Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2695/24
Провадження № 2/711/84/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючий суддя - Скляренко В.М.,

при секретарі Півень С.А.

за участю

представника позивача Павленко С.В.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом акціонерного товариства «ОТП БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

Представник позивача Лісова В.Ю., яка діє на підставі довіреності від 09.10.2023, звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «ОТП БАНК» заборгованість за кредитним договором № від 27.12.2022 в розмірі 686 368,62 грн. та судові витрати, які складаються з суми судового збору в розмірі 10 295,53грн.

В обґрунтування позовних вимог в позові зазначено, що 19.04.2023 між сторонами був укладений кредитний договір, на підставі якого відповідач отримав кредит в розмірі 631 398грн. задля рефінансування своєї грошової заборгованості перед АТ «ОТП БАНК». Всупереч умов договору відповідач не здійснював своєчасно та у належному розмірі щомісячних платежів на погашення кредитної заборгованості, внаслідок чого станом на 26.10.2023 заборгованість за тілом кредиту складала 630 002,56 грн., а за процентами 56 366,06 грн. 13.11.2023 позивач направив відповідачу письмову вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту та процентів за фактичний період користування кредитом. Оскільки дотепер відповідач не виконав вимогу банку про повернення кредитної заборгованості, то з метою стягнення відповідної суми заборгованості банк звернувся до суду.

Відповідач частково заперечив проти позову. В обґрунтування заперечень посилався на те, що за умовами кредитного договору дата остаточного повернення кредиту визначена терміном 19.08.2028. Позивач не виконав вимог ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування», а тому не має права вимагати дострокового повернення кредиту. Направлений йому банком 13.11.2023 документ має назву «досудова вимога щодо дострокового стягнення заборгованості», а відтак не є вимогою про дострокове повернення кредиту. До того ж такий документ повернувся позивачу без вручення адресату «за закінченням терміну зберігання», а відтак відповідач фактично не отримував такого документу і не має зобов`язання повернути позивачу кредит в повному обсязі. Отже позивач може претендувати лише на стягнення простроченої заборгованості, яка складається з наступних сум: тіло кредиту 30 405,90 грн., проценти 53 165,54 грн. за період з 19.04.2023 по 10.11.2023.

30.04.2024 судом відкрито провадження у справі з визначенням здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

04.06.2024 за клопотанням представника відповідача адвокат Семенюк О.Г., яка діє на підставі ордеру серії ВВ №1040124 від 27.05.2024, судом зупинено провадження у справі до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України.

17.09.2025 судом поновлено провадження у справі оскільки судом отримано інформацію, що відповідач 08.05.2025 був звільнений з військової служби.

06.10.2025 надійшов відзив відповідача проти позову, в якому викладно обґрунтування заперечень відповідача щодо позовних вимог.

14.10.2025 від представника позивача адвокат Павленко С.В., який діє на підставі довіреності від 01.01.2025, надійшла відповідь на відзив. У такій заяві зазначається, що банком направлялась досудова вимога про дострокове повернення кредиту на вказану відповідачем у кредитному договорі адресу місця його проживання, але останній фактично ухилився від отримання досудової вимоги, внаслідок чого вона 28.11.2023 повернулася без вручення адресату. Натомість відповідно до п. 15.2. Правил кредитування, з 28.12.2023 відповідач вважається таким, що отримав досудову вимогу. З даним позовом банк звернувся до суду 26.03.2024, тобто після спливу строку для погашення заборгованості. Направлена відповідачу досудова вимога щодо стягнення заборгованості містить вимогу достроково повернути кредит і свідчить про виконання банком умов, передбачених п.15.4. Правил кредитування. Натомість недобросовісна поведінка відповідача, яка полягає у допущенні прострочення протягом тривалого часу у погашенні заборгованості за кредитним договором, не усунення вчасно заборгованості, яка виникла перед позивачем, на думку банку, не може заохочуватись виходячи в першу чергу саме з принципу справедливості. Заперечення, викладені у поданому відповідачем відзиві, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки базуються на помилкових твердженнях відповідача. АТ «ОТП БАНК» зробив все можливе, щоб забезпечити належне виконання відповідачем своїх зобов`язань, проте останній своїх зобов`язань за кредитним договором не виконав у зв`язку з чим АТ «ОТП БАНК» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості.

В судовому засіданні 11.11.2025 суд ухвалив про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

11.11.2025 судом закрито підготовче провадження по справі та призначено судове засідання.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Павленко С.В. підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні в повному обсязі з підстав, викладених у позові та відповіді на відзив.

Відповідач в судовому засіданні частково заперечив проти позовних вимог з підстав, викладених у відзиві. Додатково пояснив, що даний кредитний договір був укладений задля погашення його заборгованості перед банком за попередніми двома кредитними договорами. Порушення своїх грошових зобов`язань перед банком допустив через скрутне матеріальне становище та втрату доходу внаслідок звільнення з роботи. З 12.12.2023 до 09.05.2025 він був призваний на військову службу, а тому не мав змоги виконувати своїх кредитних зобов`язань. Зазначив, що оскільки строк повернення кредиту не настав і він не отримував від банку вимоги про дострокове повернення кредиту, то позивач може вимагати стягнення лише простроченої заборгованості.

Заслухавши пояснення представника позивача, пояснення відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши надані учасниками справи докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

19.04.2023 між АТ «ОТП БАНК» (кредитор) та ОСОБА_1 (позичальник) було укладено у електронній формі Кредитний договір № (далі - Кредитний договір) шляхом підписання Удосконаленим електронним цифровим підписом, на підставі якого Банк надав Позичальнику Кредит, а Позичальник приймає Кредит, зобов`язується належним чином використати та повернути Банку суму отриманого Кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування Кредитом, а також виконати всі інші зобов`язання, як вони визначені Кредитним договором та Правилами кредитування (п. 2 Кредитного договору) /а.с. 11-16/.

За умовами Кредитного договору позивач зобов`язувався надати відповідачу кредит в розмірі 631 398 грн. на рефінансування (погашення заборгованості позичальника перед кредитором першої черги АТ «ОТП БАНК») за кредитними договорами першої черги № від 03.08.2021 та № від 06.09.2021. Положеннями Кредитного договору передбачені наступні основні умови кредитування:

-дата остаточного повернення кредиту 19.04.2028;

-процентна ставка за користування кредитом фіксована у розмірі 20% річних;

-повернення кредиту відповідно до графіку платежів (Додаток №1 до Кредитного договору) шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів по 16 737 грн. щомісячно у 19 число кожного місяця.

Аналогічну умови передбачені і у паспорті споживчого кредиту /а.с. 17-20/.

Факт видачі кредитних коштів підтверджується відповідними меморіальними ордерами /а.с. 21-22/.

На виконання зобов`язань за Кредитним договором відповідач здійснив лише два платежі: 26.05.2023 на суму 395,44 грн.; 02.10.2023 1 000 грн.

Згідно розрахунку заборгованості, складеного позивачем станом на 26.10.2023, розмір кредитної заборгованості відповідача на дату розрахунку складає 686 368,62 грн. і складається з наступних сум: тіло кредиту 630 002,56 грн.; проценти 56 366,06 грн. /а.с. 10/.

13.11.2023 позивач направив відповідачу засобами поштового зв`язку письмову досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості, в якій виклав вимогу достроково повернути кредит та проценти в загальній сумі 688 096,29 грн. шляхом погашення заборгованості негайно та/або у термін, передбачений Кредитним договором з моменту отримання такої вимоги /а.с. 56-58/. Натомість відповідна вимога повернулася позивачу 28.11.2023 без вручення адресату, а причиною повернення листа стало закінчення встановленого терміну зберігання, що підтверджується витягом з офіційного сайту АТ «Укрпошта» відстеження поштового відправлення за трек-номером № 713 /а.с. 59-61/.

Дотепер відповідачем не вживалось заходів для погашення заборгованості за Кредитним договором, внаслідок чого позивач звернувся до суду з даним позовом.

Таким чином, спір між сторонами виник із зобов`язальних відносин, що регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК) та Закону України №1734-VIII від 15.11.2016 «Про споживче кредитування» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі Закон №1734).

Надаючи оцінку позовним вимогам в контексті обставин спірних правовідносин суд виходить з наступного.

