Справа № 159/8024/25
Провадження № 2/159/2497/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Денисюк Т.В.

за участю секретаря судового засідання Пустової А.Ф.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну способу стягнення аліментів,

у с т а н о в и в :

У листопаді 2025 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_4 на утримання спільної доньки сторін ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з твердої грошової суми 6000 грн щомісячно на частку від всіх видів доходів.

Позовна заява мотивована тим, що на підставі рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06.05.2021 у справі №159/1563/21 з відповідача на корись позивача відбувається стягнення аліментів в твердій грошовій сумі. Проте з часу постановлення судового рішення значно зросли доходи відповідача, який працює на двох роботах. Крім того, на думку позивачки спосіб стягнення аліментів визначається виключно за її вибором, оскільки з нею проживає донька ОСОБА_6 , тому зміна способу стягнення аліментів відповідає інтересам дитини.

Ухвалою від 11.11.2025 суд відкрив провадження у справі, відповідно до пункту 3 частини шостої статті 19, частини першої статті 274 ЦПК України визначив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Визначив строк для подання заяв по суті справи.

01.12.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача адвокат Зал Д.О. навів заперечення проти задоволення позову. Вказав, що відповідач ОСОБА_4 належним чином виконує свій батьківський обов`язок щодо дитини, щомісяця сплачує аліменти в більшому розмірі ніж визначено судовим рішенням, замість 6000 грн перераховує позивачу 8000 грн, заборгованість по аліментах відсутня. Його матеріальний стан не покращився, оскільки він має на утриманні ще одну малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримує дохід з одного місця роботи, розмір заробітної плати відображений у реєстрі платників податку. На переконання представника відповідача позивач не довела існування обставин, які у ст.192 СК України, визначені як підстава для зміни розміру аліментів. Ураховуючи наведене просив в позові вимовити.

Представник позивача адвокат Ковальчук В.С. в судовому засіданні позов підтримав, просив суд врахувати намір позивача змінити лише спосіб стягнення аліментів, а не їх розмір.

Представник відповідача адвокат Зал Д.О. під час судового розгляду заперечив доводи позовної заяви і право позивача вимагати зміни способу стягнення аліментів без вказівки чи призведе така зміна до збільшення чи зменшення раніше визначеного розміру аліментів.

Суд, заслухав доводи сторін, вивчив матеріали справи і перейшов до стадії ухвалення рішення.

Датою проголошення рішення є 22.12.2025.

Позов не підлягає до задоволення з таких мотивів.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

У справах пов`язаних з майновими чи немайновими правами дитини суд діє виключно в інтересах останньої.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 51 Конституції України, статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з ч. 1, 2 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

За загальним правилом визначеним у ст.181 СК України спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема по сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними. Однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Розмір частки заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом ( ст.183 СК України).

При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені статті 182 СК, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років 2563 грн, від 6 до 18 років 3196 грн.

Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Розмір аліментів суд визначає з урахуванням найкращих інтересів дітей напідставі поданих сторонами доказів.

Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Згідно зі статтею 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Ураховуючи зміст статей 181,192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Указане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постановах від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13, від 30 червня 2020 року у справі № 343/945/19, від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19, від 23 травня 2022 року у справі № 752/26176/18.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд встановив, що позивач і відповідач є батьками малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06.05.2021 постановлено стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 6000 грн щомісяця, починаючи з 18.03.2021 і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач згідно з платіжними інструкціями у 2025 році в добровільному порядку сплачує більшу суму аліменти 8000 грн зазначена обставина представником позивача ОСОБА_1 визнається. Також сторона позивача підтвердила суду відсутність заборгованості зі сплати аліментів за попередній період.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на покращення матеріального становища відповідача.

При оцінці доводів суд враховує, що згідно з відомостями Державного реєстру фізичних осіб платників податків нарахована заробітна плата відповідача (без відрахувань податків та зборів) у червні 2025 року становила 20 000 грн, у липні 22 518,81 грн, у серпні 5 333,33 грн, у вересні 28 000 грн, у жовтні 28 000 грн.

Відповідач сплачує позивачу добровільно аліменти в розмірі 8000 грн, тобто більше ніж частка свого доходу. Якщо враховувати лише визначений рішенням суду розмір аліментів 6000 грн, то він також перевищує частку середнього доходу за наведений період.

Крім того, на утриманні відповідача перебуває малолітня дитина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено свідоцтвом про народження, та підлягає врахуванню при визначення розміру аліментів на дитину, а розмір аліментів, які сплачує відповідач на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , значно перевищує рекомендований розмір аліментів.

Позивачем не надано суду доказів іншого джерела доходу у відповідача, чи витрат, які перебільшують офіційний дохід, відтак не доведено покращення матеріального становища відповідача.

Також позивач не посилається у позові на зміну сімейного стану, погіршення здоров`я чи інші обставини, які б слугували підставою для зміни розміру аліментів. Такі докази не надані суду і під час судового розгляду.

Суд не погоджується з доводами представника позивача адвоката Ковальчука В.С. щодо знецінення грошового еквівалента аліментів, як підставу для зміни способу їх стягнення.

Відповідно до ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Також суд не погоджується з доводами представника позивача про право позивача вимагати зміни способу стягнення аліментів, незалежно від того, що це може призвести до зменшення їх грошового розміру, оскільки батьки та державні інституції повинні діяти лише в інтересах дітей, тому позовні вимоги, які призводять до погіршення існуючого майнового стану дитину не підлягають до задоволення.

За змістом статей 181-192 СК України позивач вправі обирати спосіб стягнення аліментів, проте після визначення їх розміру судом чи то в частці, чи то у фіксованій сумі, зміна способу стягнення за позовом одержувача аліментів повинна бути спрямована на їх збільшення, а не зменшення, а отже для зміни способу стягнення аліментів необхідно врахувати критерії, наведені у статях 182,192 СК України.

У позовній заяві позивач вимагаючи змінити спосіб стягнення аліментів визначила підставу позову ст.192 СК України (зміна розміру аліментів) і обґрунтувала вимоги покращенням майнового стану відповідача.

Суд відповідно до вимог ст.13 ЦПК України розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів.

У зв`язку із недоведеністю обставин, якими обґрунтовано позов, суд відмовляє у його задоволенні.

Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», тому у випадку відмови у позові такі витрати залишаються за державою.

Керуючись статтями 181, 182, 184, 191, 192 Сімейного кодексу України, статтями 12-13, 19, 81, 141, 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну способу стягнення аліментів.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено 22.12.2025.

ГоловуючийТ. В. ДЕНИСЮК