КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2-766/09
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 грудня 2025 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Діденка А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Яготинського районного суду Київської області, постановлену у складі судді Савчака С.П. в м. Яготин 18 серпня 2025 року щодо відмови у відкритті провадження за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , Яготинського відділення Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи,

в с т а н о в и в :

12 серпня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та поновлення строку на подання заяви, просив прийняти його заяву до розгляду та поновити строк на її подання, переглянути ухвалу Яготинського районного суду Київської області від 06 листопада 2009 року про затвердження мирової угоди у справі № 2-766/2009 за нововиявленими обставинами, визнати мирову угоду, укладену без його участі та згоди, такою, що не має юридичної сили, порушує його права та була затверджена без дотримання вимог матеріального та процесуального права.

Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 18 серпня 2025 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення строку на подання заяви про перегляд ухвали Яготинського районного суду Київської області від 06 листопада 2009 року за нововиявленими обставинами, відмовлено ОСОБА_1 у відкритті провадження за нововиявленими обставинами щодо перегляду ухвали Яготинського районного суду Київської області від 06 листопада 2009 року.

ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність ухвали, просив скасувати ухвалу Яготинського районного суду Київської області від 18 серпня 2025 року.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, вказував, що є особою з інвалідністю І групи, яка потребує постійного догляду. Представника йому оформив двоюрідний брат, який відібрав у нього спадщину, використавши його довіру і його становище, який обіцяв йому та матері, що допоможе особі з інвалідністю оформити спадщину, натомість забрав документи, включаючи паспорт ОСОБА_1 . Про мирову угоду, якою у нього відібрали спадщину, ОСОБА_1 нічого не знав, спочатку ОСОБА_3 подав до нього позов, щоб оформити спадщину на себе, потім начебто ОСОБА_1 подав зустрічний позов, який він не бачив та не підписував. Без його участі було укладено мирову угоду, повідомлень про розгляд справи він не отримував, про рух справи його ніхто не повідомляв, залученим до справи про мирову угоду він не був та про її розгляд не знав, суд та представник не повідомляли його про рух справи. За цією мировою угодою ОСОБА_1 відмовився від спадщини. При затвердженні мирової угоди участі не брав, повістки про засідання не отримував і суд її йому не надіслав, про наслідки затвердження мирової угоди він судом попереджений не був, ухвалу суду про затвердження мирової угоди не отримував і суд її йому не надсилав. У той час він хворів і не міг без сторонньої допомоги щось робити. Суд розглянув справу без його участі та без його відома. Копію ухвали суду про затвердження мирової угоди отримав тільки наприкінці 2024 року.

Вказував, що необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що ОСОБА_1 не був ініціатором мирової угоди, не знав її суті, не був попереджений про мирову угоду судом, такі обставини існували під час розгляду справи, однак не могли бути йому відомі, входять до предмета доказування у справі та можуть визначати висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Вказував, що суд першої інстанції неправильно застосував ст. 423 - 424 ЦПК України. Початок перебігу строку для подання заяви про перегляд за нововиявленими обставинами повинен обраховуватися з моменту, коли заявнику стало відомо про існування мирової угоди та ухвали, а саме наприкінці 2024 року, а не з моменту її постановлення у 2009 році.

Зазначив, що суд не врахував його стан здоров`я та правовий статус особи з інвалідністю І групи, що потребує постійної сторонньої допомоги, яке підтверджується медичними документами, що об`єктивно обмежувало його можливість своєчасного звернення до суду.

Наголошував, що мирова угода була укладена та затверджена без його участі та згоди, що є істотною обставиною, яка не була і не могла бути відома на час розгляду справи, що прямо передбачено п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України.

Посилався на судову практику ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України», «Рисовський проти України» про те, що неповідомлення сторони про судові засідання або прийняті рішення є поважною причиною для поновлення строків.

Зазначив, що відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна людина має право на справедливий судовий розгляд, а відмова суду у відкритті провадження позбавила його доступу до суду, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Від представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на те, що як встановлено судом першої інстанції, ухвала від 06 листопада 2009 року набрала законної сили 11 листопада 2009 року, а копії ухвали сторони отримали ще у листопаді 2009 року, що підтверджується матеріалами справи, отже, посилання ОСОБА_1 на те, що він дізнався про існування ухвали лише у 2024 року, є безпідставними і не підтверджені належними доказами.

Наводив зміст ст. 424 ЦПК України, вказував, що оскільки ОСОБА_1 звернувся до суду лише в серпні 2025 року, тобто майже через 16 років після набрання ухвалою законної сили, тому строк звернення сплив, що виключає можливість її перегляду. Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що посилання ОСОБА_1 на свій стан здоров`я та інвалідність не можуть бути визнані поважними причинами для поновлення строку, оскільки протягом тривалого часу він мав можливість звернутися до суду або уповноважити свого представника. Довідки МСЕК, надані заявником, не підтверджують неможливість своєчасного звернення до суду. Згідно зі ст. 126 - 127 ЦПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається з закінченням встановленого строку, а його поновлення можливе лише за наявності поважних причин, чого ОСОБА_1 не довів.

В судове засідання з`явився представник ОСОБА_1 - ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, а також представник АТ «Ощадбанк» Дем`янов Д.Ю., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що в провадженні Яготинського районного суду м. Києва перебувала справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , Яготинського відділення Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно.

Інтереси ОСОБА_1 під час розгляду справи судом першої інстанції представляла ОСОБА_7 на підставі довіреності, виданої ОСОБА_1 01 жовтня 2009 року та посвідченої секретарем виконкому Годунівської сільської ради Яготинського району Київської області, зареєстрованої в реєстрі за № 51 (а. с. 43).

Відповідно до довіреності, ОСОБА_7 уповноважена вести справи ОСОБА_1 в усіх судах з усіма правами, наданими законом позивачу, відповідачу, третій особі, в тому числі з правом закінчення справи мировою угодою, визнання чи відмови повністю або частково позовних вимог, зміна предмету позову та оскарження рішення суду, подачі виконавчого листа до стягнення. Для чого ОСОБА_1 надав право ОСОБА_7 : подавати заяви, підписувати документи, отримувати довідки та документи, а також виконувати всі необхідні дії, пов`язані з виконанням цієї довіреності.

Станом на даний час довіреність на ім`я ОСОБА_7 , видана ОСОБА_1 , не визнана недійсною та не скасована, оскільки матеріалами справи іншого не доводиться.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_7 приймала участь у судових засіданнях призначених на 30 жовтня 2009 року та 06 листопада 2009 року, що зафіксовано у протоколах судових засідань (а. с. 46 - 49, 52 - 53).

Ухвалою Яготинського районного суду м. Києва від 06 листопада 2009 року визнано мирову угоду, укладену між сторонами у зазначеній справі, інтереси яких представляли представники за довіреністю ОСОБА_7 (зі сторони ОСОБА_1 ) та ОСОБА_8 (зі сторони ОСОБА_4 ), а також за участю позивача ОСОБА_3 , що підтверджується протоколом судового засідання від 06 листопада 2009 року (а. с. 52).

За змістом вказаної мирової угоди, за позивачем ОСОБА_3 визнано право власності на земельну ділянку пл. 2,88 га. на території Годунівської сільської ради Яготинського району Київської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала ОСОБА_9 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-КВ № 043565 від 26 червня 2001 року, виданого на підставі рішення Годунівської сільської ради народних депутатів від 16 березня 2001 року № 70-ХV-ХХІІІ та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 193.

За позивачем ОСОБА_3 визнано право власності на земельну ділянку пл. 2,88 га. на території Годунівської сільської ради Яготинського району Київської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала ОСОБА_10 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-КВ № 043561 від 26 червня 2001 року, виданого на підставі рішення Годунівської сільської ради народних депутатів від 16 березня 2001 року № 70-ХV-ХХІІІ та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 191.

За позивачем ОСОБА_3 визнано право власності на грошові заощадження на загальну суму 5862,70 грн., які належали ОСОБА_11 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 та знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 в філіалі № 311/034 в с. Жоравка Яготинського відділення ВАТ «Державний ощадний банк України».

За відповідачем ОСОБА_1 , визнано право власності на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 (а. с. 54 - 56).

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 12 грудня 2024 року подав через засоби поштового зв`язку апеляційну скаргу, в порядку ст. 355 ЦПК України.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 30 січня 2025 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою, з тих підстав, що з дня складення повного тексту рішення районного суду минуло більше одного року (п`ятнадцять років), про розгляд справи районним судом ОСОБА_1 було відомо, доказів на підтвердження виникнення обставин непереборної сили, що стали перешкодою для своєчасного подання апеляційної скарги, апелянтом не надано.

Зокрема, апеляційним судом встановлено, що в судовому засіданні учасникам справи, в тому числі представнику ОСОБА_1 - ОСОБА_7. роз`яснено наслідки мирової угоди, 12 листопада 2009 року копію ухвали отримали сторони, про що міститься відмітка на обкладинці справи, і зазначені обставини дають підстави вважати, що ОСОБА_1 був залучений до участі у справі та повідомлений про її розгляд (а. с. 70 - 73).

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (пункт 1 частини другої статті 423 ЦПК України).

Тлумачення пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України свідчить, що нововиявленими обставинами є обставини, які: існували на час розгляду справи, не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; є істотними для розгляду справи, тобто належать до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Обставини, які вважаються нововиявленими, повинні одночасно відповідати цим вимогам.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 424 ЦПК України з урахуванням приписів частини першої цієї статті заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подана з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, - не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили.

Згідно частини третьої статті 424 ЦПК України строки, визначені в частині другій цієї статті, не можуть бути поновлені.

Отже, недотримання умови щодо подання заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами в межах трьох років з дня набрання рішенням законної сили є підставою для відмови у відкритті провадження у зв`язку з нововиявленими обставинами незалежно від поважності пропуску цього строку.

Вказаний строк є присічним і поновленню не підлягає.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 06 грудня 2021 року у справі № 2-2109/11 (провадження № 61-15456св21); від 07 вересня 2022 року у справі № 298/1791/18 (провадження № 61-3670св22); від 31 січня 2023 року у справі № 2-3991/11 (провадження № 61-11141св22); від 07 грудня 2023 року у справі № 554/1494/16 (провадження № 61-10997св23), від 19 листопада 2024 року у справі № 344/16968/16 (провадження № 61-14583св23).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Установивши, що ухвала Яготинського районного суду Київської області від 06 листопада 2009 року набрала законної сили 11 листопада 2009 року, а ОСОБА_1 звернулося із заявою про перегляд цієї ухвали в 2025 році, тобто після спливу трирічного строку з дня набрання таким судовим рішенням законної сили, суд першої інстанції, з яким погоджується й суд апеляційної інстанції, врахувавши положення наведених норм ЦПК України, дійшов до правильного висновку про неможливість поновлення пропущеного строку та відмову у відкритті провадження за вказаною заявою.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 11 грудня 2024 року в справі № 2-747/11 (провадження № 61-17738св23) вказано, що: «відповідно до пункту 1 частини першої статті 424 ЦПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення. Пунктом 1 частини другої статті 424 ЦПК України встановлено, що, з урахуванням положень частини першої цієї статті заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подана з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, - не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили. Строки, визначені в частині другій цієї статті, не можуть бути поновлені (частина третя статті 424 ЦПК України). Отже, заява про перегляд рішення за нововиявленими обставинами з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, може бути подана не пізніше трьох років з дня набрання таким рішенням законної сили. Такий строк є присічним, тобто він за будь-яких обставин не підлягає поновленню, незалежно від поважності причин його пропуску, які взагалі не оцінюються. Про необхідність врахувати зазначене вказано в ухвалі Великої Палати Верховного Суду у цій справі, якою справу повернуто на розгляд до Касаційного цивільного суду».

У постанові Верховного Суду від 19 листопада 2024 року у справі № 344/16968/16 (провадження № 61-14583св23) вказано, що: «встановлений пунктом 1 частини другої статті 424 ЦПК України трирічний строк з дня набрання судовим рішенням законної сили для подання заяви про перегляд цього судового рішення за нововиявленими обставинами з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, є присічним і поновленню не підлягає. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 06 грудня 2021 року у справі № 2-2109/11 (провадження № 61-15456св21); від 07 вересня 2022 року у справі № 298/1791/18 (провадження № 61-3670св22); від 31 січня 2023 року у справі № 2-3991/11 (провадження № 61-11141св22); від 07 грудня 2023 року у справі № 554/1494/16 (провадження № 61-10997св23). Суди встановили, що рішення Івано-Франківського міського суду від 24 січня 2019 року у справі № 344/16968/16-ц, яке просить переглянути за нововиявленими обставинами заявник, набрало законної сили 15 квітня 2019 року. Висновок правової експертизи № 9454 від 27 січня 2020 року, яким встановлено, що паспорт НОМЕР_1, виданий 08 квітня 2000 року Іллічівським РВ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не був дійсним та придатним для використання, а нотаріус не мав права здійснювати нотаріальні дії за умов відсутності в паспорті печатки органу, який видав цей паспорт, виконаний експертом ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз» на виконання ухвали Київського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2019 року у справі № 520/21210/18. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 травня 2020 року у справі № 520/21210/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , третя особа - приватний нотаріус Павлісяк Т. Ю., про визнання довіреності від 04 грудня 2009 року недійсною, яким позов ОСОБА_1 задоволено та визнано недійсною довіреність від 04 грудня 2009 року, видану ОСОБА_1 на ОСОБА_6 , посвідчену приватним нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу Павлісяк Т. Ю. за № 179, набрало законної сили 07 серпня 2020 року. Отже, правильним є висновок судів попередніх інстанцій про те, що позивач пропустив строк, передбачений пунктом 1 частини другої статті 424 ЦПК України для звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами (не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили), який не підлягає поновленню. Пропуск такого строку є підставою для відмови у відкритті провадження у зв`язку з нововиявленими обставинами незалежно від поважності пропуску цього строку, а у випадку відкриття провадження - залишення заяви без розгляду (постанова Верховного Суду від 07 грудня 2023 року у справі № 554/1494/16, провадження № 61-10997св23). При цьому суд першої інстанції правильно зазначив і про те, що про висновок правової експертизи від 27 січня 2020 року ОСОБА_1 повинен був дізнатися, коли такий надійшов до Київського районного суду м. Одеси або із рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 травня 2020 року. Тобто ним пропущено і тридцятиденний строк на подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, визначений пунктом 1 частиною першою статті 424 ЦПК України. Таким чином, встановивши, що ОСОБА_1 подав заяву про перегляд рішення Івано-Франківського міського суду від 24 січня 2019 року у справі № 344/16968/16-ц 05 липня 2023 року із пропуском строку, встановленого пунктом 1 частини другої статті 424 ЦПК України, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про залишення заяви без розгляду».

Аналогічні правові висновки також підтримуються апеляційним судом у постанові від 09 жовтня 2025 року у справі № 689/557/20 (провадження № 61-1635св25), від 16 жовтня 2025 року у справі № 495/5463/13-ц (провадження № 61-6841св25).

Пропуск такого строку є підставою для відмови у відкритті провадження у зв`язку з нововиявленими обставинами незалежно від поважності пропуску цього строку, а у випадку відкриття провадження - залишення заяви без розгляду (постанова Верховного Суду від 07 грудня 2023 року у справі № 554/1494/16, провадження № 61-10997св23), від 19 листопада 2024 року у справі № 344/16968/16, провадження № 61-14583св23.

Враховуючи те, що недотримання умови щодо подання заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами в межах трьох років з дня набрання рішенням законної сили є підставою для відмови у відкритті провадження у зв`язку з нововиявленими обставинами незалежно від поважності пропуску цього строку, апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не був ініціатором мирової угоди, не знав її суті, не був попереджений про мирову угоду судом, такі обставини існували під час розгляду справи, однак не могли бути йому відомі, входять до предмета доказування у справі та можуть визначати висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі; а також про те, що мирова угода була укладена та затверджена без участі ОСОБА_1 та його згоди, що є істотною обставиною, яка не була і не могла бути відома на час розгляду справи, що прямо передбачено п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України.

З огляду на вищевикладене не спростовують висновків суду першої інстанції доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував його стан здоров`я та правовий статус особи з інвалідністю І групи, що потребує постійної сторонньої допомоги, яке підтверджується медичними документами, що об`єктивно обмежувало його можливість своєчасного звернення до суду.

Не ґрунтуються на закону та є помилковими доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції неправильно застосував ст. 423 - 424 ЦПК України, а саме що початок перебігу строку для подання заяви про перегляд за нововиявленими обставинами повинен обраховуватися з моменту, коли заявнику стало відомо про існування мирової угоди та ухвали, а саме наприкінці 2024 року, а не з моменту її постановлення у 2009 році;

Крім того, апеляційний суд враховує, що обставини отримання 12 листопада 2009 року сторонами в даній справі копії ухвали від 06 листопада 2009 року про затвердження мирової угоди, про що міститься відмітка на обкладинці справи, встановлено ухвалою Київського апеляційного суду від 30 січня 2025 року (а. с. 70), яка ОСОБА_1 оскаржена не була.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки зводяться до власного тлумачення норм права та незгоди із судовим рішенням.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, зводяться до незгоди з ухвалою суду першої інстанції, не ґрунтуються на законі та не можуть бути підставою для скасування ухвали суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена із додержанням вимог закону і не може бути скасована з підстав, що викладені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Ухвалу Яготинського районного суду Київської області від 18 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 23 грудня 2025 року.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.