Статтею 509 ЦК встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтями 1054, 1055 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною другою статті 1050 ЦК передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

З огляду на принцип диспозитивності цивільного судочинства, що передбачений статтею 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За обставинами спірних правовідносин судом встановлено, що сторонами не заперечується факт укладання Кредитного договору № від 19.04.2023, умови кредитування, а також та обставина, що відповідач не здійснив виконання своїх зобов`язань належним чином, оскільки прострочив здійснення перших шести платежів. Факт надання кредитних коштів підтверджується відповідними письмовими доказами. Отже цілком обґрунтованими є доводи позивача про порушення відповідачем свого зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами в порядку, передбаченому умовами кредитного договору.

В обґрунтування розміру заборгованості позивачем надано розрахунок розміру заборгованості, що існувала станом на 26.10.2023.

Предметом спору є правомірність вимоги позивача про дострокове повернення відповідачем кредиту.

В цьому контексті суд звертає увагу, що відповідно до п. 3.7.1. Кредитного договору, Правила кредитування (Публічні) редакція діюча з 10.04.2023 (чинні на момент укладення даного кредитного договору) затверджені наказом Правління АТ «ОТП БАНК» № 81 від 09.03.2023 р. (надалі - Правила або Правила кредитування) є невід`ємною публічною частиною укладених фізичними особами договорів з АТ «ОТП БАНК» (надалі - Банк), зокрема і даного кредитного договору які розміщені на офіційному сайті АТ «ОТП БАНК» за посиланням: https://www.otpbank.com.ua/about/informations/documents/loans/

Підписанням Кредитного договору відповідач підтвердив, що ознайомився з Правилами кредитування погоджується з ними та зобов`язується належно та неухильно виконувати свої обов`язки, визначені ними.

Пунктом 2.1.7.5.5 Кредитного договору передбачено, що наслідком прострочення позичальником виконання боргових зобов`язань може бути пред`явлення банком вимоги про повернення кредиту, строк виплату якого ще не настав, в повному обсязі, у порядку та у спосіб, визначений законодавством та/або розділом «15. Дострокове виконання Боргових зобов`язань за ініціативою Банку» Правил кредитування.

Відповідно до п. 15.1 Правил кредитування, у випадку невиконання Позичальником Боргових зобов`язань за Кредитним договором понад 1 календарний місяць, Сторони домовились, що Позичальник вважається таким, що допустив істотне порушення умов Кредитного договору, в зв`язку з чим Позичальник зобов`язаний погасити Боргові зобов`язання в повному розмірі та в строки відповідно до п. 15.2 Правил.

Відповідно до п. 15.2 Правил кредитування, незважаючи на інші положення Правил кредитування, Банк має право вимагати дострокового виконання Боргових зобов`язань в цілому або у визначеній Банком частині у випадку невиконання Позичальником/ Основним Позичальником/Солідарним Боржником та/або Поручителем, та/або Майновим поручителем своїх Боргових та/чи інших зобов`язань за Кредитним договором чи іншими укладеними з Банком договорами та/або умов Документів забезпечення (надалі - Вимога). При цьому, зобов`язання Позичальника/ Основного Позичальника/Солідарного Боржника/Поручителя/Майнового поручителя щодо дострокового виконання Боргових зобов`язань в цілому настає з дати отримання Позичальником/Основним Позичальником/Солідарним Боржником/ Поручителем/Майновим поручителем відповідної письмової Вимоги (надалі - Дата отримання Вимоги) та повинно бути проведено Позичальником/Основним Позичальником/Солідарним Боржником/Поручителем/Майновим поручителем протягом 30-ти календарних днів з Дати отримання Вимоги, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60-ти календарних днів з Дати отримання Вимоги.

Застереження 1: Для цілей відправки Вимоги за допомогою засобів поштового зв`язку, Сторони дійшли згоди, що у випадку неотримання Позичальником Вимоги, відправленої Банком рекомендованим листом на адресу Позичальника, зазначену в Кредитному договорі чи іншу відому Банку адресу Позичальника, та повернення до Банку відповідного документа поштової організації з відміткою про неотримання Позичальником листа з Вимогою, з будь-яких причин, зокрема ухилення Позичальника від належного отримання Вимоги, з інших причин, тощо, Вимога вважається отриманою Позичальником на 7-й календарний день з дати відправки Вимоги.

Виконання Боргових зобов`язань в цілому, у випадку неотримання Позичальником Вимоги, повинно бути проведено Позичальником протягом 30-ти календарних днів з моменту, коли Вимога вважається отриманою, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з моменту, коли Вимога вважається отриманою.

Відповідно до п. 15.4. Правил кредитування, у випадку невиконання Позичальником умов Вимоги, Банк має право звернутись до відповідного суду для стягнення заборгованості за Кредитним договором в примусовому порядку.

Таким чином, сторони врегулювали порядок надсилання та отримання досудової вимоги, а саме те, що у випадку неотримання досудової вимоги, така вимога вважається отриманою Клієнтом на 7-й календарний день з дати відправки Вимоги. Виконання Боргових зобов`язань в цілому, у випадку неотримання Клієнтом Вимоги, повинно бути проведено Клієнтом протягом 30-ти календарних днів з моменту, коли Вимога вважається отриманою.

Відповідні положення Правил кредитування відповідають вимогам, передбаченим ч. 2 ст. 1050 ЦК та ч. 4 ст. 16 Закону №1734.

За обставинами спірних правовідносин судом встановлено, що позивач 13.11.2023 надіслав на адресу місця проживання відповідача досудову вимогу про повернення кредиту в повному обсязі та сплату процентів за фактичний час користування кредитом, тобто процентів які нараховані за період з 19.04.2023 по 26.10.2023. Доводи відповідача про те, що відповідна вимога за формою та змістом не є вимогою про дострокове повернення позичальником кредиту є необґрунтованими, оскільки у такій вимозі чітко зазначено, що «банк вимагає від Вас достроково повернути кредит, проценти та інші належні до сплати платежі за цим Кредитним договором, негайно та/або у термін, передбачений Кредитним договором з моменту отримання цієї вимоги, у розмірі 688 096,29 грн.» /а.с. 56/.

Отже, незважаючи на те, що відповідач фактично не отримав відповідної досудової вимоги позивача, оскільки остання повернулася без вручення адресату, слід виснувати, що відповідач вважається таким, що повідомлений про реалізацію банком права вимоги про дострокове повернення кредиту, оскільки позивач належним чином дотримався встановленого договором порядку надсилання відповідної вимоги, а неотримання такої вимоги обумовлено виключно пасивною поведінкою відповідача.

Направлена відповідачу досудова вимога про дострокове повернення кредиту повернулася адресанту без вручення адресату 28.11.2023, а з даним позовом позивач звернувся до суду 02.04.2024, а відтак безпідставними є доводи відповідача про те, що позов надійшов до суду до спливу строку настання зобов`язання відповідача про дострокове повернення кредиту.

Отже, наявні в матеріалах справи докази дають підстави вважати доведеними аргументи позивача, що відповідачем було отримано кредитні кошти на умовах та в порядку, які були погоджені ним з кредитором і на підставі яких здійснено обчислення розміру наявної кредитної заборгованості. Також по обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що відповідачем допущене порушення його зобов`язання в частині повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом, внаслідок чого за кредитним договором № від 19.04.2023, станом на 26.10.2023, виникла заборгованість в загальному розмірі 686 368,62 грн., з яких: 630 002,56 грн. заборгованість за тілом кредиту; 56 366,06 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 19.04.2023 по 26.10.2023. Порушення відповідачем своїх зобов`язань щодо своєчасного здійснення кредитних платежів обумовило виникнення у позивача права вимоги про дострокове повернення кредиту та нарахованих процентів, а відтак заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та правомірними.

Таким чином, суд доходить висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що такі витрати складаються з витрат позивача зі сплати судового збору в розмірі 10 295,53 грн. Оскільки позов підлягає до задоволення в повному обсязі, то на підставі ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК позивачу слід компенсувати за рахунок відповідача витрати з оплати судового збору в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 5, 11-13, 81, 83, 89, 137, 141, 259, 263-265, 267, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «ОТП БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «ОТП БАНК» (; місцезнаходження за адресою: вул. Жилянська, буд.43, м. Київ, 01033) заборгованість за кредитним договором № від 19.04.2023 в розмірі 686 368 грн. 62 коп. та 10 295 грн. 53 коп. в якості відшкодування судових витрат, тобто усього стягнути суму коштів в розмірі 696 664 грн. 15 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий : В.М. Скляренко