Справа № 740/4715/25
Провадження № 2/740/2182/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2025 року місто Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Роздайбіди О.В.,

при секретарі Дьоміній Н.А.,

за участю:

представника позивача адвоката Приходька С.О.,

представника відповідача АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» Величко А.А.,

представника відповідача ТОВ «Чернігівгаз Збут» Кулик Н.Д. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ніжині в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз Збут», Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» про стягнення моральної шкоди,

встановив:

Приходько С.Г., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів моральну шкоду в сумі 1208970,00 грн та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є побутовим споживачем природнього газу, який використовує лише для приготування їжі, та який постачається до квартири, обладнаної індивідуальним приладом обліку. Постановою Чернігівського апеляційного суду від 30 жовтня 2023 року визнано незаконним дії акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» щодо нарахування ОСОБА_1 спожитого природнього газу за показниками загальнобудинкового лічильника з 01.09.217 по 21.11.2018 року. Зобов`язано ТОВ «Чернігівгаз збут» поновити ОСОБА_1 режим нарахування природного газу за період з 01 вересня 2017 року по 21 листопада 2018 року відповідно до норм поживання природного газу населення у разі відсутності газових лічильників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 2016 року № 203 «Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» зобов`язано АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» відновити газопостачання за адресою позивача. Рішенням суду встановлено, що відключення газу відбулося 21 листопада 2018 року, а відновлення газопостачання відбулося відповідно до копії акту відновлення газопостачання 21 лютого 2024 року. Зазначив, що загалом споживач був позбавлений можливості користуватися газом 5 років, 3 місяці 1 день або 63 місяці або 1919 днів. Зауважив, що внаслідок незаконного відключення газопостачання у квартирі позивач зазнав істотних моральних страждань, які полягали і постійному відчутті дискомфорту, порушенні зазначеного ритму життя, психологічному тиску та емоційного виснаження, негативного впливу на здоров`я, почуття приниження та несправедливості, порушене право позивача на гідні умови життя, гарантовані Конституцією України. Позивач вважає за можливе застосувати пропорційний метод розрахунку моральної шкоди та оцінив загальну суму моральної шкоди в один мільйон двісті вісім тисяч дев`ятсот сімдесят гривень.

Ухвалою суду від 25 серпня 2025 року відкрито провадження правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 14-00 год 23 вересня 2025 року, яке в подальшому неодноразово відкладалося.

Представник відповідача ТОВ «Чернігівгаз збут» адвокат Кулик Н.Д. подала відзив, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що ТОВ «Чернігівгаз збут» був постачальником природного газу в м. Чернігів та Чернігівській області, до 30.04.2022 року. Відповідно до наказ Міністерства енергетики України від 08.06.2022 №198 із 01.05.2022 всіх побутових споживачів ТОВ «Чернігівгаз збут» включено до Реєстру постачальника останньої надії ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України». Згідно з п.п. 4 пункту 11.5 розділу ХІ Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам дія цього договору також припиняється у разі, зокрема, реєстрації споживача в реєстрі споживачів іншого постачальника, визначеному правилами постачання та Кодексом споживачів іншого постачальника, затрудженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2493. У такому випадку дія цього договору припиняється на наступний день після реєстрації споживача в реєстрі іншого постачальника. Тобто, починаючи із 02.05.2022 дія Типового договору постачання природним побутовим споживачам між ТОВ «Чернігівгаз збут» та побутовими споживачами, в тому числі і споживачем, була припинена. Вважає, що саме по собі зобов`язання поновити позивачу режим нарахування природного газу не є причинно-наслідковим зв`язком заподіяння моральної шкоди позивачу. В той же час, у позові ОСОБА_1 посилається на загальні формулювання всіх підстав, які містить діюче законодавство та судова практика, для стягнення моральної шкоди, будь-яких конкретних доказів, обставин чи будь-яких інших причин, як б стосувалися його безпосередньо, ним не наведено. У висновку психолога, який датовано 15.08.2025 зазначено, що у грудня 2018 року позивач звернувся за психологічною допомогою, при цьому психолог посилається тривалий психологічний стрес, який на думку психолога, та зі слів позивача викликаний постійними конфліктами з газовими службами, що йому постійно приходилося звертатися до таких служб. Проте, на думку відповідача, такий висновок психолога підлягає критичній оцінці, оскільки позивач, окрім цього висновку, не вказав інших будь-яких доказів, які б стали доказом свідчення його моральних страждань. Не пов`язується погіршення здоров`я із діями конкретних осіб чи подіями. Позивач не надав суду жодного висновку судово-медичної чи психологічної експертизи, який би встановлював такий зв`язок у спірний період, власні переконання та припущення не можуть бути достатньою підставою для покладання на відповідача обов`язку з відшкодування шкоди. Зауважила, що наразі триває воєнний стан, що має моральний та психологічний тиск на всю Україну так і на кожну людину окремо, враховуючи і позивача. Звернула увагу на те, що позивач звернувся до суду з даним позовом у серпні 2025 року, тим самим навмисно збільшивши кількість днів, які врахував при розрахунку моральної шкоди. Таким чином, позивач не довів наявність усіх обов`язкових умов для цивільно-правової відповідальності відповідача за завдану моральну шкоду, у зв`язку з чим просила відмовити задоволенні позову.

У відзиві представник відповідача АТ «ОГС «Чернігівгаз» адвокат Величко А.А. просила відмовити позивачу в позовних вимогах повністю, посилаючись на те, що у постанові Чернігівського апеляційного суду від 30.10.2025 року по справі № 740/ 32178/20 протиправності дій АТ «Чернігівгаз» про припиненні газопостачанні не зазначено. Вважає, що оператор ГТС у законний спосіб здійснив відключення від системи газопостачання квартиру позивача, саме тому у постанові апеляційного суду від 30.10.2023 пунктом 3 зобов`язано АТ «Чернігівгаз» поновити газопостачання до квартири за адресою позивача, не визнавши неправомірними дії відповідача 2 у справі про стягнення моральної шкоди. Зауважила, що суть рішень полягає у тому, що відповідно до вимог ст. 16 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» від 08.07.2010 відбулося реформування газової сфери, якою були відокремлені функцій з постачання від функцій з розподілу природного газу. 01 травня 2016 року між АТ «Чернігівгаз» (Оператором ГРМ) та ТОВ «Чернігів Збут» (Постачальник природного газу) був укладений договір на виконання робіт припинення (обмеження) газопостачання №18/345. Предметом даного договору в здійснення виконавцем (АТ «Чернігівгаз») робіт з припинення газопостачання споживачів Замовника за письмовим дорученням Замовника у випадках передбачених законодавством. 26 вересня 2018 року за письмовим дорученням ТОВ «Чернігівгаз Збут» № Crz05-Кл-12310-0918 було припинено газопостачання побутовому споживачу (апелянту) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . В дорученні на припинення газопостачання зазначається, що споживач ОСОБА_1 попереджений про припинення газопостачання у зв`язку з порушенням строків розрахунку за спожитий природний газ. АТ «Чернігівгаз», виконуючи п. 17 розділу 3 Правил постачання природного газу затверджених Постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 та дотримуючись умов договору здійснив відключення від системи газопостачання квартиру ОСОБА_1 , де ініціатором відключення позивача від мережі газопостачання був постачальник ТОВ Чернігівгаз Збут». Стосовно моральної шкоди зазначила, що у позовній заяві ОСОБА_2 розписані емоційні страждання батька, які він ніби-то зазначив через відключення газопостачання у квартирі АДРЕСА_2 , з якими не погоджується, оскільки позивач проживав у своєму будинку по АДРЕСА_3 . Зазначила, що на жодних судових засіданнях по справах № 740/5414/18, № 740/2782/19, № 740/3178/20 позивач не був особисто присутнім, жодної заяви від нього не зафіксовано, що спростовує доводи адвоката про психологічний тиск та емоційне навантаження. Вважала, що долучений висновок психолога не може бути розцінений як доказ, оскільки подібні висновки для суду мають право надавати судові експерти та фахівці, які мають ліцензію на психологічну практику. Зважаючи на період часу від відключення газопостачання до звернення за психологічною допомогою (максимум місяць), такі ознаки стану явно виникли не з вини відповідачів. Зауважила, що розгляд справи № 740/3178/20 з 02 березня 2021 року до 02.02.2022 розгляд справи був зупинений, тому цей період взагалі не може рахуватися, оскільки справа не розглядалася по ініціативі представника позивача, який проживаючи в одному будинку з позивачем і знаючи, які страждання переживає батька через відсутність газопостачання у нежилій квартирі навмисно затягував розгляд справи. Пояснила, що з моменту винесення судом постанови, не знаючи про припинення дії ліцензії АТ «Чернігівгаз» на відновлювальні роботи, 30 листопада 2023 року АТ «Чернігівгаз» намагалося добровільно виконати рішення апеляційного суду, але представником позивача свідомо чинилося перешкоди та не надавалося доступ до квартири для відновлення з 03.11.2023 по 21.02.2024.

Ухвалою від 09 жовтня 2025 року закрито підготовче провадження; справа призначена до судового розгляду; витребувано докази.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Приходько С.О. позов підтримав, посилаючись на доводи викладені в позовній заяві. Пояснив, що позивач має інвалідність 2 групи, є споживачем послуг АТ «Чернігівгаз», але декілька років тому був незаконно позбавлений газопостачання, тому весь цей час підігрівав воду та готував собі їжу іншими способами. Вони судилися з газопостачальною компанією з приводу незаконного відключення газопостачання не один рік. Суди вирішили спір на його користь. Здійснювали намагання підключити самостійно газ до квартири, однак такий спосіб підключення йому не подобався, оскільки пані ОСОБА_3 приймала учать при цьому дійстві, відповідачі складали якісь акти, але без представника виконавчої служби, що є не правильною процедурою виконання судового рішення. У результаті нервових розладів та сильних душевних страждань звертався до психологів за консультативною допомогою, тому просив стягнути моральну шкоду на користь позивача.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 просила відмовити у задоволенні позовних вимог, підтримала відзив, поданий раніше.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила, що коли постанова Апеляційного суду була в них на руках, вони хотіли виконати рішення суду добровільно, однак із квартири ОСОБА_1 вийшла стороння особа, яка орендувала вказану квартиру, що підтверджується відеозаписом, з чого вона робить висновок, що позивач не проживав у вказаному приміщенні. Крім того, зазначила, що ОСОБА_1 є власником іншого житла, проживає там і листування з ним відбувалося за адресою: АДРЕСА_3 . Тому вона вважає, що ніяких незручностей з приводу відключення газопостачання він не відчував, а тому на відшкодування моральної шкоди не має права претендувати. Вважала, що звернення за консультацією до психолога вона не вважає правдивим, адже вона не знайшла в реєстрі психологів вказаного психолога, та ліцензій на здійснення нею практики, тому не вважає її спеціалістом, який може надавати відповідні висновки. Завдані моральні страждання та переживання позивача не доведені належними доказами, так як ОСОБА_1 не проживав у вказаній квартирі, то відключення газу не могло відобразитися на його звичному ритмі життя, як про це зазначає представник позивача. У зв`язку з чим просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, керуючись законом і своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, є особою з інвалідністю 2 групи (а.с.10), є споживачем послуг з розподілу природного газу, які надаються відповідачем за вказаною адресою.

Із 05.11.2013 року в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованих немає, що підтверджується довідкою, виданою Ніжинського КП «СЄЗ» 13.03.2014 року (а.с. 32).

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 26 червня 2023 року у задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз Збут» та акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» про зобов`язання вчинити певні дії в порядку захисту прав споживачів відмовлено.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 30 жовтня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 26 червня 2023 року скасовано. Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано незаконними дії акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» щодо нарахування ОСОБА_1 обсягу спожитого природного газу за показниками загально будинкового лічильника з 01.09.2017 року по 21.11.2018 року; зобов`язано ТОВ «Чернігівгаз Збут» поновити позивачу режим нарахування природного газу за період з 01 вересня 2017 року по 21 листопада 2018 року відповідно до норм споживання природного газу населення у разі відсутності газових лічильників, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 2016 року № 203 «Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників»; зобов`язано АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» відновити газопостачання за адресою ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_2 (а.с. 3-7).

Відповідачами здійснювалися дії щодо намагання виконати постанову суду в частині відновлення газопостачання представниками відповідача, про що свідчить акт про порушення № 60 від 07 листопада 2023 року, акт про порушення № 195 від 24 листопада 2023 року, згідно з якими споживач не з`явився на призначений час для виконання постанови Чернігівського апеляційного суду від 30.10.2023 (а.с. 47, 50).

Відповідно до акта про відновлення газопостачання побутовому споживачу від 21 лютого 2024 року відновлено газопостачання шляхом зняття ковпачка з кран на вводі перед лічильником на підставі виконавчого листа № 740/3178/20 від 10.11.2023 (а.с. 8).

Згідно з висновком психолога ФОП ОСОБА_5 , у грудні 2018 року до неї за психологічною допомого звернувся ОСОБА_1 , 1956 р.н. Причини звернення: високий рівень тривожності, що викликав тривале безсоння і розлад роботи нервової системи, відчуття безпорадності, екзистенційна криза. У висновку вказано, що внаслідок тривалого систематичного стресу, спричиненого конфліктом з газопостачальною службою та відсутністю можливості користування газом (що призвело до обмежень у харчуванні, підігрів води) у клієнта сформувався стійкий психоемоційний розлад тривожного спектру. Встановлений розлад та безпосередній причинно-наслідковий зв`язок із зазначеними обставинами та призвів до суттєвого зниження якості життя, порушення соціального функціонування та побутової адаптації. Олександру Миколайовичу була надана первинна психологічна допомога, разом з ним було розроблено адаптивні схеми реагування, побудовано покроковий план дій. Психоемоційний стан клієнта було стабілізовано, знайдено ресурсні опори. Однак подальші події, пов`язані з продовженням конфлікту зі службою газопостачання звели нанівець всі зусилля. Відключення газу тривало кілька років, що призвело до розвитку тривожного розладу і депресивних станів. Протягом кількох років пацієнт звертався не лише до психолога, але і до невролога і до психіатра з приводу тривожності, емоційного виснаження та соматичних проявів стресу. Враховуючи тривалість конфлікту, інтенсивність стресового впливу, погіршення емоційного стану та соматичні прояви, можна констатувати, що ситуація мала суттєвий негативний вплив на психологічне здоров`я пацієнта. Сформовані реакції носять хронічний характер та потребують подальшої психологічної і, за потреби, психіатричної підтримки (а.с. 11).

Клопотань про призначення судом психологічної експертизи від сторін не надходило.

Пунктами 23 та 37 частини 1 статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що споживач - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини, при цьому побутовий споживач - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність.

Відповідно до пункту 21 розділу II Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2496, споживач має право: на отримання природного газу в обсягах, визначених договором постачання природного газу, за умови дотримання його умов; на одночасне отримання природного газу від декількох постачальників на одну точку комерційного обліку, якій присвоєно окремий EIC-код, в одному розрахунковому періоді в порядку, встановленому пунктом 22 цього розділу, за умови укладення договору постачання природного газу з такими постачальниками та після укладення з ними угоди про алокацію відповідно до вимог Кодексу газотранспортної системи; на безкоштовне отримання інформації щодо цін постачальника на природний газ та порядку оплати; самостійно припиняти (обмежувати) відбір природного газу для власних потреб з дотриманням вимог чинного законодавства, про що повинен письмово повідомляти всіх суб`єктів ринку природного газу, з якими укладено відповідні договори; вимагати поновлення постачання природного газу в установленому порядку після усунення порушень і компенсації оплати послуг за відключення та підключення, якщо припинення газопостачання відбулося без розірвання договору постачання природного газу; інші права, передбачені цими Правилами та чинним законодавством.

Відповідно до п. 8 розділу VII Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2496, відшкодування збитків постачальником побутовому споживачу здійснюється в таких випадках: якщо постачання природного газу побутовому споживачу було припинено через дії Оператора ГРМ на виконання неправомірного доручення постачальника про припинення постачання природного газу побутовому споживачу.

У такому випадку постачальник відшкодовує побутовому споживачу вартість робіт з припинення і повторного відновлення подачі природного газу після його безпідставного припинення. При цьому постачальник відшкодовує побутовому споживачу збитки (обсяг недовідпущеного природного газу), які обчислюються виходячи з фактичного середнього динного споживання природного газу за останній розрахунковий період, кількості годин перерви та цін на природний газ, що діяли в період відсутності газопостачання. Крім того, якщо внаслідок цього побутовому споживачу або його майну завдано матеріальної чи моральної шкоди, постачальник відшкодовує її відповідно до чинного законодавства;

Тобто чинним законодавством визначено, що матеріальна та моральна шкода відшкодовується саме споживачу послуг за договором.

Зазначена правова позиція підтримана Верховним Судом у постанові від 09.11.2020 по справі № 201/194/19.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

За таких обставин, при вирішенні спору щодо відшкодування моральної шкоди суд обов`язково повинен з`ясувати наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Справедливість, добросовісність та розумність згідно з п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із засад цивільного законодавства. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Змагальність сторін є одним із основних принципів цивільного судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом береться до уваги рішення Чернігівського апеляційного суду від 30 жовтня 2023 року (справа № 740/3178/20) та рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08 липня 2025 року (справа №740//864/25), якими вирішено спір щодо протиправності відключення газопостачання споживача та зобов`язано відновити газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , а тому приймаються факти встановлені у вказаних рішеннях як преюдиційні.

Суд вважає доведеним той факт, що дії відповідачів були неправомірними і цими неправомірними діями позивачу було завдано моральну шкоду, між діями відповідачів, що призвели до порушення законних прав позивача та наслідками у вигляді завдання моральної шкоди, яка виразилася у заподіянні моральних страждань через це, є причинно-наслідковий зв`язок.

При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить зі ступеня завданих позивачу моральних страждань, що були викликані побутовими незручностями, пов`язаними з неможливістю експлуатації належного йому майна досить тривалий період, необхідністю прикладення психологічних, часових та матеріальних затрат для відновлення свого порушеного права.

Статтею 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів судом: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Представник позивача стверджував, що через незаконні дії відповідача, якими позивачу завдано істотних моральних страждань, які полягали і постійному відчутті дискомфорту, порушенні зазначеного ритму життя, психологічному тиску та емоційному виснаженні, негативному впливі на здоров`я, почуття приниження та несправедливості, порушене право позивача на гідні умови життя, гарантовані Конституцією України. Указані обставини є доводами позову про відшкодування моральної шкоди.

Верховний Суд у своїх постановах від 10 квітня 2019 року у справі № 464/3789/17 та від 27 листопада 2019 року у справі № 750/6330/17 зазначив, що моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

У практиці ЄСПЛ порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань і незручностей, кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди. З огляду на це психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави прав людини, навіть якщо вони не призвели до тяжких наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчити про заподіяння моральної шкоди.

Пунктом 6.4 Методичних рекомендацій «Відшкодування моральної шкоди» (лист Міністерства юстиції від 13 травня 2004 року № 35-13/797) роз`яснено, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз, тим більше, якщо така компенсація стосується фізичної особи. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним.

Отже, рівень моральних страждань визначається не видом правопорушення і не складністю цього правопорушення, а моральними стражданнями потерпілого внаслідок заподіяння йому шкоди та значенням наслідків цього правопорушення для його особистості, що і зумовлює розмір суми компенсації моральної шкоди. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди одразу визначається потерпілим у позовній заяві, хоча остаточне рішення про розмір компенсації моральної шкоди приймається судом. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

За таких обставин, доводи представника позивача про завдання позивачу моральної шкоди незаконними діями відповідачів знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку про те, що позивач має право на відшкодування завданої йому моральної шкоди.

Моральна шкода, яка завдана відповідачем позивачу полягає у дискомфорті, який ОСОБА_1 зазнав у зв`язку з відсутністю газопостачання, будучи людиною похилого віку та особою з інвалідністю, був змушений витрачати свій час, кошти та нерви для захисту своїх прав у суді, як власник квартири, що безумовно змінило його нормальний життєвий ритм, розмір моральної шкоди у сумі 20 000,00 грн, який суд вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача, визначено з урахуванням вимог розумності та справедливості.

Таким чином, позов підлягає задоволенню частково.

Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Позивач є інвалідом ІІ-ї групи та відповідно до Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

За таких обставин, з відповідачів на користь держави слід стягнути солідарно судовий збір у розмірі 299,22 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 141, 258-259, 263, 264, 265, 352, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз Збут», Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз Збут», Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 20000 (двадцять тисяч) гривень.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз Збут», Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» судовий збір на користь держави в розмірі 299 (двісті дев`яносто дев`ять) гривень 22 копійок.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Відповідачі:

1.Товариство з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз збут», вул. Любецька, 68, м. Чернігів, .

2.Акціонерне товариство «Оператор газорозподільчої системи «Чернігівгаз», вул. Любецька, 68, м. Чернігів, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено тільки вступну і резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя О.В. Роздайбіда