медичного страхування у розмірах 825,00 грн. та 4800,00 грн., то докази таких оплат матеріали справи не містять та такі не були надані позивачем ОСОБА_1 .

Щодо витрачених позивачем коштів на придбання палива у розмірі 1856,61 грн., суд вважає, що такі витрати не підлягають задоволенню, оскільки є витратами, які не відносяться до майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Крім того, в наданих копіях фіскальних чеків на придбання палива не міститься відомостей, що вони пов`язані з особою позивача.

15 липня 2025 року в рамках даної цивільної справи представником позивача ОСОБА_1 Гонтарем В.М. було подано заяву про збільшення позовних вимог. У даній заяві представник просив стягнути з відповідача на корить позивача 38 253,87 грн. матеріальної шкоди та 150 000,00 грн. моральної шкоди.

Вказана заява обґрунтована тим, що 28 лютого 2025 року позивачем було зроблено МРТ лівого колінного суглоба, а 12 квітня 2025 року проведена блокада з використанням 3 мл. гіангама, вартість введення препарату склала 4230,00 грн.

В обґрунтування збільшеної заявленої суми матеріальних збитків, ОСОБА_1 надано копію МРТ обстеження лівого колінного суглоба від 28.02.2025 року, копію направлення на МРТ обстеження, копію виписки із медичної картки ОСОБА_1 від 18.04.2025 року, копія фіскального чеку на придбання препарату на суму 4230,00 грн.

Дослідивши надані позивачем докази, суд встановив, що у ОСОБА_1 за висновком МРТ наявні ознаки розриву заднього рогу і тіла медіального меніска, складного розриву літерального меніска. Відбулися генеративні зміни передньої хрестоподібної і латеральної колатеральної зв`язок. Помірний синовіт, остеоартроз III ст. лівого колінного суглобу. Хондромаляція 3-4 ст. виростків стегнової і великогомілкової кісток. Деформація (ймовірніше, посттравматична) заднього відділу латерального виростка великогомілкової кістки.

Відповідно виписки із медичної картки ОСОБА_1 12.04.2025 року проведена блокада з використанням 3 мл. гіангама. Хворий взятий на електронну чергу з приводу ендопротезування лівого колінного суглобу в травматичному відділені КНМП «ЛІЛ «Кременчуцька».

Суд вважає, що позивач ОСОБА_1 підтвердив обстеження та придбання препарату за 4230,00 грн. з подальшим його введенням, що було необхідно для лікування отриманих ним травм від дій ОСОБА_2 , в рамках кримінального провадження за обвинуваченням останнього.

18 вересня 2025 року в рамках даної цивільної справи представником позивача ОСОБА_1 Гонтарем В.М. було подано заяву про збільшення позовних вимог. У даній заяві представник просив стягнути з відповідача на корить позивача 40 213,24 грн. матеріальної шкоди та 150 000,00 грн. моральної шкоди.

Вказана заява обґрунтована тим, що 25.06.2025 року позивач провів доплерометрію вен нижніх кінцівок, за результатами якої, лікар УЗД виявив у нього ехо-ознаки недостатності остіальних клапанів, недостатність перфорантних вен обох кінцівок, а 12.07.2025 року звернувся за консультацією до судинного хірурга.

Консультативним висновком судинного хірурга ОСОБА_5 позивачу ОСОБА_1 будо діагностовано індуративний целюліт, ліподермосклероз, трофічну виразку н/3 лівої гомілки, паратравматичну екзему, декомпресовану варикозну хворобу. Призначено план лікування та необхідні препарати.

Дослідивши надані стороною позивача докази, суд встановив, що за проведення доплерографії вен нижніх кінцівок позивач сплатив 342,00 грн., за консультацію судинного хірурга позивач сплатив 475,00 грн. Крім того, за призначенням судинного хірурга придбав препарати німесил (знеболювальний) на суму 100,11 грн., нормовен 1000 мг. (судинний препарат) на суму 327,46 грн., аспірін кардіо, нормовен на суму 177,02 грн., німесил в гранулах по 100 мг. на суму 182,38 грн., бинт еластичний, німесил в гранулах по 100 мг. на суму 181,64 грн., нормовен 1000 мг. на суму 355,40 грн., а всього на суму 2141,01 грн.

Суд вважає, що позивач ОСОБА_1 підтвердив, що проведення ним обстеження, консультації судинного хірурга із встановленням діагнозу щодо вен нижніх кінцівок, зокрема і постраждалої лівої гомілкової кістки, придбання призначених лікарем препаратів, знаходяться у причинного-наслідковому зв`язку із отриманими позивачем травмами від дій ОСОБА_2 , в рамках кримінального провадження за обвинуваченням останнього.

Однак, позивач в особі його представника надав додатково докази про понесення позивачем фактичних витрат за підрахунками суду на суму 1959,37 грн., а не як було заявлено додатково у розмірі 2141,01 грн. Враховуючи те, що суд не може вийти за межі заявлених остаточно позовних вимог, суд приймає заявлений позивачем розмір у 1959,37 грн., а з цього загальний розмір підтвердженої матеріальної шкоди складає 19 716,11 грн. (1626,74 + 11 900,00 + 4230,00 + 1959,37), яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. При цьому, позивачу слід відмовити у задоволенні позову в цій частині у розмірі 20 497,13 грн. (40 213,24 19 716,11).

Під час розгляду цивільної справи, позивач збільшив розмір моральної шкоди з 80 000,00 грн. до 150 000,00 грн. обґрунтовуючи це тим, що продовжує нести фізичні та моральні страждання й надалі, адже вимушений витрачати життя на лікування травми, отриманої внаслідок злочину.

Щодо стягнення заявленої у позовних уточнених позовних вимогах моральної шкоди суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За правилами, передбаченими ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29.06.2022 року у справі № 477/874/19).

Таким чином, розмір відшкодування моральної шкоди не є сталою величиною, а визначається судом в кожному конкретному випадку з урахуванням усіх обставин справи й доведеності позову.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, та враховує, що відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Практикою Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду).

Згідно практики Європейського суду з прав людини завжди призначається компенсація за порушення прав людини. Право на відшкодування з урахуванням практики Європейського суду з прав людини повинно носити ефективний характер, і має на меті не тільки покриття шкоди завданої потерпілій стороні, а також є засобом попередження з боку відповідача вчинення порушень прав, отже має бути відчутним не тільки для позивача але й для відповідача, що спонукало б відповідача вживати заходів щодо зміни практики нехтування положеннями законодавства.

Факт заподіяння моральної шкоди позивачу від протиправних дій відповідача знайшов повне підтвердження дослідженими обставинами кримінального правопорушення, зазначеними у вироку суду. Отже, внаслідок вчинення відповідачем кримінального правопорушення позивачу безумовно завдано моральної шкоди.

Однак, при визначенні розміру моральної шкоди, керуючись принципами рівності, поміркованості, виваженості, розумності, справедливості, беручи до уваги, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення, з врахуванням конкретних обставин справи, а саме характеру та глибини душевних страждань, яких позивач зазнав у зв`язку з спричиненням тілесних ушкоджень середньої тяжкості, змін звичайного способу життя та вимушеного докладання з зусиль до організації свого життя, суд вважає за доцільне визначити розмір моральної шкоди, завданий позивачу, в сумі 10 000,00 грн.

Даний розмір відшкодування завданої злочином моральної шкоди, на думку суду, враховує всі обставини, досліджені в судовому засіданні та відповідає вимогам розумності і справедливості та є співмірним і доцільним у даному провадженні.

Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129).

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із вищевикладеного, приймаючи до уваги, що викладені докази не викликають у суду жодних сумнівів щодо їх належності, допустимості, об`єктивності та достатності для вирішення справи по суті, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову.

Тому слід стягнути з відповідача на користь позивача 19716,11 грн. у відшкодування матеріальної шкоди та 10000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приймає до уваги наступне.

Частиною першою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тому позивач при зверненні до суду судовий збір не сплачував.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою або фізичною особою підприємцем справляється судовий збір у розмірі 1% від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (за ставками на час подання позову у кримінальному провадженні - 908,00 грн. станом на 01.01.2021 року).

Отже, враховуючи, що поставлені одночасно дві позовні вимоги з обчисленнями розмірів коштів у відшкодування матеріальної та моральної шкоди, тобто в окремому грошовому вираженні, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1816,00 грн. (908,00 х 2).

Сторони не заявляли про понесення ними будь-яких інших судових витрат.

Справа розглянута в межах заявлених позовних вимог та наданих учасниками справи доказів.

Керуючись ст. 15, 16, 22, 23, 1166, 1167, 1192 ЦК України, ст. 4, 5, 10-13, 18, 76 - 83, 133, 137, 141, 258, 259, 263 - 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди 19716,11 грн. та у відшкодування моральної шкоди 10000,00 грн., і на користь держави судовий збір у розмірі 1816,00 грн.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_2 в частині вимог про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 20497,13 грн. та моральної шкоди в розмірі 140000,00 грн.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: невідоме, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення суду виготовлено 18 грудня 2025 року.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту.

Рішення набирає законної сили, якщо не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: