Справа № 349/722/25
Провадження № 2/349/794/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16 грудня 2025 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Рибія М. Г.,

за участю секретаря судового засідання Пунько Н. С.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні справу за позовом ТОВ «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

ТОВ «Споживчий центр» пред`явило позов до ОСОБА_1 про стягнення 30 500,00 грн боргу за кредитним договором.

Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 20.09.2024 уклав з ТОВ «Споживчий центр» кредитний договір № 20.09.2024-100000510 про надання кредиту, згідно з яким йому було надано в кредит 10 000,00 грн.

ОСОБА_1 не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого заборгував 30 500,00 грн, з них: 10 000,00 грн кредит, 14 000,00 грн проценти, 1 500,00 грн комісія, 5 000,00 грн неустойка.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. Позивач заявив в позовній заяві про розгляд справи за відсутності його представника.

Відповідач, який був належним чином повідомленим про місце та час проведення судового засідання, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Відповідач подав відзив на позовну заяву,в якому зазначив про розгляд справи за його відсутності. Обґрунтовано заперечення, тим, що відповідач не укладав кредитний договір, платіжна картка, зазначена в позовній заяві, йому не належить.

Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про задоволення позову частково з таких підстав.

Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

В ч. 2 ст. 207 ЦК України зазначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

В ст. 1055 ЦК України вказано, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України:

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1).

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4).

На підтвердження обставини укладення кредитного договору позивач надав паперову копію: пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта); заявки кредитного договору № 20.09.2024-100000510 (кредитної лінії); відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 20.09.2024-100000510 (кредитної лінії).

В позовній заяві позивач зазначив, що кредитний договір укладено в електронній формі і він підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

В паперовій копії кредитного договору зазначено, що він підписаний ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором Е843.

Згідно з ст. 100 ЦПК України:

Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, на яку накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу (ч. 2).

Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом (ч. 3).

Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу. 4.

Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги (ч. 5).

Ухвалою від 27.11.2025 на виконання вимоги ч. 5 ст. 100 ЦПК України суд витребував в ТОВ «Споживчий центр» оригінали пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта); заявки кредитного договору № 20.09.2024-100000510 (кредитної лінії); відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 20.09.2024-100000510 (кредитної лінії).

ТОВ «Споживчий центр» у відповідь на ухвалу суду надало в електронній формі пдв-файли витребуваних документів.

Пдф-файл не є оригіналом кредитного договору, адже на нього не накладено електронний підпис, ні ОСОБА_1 , ні ТОВ «Споживчий центр», як це визначено ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Частиною 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Отже, без накладеного електронного підпису примірник електронного документа не є оригіналом такого документа.

Наслідком неподання оригіналу електронного доказу кредитного договору відповідно до ч. 5 ст. 100 ЦПК України є те, що його електронна копія (пдф-файл) і паперова копія не беруться судом до уваги.

Позивач також не надав доказів передання одноразового ідентифікатора від ТОВ «Споживчий центр» до ОСОБА_1 та його приєднання ОСОБА_1 до відповідного електронного повідомлення.

Візуальна форма послідовності дій учасників електронної комерції не є допустимим доказом на підтвердження передання одноразового ідентифікатора, адже вона не є електронним документом (повідомленням), пов`язаним з електронним правочином. В цій довідці зафіксовано не обставину передання, а твердження однієї сторони про передання одноразового ідентифікатора.

Видання такої довідки тотожне виданню довідки про підписання письмового договору. Очевидно, що ніхто не вважатиме письмовий договір підписаним на підставі довідки, виданої однією із сторін договору.

Отже, позивач не довів укладення в письмовій (електронній) формі кредитного договору між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 .

Водночас обставина надання кредитних коштів ОСОБА_1 підтверджується копією довідки ТОВ «Українські платіжні рішення» від 26.05.2025 про перерахування 20.09.2024 10 000,00 грн.

ОСОБА_1 не надав доказів того, що картка, зазначена в довідці, йому не належить.

Враховуючий що кредитний договір між сторонами в письмовій формі не укладено, однак фактично він виконується, на підставі ст. 1055 ЦК України суд визнає його нікчемним.

В порядку застосування наслідків недійсності нікчемного правочину відповідно до вимог ст. 216 ЦК України з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь ТОВ «Споживчий центр» неповернуті ним 10 000,00 грн.

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд покладає судовий збір на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

10 000,00 грн х 100 / 30 500,00 грн = 32,77 % (розмір задоволених позовних вимог);

2422,40 грн х 32,77 % = 793,82 грн (розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача).

Керуючись ст. ст. 141, 264, 265, 279 ЦПК України,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» 10 000,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» судовий збір в розмірі 793,82 грн.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ТОВ «Споживчий центр», місцезнаходження: вул. Саксаганського, 133А, м. Київ, .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повне судове рішення складено 16.12.2025.

Суддя М. Г. Рибій