ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.,

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.,

секретар судового засідання Лідовська А.А.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому заіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на ухвалу Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 жовтня 2025 року та на додаткове рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 жовтня 2025 року, постановлені суддею Ковтун Н.Г. в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, дата складення повного судового рішення від 03 жовтня 2025 року 03 жовтня 2025 року, дата складення додаткового рішення не вказана,

ВСТАНОВИВ

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Ухвалою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровсьакої області від 03 жовтня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя залишено без розгляду.

У жовтні 2025 року відповідач ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Коваленко Р.А., подав заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову правничу допомогу в суді першої інстанції.

Додатковим рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 жовтня 2025 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 21 жовтня 2025 року, задоволена заява відповідача про ухвалення додаткового рішення, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 гривень.

В апеляційній скарзі на ухвалу Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 жовтня 2025 року позивач ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої істанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала суду порушує її право на доступ до правосуддя та є незаконною. Вона як ініціатор спору про поділ майна, має законний інтерес у вирішенні питання по суті. У цій справі вона неодноразово демонструвала зацікавленість у розгляді: подала позов, надала докази, подавала клопотання про виклик свідків. Залишаючи її позов без розгляду, суд першої інстанції не врахував баланс інтересів сторін і не обґрунтував, чому неявка позивача перешкоджає вирішенню спору.

Також посилається, що суд першої інстанції не врахував поважні причини неявки та подані заяви про відкладення розгляду справи.

Суд першої інстанції не врахував, що представник відповідача просив залишити позов без розгляду, але не довів затягування з боку позивача. Посилається, що навпаки, позивач діяла добросовісно, намагаючись забезпечити присутність свідка. Вважає застосування санкції у вигляді залишення без розгляду є непропорційним, оскільки справа вже на стадії розгляду по суті і суд міг продовжити розгляд за заявами позивачки або за її відсутності, якщо це не перешкоджало розгляду.

В апеляційній скарзі на додаткове рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 жовтня 2025 року позивач ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати додаткове рішення Саксаганського районного суду мсіта Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 жовтня 2025 року та ухвалити нове судове рішення, яким заяву про ухвалення додаткового рішення залишити без задоволення.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в порушення вимог ст. 141 ЦПК України відповідач разом з першою заявою по справі не подавав попередній (орієнтовний) розрахунок сум судових витрат і вказане залишилось поза увагою суду. 15 жовтня 2025 року вона надала заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення. 16 жотвня 2025 року проведено слухання щодо поданої заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу, після дебатів судом оголошено про винесення рішення 21 жовтня 2025 року об 11.30 годин. 20 жовтня 2025 року ОСОБА_1 подано до суду клопотання про витребування доказів щодо відправки документів на підпис адвокатом Коваленком Р.А. клієнту ОСОБА_2 стосовно укладення договору з адвокатом. 21 жовтня 2025 року рішення було проголошено без сторін справи. На поданих нею запереченнях від 20 жовтня 2025 року мається віза суду «що отримали після винесення рішення», що не відповідає дійсності, оскільки заперечення надані до канцелярії суду 20 жовтня 2025 року, про що мається відповідна відмітка.

Посилається, що в судовому засіданні 16 жовтня 2025 року вона наголошувала на тому, що є можливий факт підробки підпису відповідача на вищезазначених документах, оскільки відповідач мешкає в іншому місті і на дати підписання документів відповідача у місті не було. Вважає, що всі документи, які подані адвокатом відповідача до суду з підписом відповідача є недійсними до моменту підтвердження дійсності підпису відповідача.

Зазначає, що судом першої інстанції при прийнятті додаткового рішення не надано оцінки тим фактам, що розрахунок витрат на професійну правничу допомогу відсутній і витрати фактично не понесені.

Судом не надано оцінку тому факту, що витрати відповідача на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 гривень не є співмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом правничої допомоги, не відповідають критерію розумності їхнього розміру та значенню справи, складені з порушенням законодавства України.

Відзиви на апеляційні скарги не подано.

Заслухавши суддю доповідача, позивача Панасенко О.М., яка підтримала доводи апеляційних скарг та наполягала на їх задоволенні з підстав викладених в апеляційних скаргах, представника відповідача адвоката Коваленка Р.А., який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість судових рішень в межах доводів апеляційних скарг, заявлених вимог за наявними у справі матеріалами, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга на ухвалу Саксаганського районного суду мсіта Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 жовтня 2025 року не підлягає задоволенню, апеляційна скарга на додаткове рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 жовтня 2025 року підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Залишаючи без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 ухвалою Саксаганського районного суду мсіта Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 жовтня 2025 року, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, позивачка повторно не з`явився в судове засідання, про причини своєї неявки суду не повідомляла та не верталася з заявами про розгляд спарви у її відсутність, натомість двічі зверталася до суду з аявою про відкладення розгляду справи у зв`язку з відсутністю свідка, що не пов`язано з обов`язком позивача з`являтися за викликом та повідомляти про причини своєї неявки.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 , в інтересах якого діяв адвокат Коваленко Р.А., про ухвалення додаткового рашення у цивільній справі, суд першої інстанції у додатковому рішенні від 21 жовтня 2025 року, враховуючи особливості предмету спору, ціну позову, об`єм наданих позивачкою документів, складність справи в даній категорії, судову практику, яас який був необхідний для вчинення дій та надання послуг, зазначених в акті про отримання правової допомоги від 07.10.2025 року, виходячи з критеріїв їх виправданості, розумності їх розміру та співмірності з позовом , складності справи, дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 гривень.

Колегія суддів не може в цілому погодитися з такими висновкамти суду першої інстанції та зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що у липні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, в якому просила визнати спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках по 1/2 на визначене нею майно, стягнути з ОСОБА_2 на її користь 13 950,50 грн за 1/2 частину вартості спільного майна та судові витрати.

Ухвалою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 липня 2024 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання.

Ухвалою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 травня 2025 року прийнято до розгляду уточнену позовну заяву ОСОБА_1 , закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду на 26 червня 2025 року на 13 годину.

26 червня 2025 року оголошена перерва в судовому засіданні на 23 липня 2025 року.

Згідно протоколу судового засідання від 23 липня 2025 року в судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, оголошена перерва до 11 вересня 2025 року до 10.00 годин.

11 вересня 2025 року судове засідання відкладено на 01 жовтня 2025 року на 11.00 годин за заявою ОСОБА_1 , згідно якої вона просила відкласти судове засідання на кінець жовтня 2025 року у зв`язку з відсутністю свідка ОСОБА_3 .

Відповідно протоколу судового засідання від 01 жовтня 2025 року в судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, представником відповідача адвокатом Коваленком Р.А. заявлено клопотання про залишення позову без розгляду. Суд перейшов до стадії виготовлення судового рішення, оголошення якого відбудеться 03 жовтня 2025 року о 09.40 годин.

Ухвалою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 жовтня 2025 року на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна залишена без розгляду.

Залишаючи позов ОСОБА_1 без задоволення, суд першої інстанції, встановивши, що нез`явлення позивачки в судове засідання перешкоджає вирішенню спору, оскільки позбавляє суд можливості встановити всі обставини справи необхідні для вирішення спору, прийнявши до уваги, що належним чином повідомлена позивачка про дату, час та спосіб розгляду справи тричі не приймала участь в судовому засіданні та не надала заяву про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно ст. 6 ЦПК України, суд зобов`язаний поважати честь і гідність учасників судового процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом.

Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Цивільно-процесуальним законодавством учасники справи наділені як процесуальними правами, так і процесуальними обов`язками. Частиною другою статті 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, з`являтися в судові засідання за викликом суду, надавати суду повні та достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні та інше.

За ч. 5 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що позивач, як сторона, що задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язком заінтересованої сторони, яким беззаперечно є позивач, який звернувся до суду з позовом, є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії»).

Виходячи з наведеного, оскільки позивачка тричі не з`явилася в судові засідання, призначені на 23 липня 2025 року, 11 вересня 2025 року та 01 жовтня 2025 року, а заява про розгляд справи у відсутність позивачки не надходила, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що позивачем подані заяви про відкладення розгляду справи у зв`язку з відсутністю свідка і вказане дозволяє суду відкласти розгляд справи за наявності поважних причин і відсутність заявленого нею свідка перешкоджає повному дослідженню доказів, не можуть бути підставою для скасування ухвали, оскільки за приписами п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України та ст. 223 цього Кодексу суд залишає позовну заяву без розгляду в разі повторної (другої підряд) неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, незважаючи на причини неявки в судове засідання.

Такий правовий висновок викладено у численних постановах Верховного Суду і відповідно положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України під час розляду даної справи враховується апеляційним судом.

Ураховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, встановивши, що позивачка, належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, повторно не з`явилася в судове засідання, дійшов обґрунтованого висновку про залишення позову без розгляду з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

До того ж, колегія суддів звертає увагу, що позивач мала право та можливість бути присутньою в судовому засіданні, але таким правом не скористалася.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та залишення без змін ухвали Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 жовтня 2025 року.

Щодо апеляційної скарги ОСОБА_1 на додаткове рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетроіської області від 21 жовтня 2025 року колегія суддів приходить до наступних висновків.

За змістом ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно ч. 6 ст. 142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Частиною 9 ст. 141 ЦПК України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Тобто, відповідач має право стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу, якщо позов залишено без розгляду внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Чинне законодавство не містить визначення поняття «необґрунтовані дії позивача».

Тому для розуміння вказаного поняття слід виходити з дозволених меж реалізації прав та виконання обов`язків учасниками судового процесу.

Так, згідно з ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Представник відповідача вказував, що позивач, яка була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, неодноразово не з`являлася в судові засідання, від неї не надходило заяв про розгляд справи за її відсутності, тому позов залишено без розгляду. Це призвело до того, що позов не був розглянутий по суті вимог і спір між сторонами не вирішений. Зазначене також свідчить про штучне затягування судового розгляду позивачем. Вважає такі дії позивача неправомірними, зловживанням процесальними правами. За вказаних обставин вважає, що ОСОБА_2 вправі вимагати від ОСОБА_1 компенсації судових витрат.

Колегія суддів перевірила наведені доводи представника відповідача та дійшла висновку про наявність підстав для визнання дій позивачки необґрунтованими, оскільки численні неявки позивачки в судові засідання свідчать про зловживання нею своїми процесуальними правами та є необґрунтованими, внаслідок чого тягнуть за собою її обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати. При цьому колегія суддів зауважує, що неявка в судове засідання свідка сторони не є безумовною підставою для неявки сторони у справі в судове засідання.

Вирішуючи питання компенсації понесених витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції встановив, що правова допомога відповідачу ОСОБА_2 в суді надавалася адвокатом Коваленком Р.А. на підставі ордеру від 24 липня 2024 року (т. 1 а.с. 115), договору про надання правової (правничої) допомоги №75/23 від 30 листопада 2023 року, додаткової угоди до договору про надання правової (правничої) допомоги №75/23 від 30 листопада 2023 року.

Відповідно п. 3 додаткової угоди вартість послуг адвоката за цією додатковою угодою та на виконання договору №75/23 від 30. 11.2023 року про надання правової (правничої) допомоги, за домовленістю сорін, складає винагороду (гонорар), яка обчислюється та оплачується наступним чином:

Вартість години роботи авдвоката складає 1 000 грн, прибуття до Сакасганського райсуду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області та участь в судовому засіданні 1000 грн, незалежно від його тривалості.

Згідно п. 4 додаткової угоди оплата послуг адвоката здійснюється на розрахунковий рахунок адвоката протягом трьох місяців з дян набрання законної сили рішенням суду у цивільній справі№214/6174/24.

Актом прийому-здачі наданих послуг за договором про надання правової (правничої) допомоги №75/23 від 30 листопада 2023 року ві 07 жовтня 2025 року адвокатом Коваленком Р.А. клієнту ОСОБА_2 надано правову (правничу) допомогу по справі №214/6174/24, вартість наданих адвокатом та отриманих замовником послуг згідно акту прийому-здачі робіт склала 15 000 грн, сторони не мають один до одного претензій.

Урахувавши залишення позову ОСОБА_1 без розгляду, складність справи, об`єм наданих позивачкою документів, судову практику, час, кий був необхідний для вчинення дій та надання надання послуг, виходячи з критеріїв їх виправданості, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з позивачки на користь відповідача 15 000 грн витрат за надану правничу допомогу, що вважав співмірним з наданим адвокатом обсягом послуг, які, на думку суду, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про компенсацію витрат відповідача за надану правничу допомогу, проте вважає стягнуту суму витрат у розмірі 15 000 грн завищеною.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, зокрема, враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес (п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України).

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).

З огляду на те, що справа є нескладною, обсяг та витрачений адвокатом час на виконання робіт є незначним, тому колегія суддів вважає, що співмірною та справедливою у даній справі буде компенсація за рахунок позивача витрат відповідача за надану йому правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

У постанові Верховного Суду від 13 травня 2021 року у справі №903/277/20 зазначено, що оцінка обґрунтованості, пропорційності витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням обсягу наданих адвокатом послуг, складністю справи, беручи до уваги, зокрема критерії реальності понесення адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, співмірності, а також підтвердженість таких витрат належними та допустимими доказами вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин кожної справи.

З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено, чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, зокрема, постановами Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі №923/560/17, від 10 листопада 2021 у справі № 329/766/18, від 01 вересня 2021 у справі №178/1522/18.

Доводи позивачки ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про ймовірність подання адвокатом підроблених документів, колегія суддів визнає необґрунтованими, оскільки вони грунтуються виключно на підозрах позивачки та не доведені належними доказами.

За вказаних вище обставин, додаткове рішення суду на підставі п. 4 ч. 1, ч. 4 ст. 376 ЦПК України підлягає зміні в частині стягнення з позивача на користь відповідача компенсації за надану правничу допомогу шляхом зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 5 000 грн.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 376, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 жовтня 2025 року залишити без задоволення.

Ухвалу Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 жовтня 2025 року залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 жовтня 2025 року задовольнити частково.

Додаткове рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 жовтня 2025 року змінитити в частині розміру витрат на професійну правничу допомогу шляхом зменшення розміру стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу з 15 000 грн до 5 000 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 грудня 2025 року.

Головуючий:

Судді: