Провадження № 2-з/201/203/2025
УХВАЛА

23 грудня 2025 року місто Дніпро

Суддя Соборного районного суду міста Дніпра Федоріщев С.С., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

До Соборного районного суду міста Дніпра 16 грудня 2025 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Ухвалою судді від 17 грудня 2025 року було відкрито провадження у даній справі.

22 грудня 2025 року до суду надійшла заява про забезпечення позову, у якій позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом:

заборони державним реєстраторам (нотаріусам) речових прав на нерухоме майно приймати рішення про державну реєстрацію, здійснювати будь-яку державну реєстрацію змін (площі, частки, адреси, власника, обтяження тощо) стосовно нерухомого майна ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме:

-земельної ділянки (кадастровий номер: :04:001:0010) площею 1.5 га., за адресою: Дніпропетровська обл., Нікопольський р., с/рада Криничуватська;

-земельної ділянки (кадастровий номер: :04:001:0009) площею 1.5 га., за адресою: Дніпропетровська обл., Нікопольський р., с/рада Криничуватська;

-земельної ділянки (кадастровий номер: :00:032:0024) площею 7.4988 га., за адресою: Полтавська обл., Пирятинський р., с/рада Березоворудська.

накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в межах ціни позову у розмірі 31 871 541, 84 грн., а саме на:

-земельну ділянку (кадастровий номер: :04:001:0010) площею 1.5 га., за адресою: Дніпропетровська обл., Нікопольський р., с/рада Криничуватська;

-земельну ділянку (кадастровий номер: :04:001:0009) площею 1.5 га., за адресою: Дніпропетровська обл., Нікопольський р., с/рада Криничуватська;

-земельну ділянку (кадастровий номер: :00:032:0024) площею 7.4988 га., за адресою: Полтавська обл., Пирятинський р., с/рада Березоворудська.

В обґрунтування зазначеної заяви позивач зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов може бути забезпечено накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

У постанові Великої Палати Верховного Суду 29 червня 2021 року у справі № 916/2813/18, зазначено, що частка учасника господарського товариства, набута у шлюбі за спільні кошти подружжя, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя (пункт 8.59).

У постанові Верховного Суду від 17 січня 2024 року у справі № 127/20586/23 зазначено, шо застосування такого заходу забезпечення позову в правах про поділ майна подружжя, коли предметом поділу є частка в статутному капіталі юридичної особи як накладання арешту на частку у статутному капіталі та майно Товариства є обґрунтованим.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605цс16 від 25 травня 2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Арешт є крайнім заходом забезпечення позову та полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмеженні права користування майном або його вилученні у власника.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, не навів правових підстав заявляти вимоги про забезпечення позову саме шляхом накладення арешту. Не надав додаткові документи та інші докази, що підтверджують необхідність забезпечення позову саме у такий спосіб.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника про забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, ураховуючи характер та обсяг позовних вимог, суд вважає за необхідне заяву позивача про забезпечення позову задовольнити частково, шляхом заборони будь-яким особам здійснювати відчуження майна та заборони державним реєстраторам (нотаріусам) речових прав на нерухоме майно приймати рішення про державну реєстрацію, здійснювати будь-яку державну реєстрацію змін (площі, частки, адреси, власника, обтяження тощо), що буде достатнім та співмірним заходом забезпечення позову відповідно до позовних вимог до вирішення справи по суті.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-155, 157, 353, 354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.

До набрання законної сили рішенням у цивільній справі № 201/16116/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, вжити заходи забезпечення позову шляхом:

заборони будь-яким особам здійснювати відчуження нерухомого майна ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в межах ціни позову у розмірі 31 871 541, 84 грн., а саме:

-земельної ділянки (кадастровий номер: :04:001:0010) площею 1.5 га., за адресою: Дніпропетровська обл., Нікопольський р., с/рада Криничуватська;

-земельної ділянки (кадастровий номер: :04:001:0009) площею 1.5 га., за адресою: Дніпропетровська обл., Нікопольський р., с/рада Криничуватська;

-земельної ділянки (кадастровий номер: :00:032:0024) площею 7.4988 га., за адресою: Полтавська обл., Пирятинський р., с/рада Березоворудська.

заборони державним реєстраторам (нотаріусам) речових прав на нерухоме майно приймати рішення про державну реєстрацію, здійснювати будь-яку державну реєстрацію змін (площі, частки, адреси, власника, обтяження тощо) стосовно нерухомого майна ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме:

-земельної ділянки (кадастровий номер: :04:001:0010) площею 1.5 га., за адресою: Дніпропетровська обл., Нікопольський р., с/рада Криничуватська;

-земельної ділянки (кадастровий номер: :04:001:0009) площею 1.5 га., за адресою: Дніпропетровська обл., Нікопольський р., с/рада Криничуватська;

-земельної ділянки (кадастровий номер: :00:032:0024) площею 7.4988 га., за адресою: Полтавська обл., Пирятинський р., с/рада Березоворудська.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Примірник ухвали про забезпечення позову направити для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Суд може скасувати заходи забезпечення позову за вмотивованим клопотанням учасника справи у порядку вимог ст. 158 ЦПК України.

Строк пред`явлення ухвали до виконання, як виконавчого листа, три роки.

Реквізити сторін:

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ;

Відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.С. Федоріщев