Справа №402/1381/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

( заочне)

"18" грудня 2025 р. Благовіщенський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді : Ясінського Л.Ю.

за участі секретаря судового засідання: Ільченко Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Благовіщенське в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів та збитків,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Р.Терновенко в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , у якому просить: 1) стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошові в розмірі 126 201 грн., суму 3% річних 4218 грн. 93 коп., суму інфляційних втрат 14 984 грн. 88 коп., судові витрати по справі, а саме: судовий збір в розмірі 1455 грн. та витрати на правову допомогу 10598 грн..

Позовні вимоги мотивує тим, що на початку вересня 2024 року ОСОБА_1 домовився з ОСОБА_2 про укладення в майбутньому договору купівлі-продажу житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

На виконання досягнутих домовленостей 25 вересня 2025 року позивач та представник відповідача ОСОБА_4 прибули до нотаріуса для нотаріального посвідчення договору, однак, нотаріусом було встановлено що на вказаний житловий будинок накладено арешт, у зв`язку із наявністю накладеного арешту на все майно відповідача, через що було нотаріусом відмовлено в оформленні договору купівлі-продажу вказаного будинку.

На підтвердження наміру придбати вказаний будинок та в якості авансу позивач передав відповідачу грошову кошти в сумі 3000 доларів США. Факт повноважень представника та передачі коштів підтверджується розпискою від 25.09.2024 року та дорученням від 04.07.20224 року.

Сторони домовилися укласти договір купівлі-продажу після оформлення всіх документів відповідачем а саме погашення заборгованості по наявних у відповідача виконавчих провадженнях, що давало б можливість сторонам укласти договір купівлі-продажу.

Станом на 6 листопада 2025 року відповідач свої зобов`язання не виконав, арешт з будинку не знятий, договір купівлі-продажу будинку не укладений а кошти в загальній сумі 3000 доларів США позивачу не повернуті.

На неодноразові звернення позивач до відповідача про повернення йому коштів, останній лише обіцяв повернути кошти, однак цього не робить що підтверджується аудіозаписами телефонних розмов сина позивача ОСОБА_5 з відповідачем.

01.08.2025 року позивач звернувся з заявою до Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області про вчинення злочину відповідачем на що отримав відповідь що підстав для порушення кримінальної справи відносно відповідача не має, оскільки це цивільно-правові відносини.

Наявність підтвердженого законного та дійсного зобов`язання щодо передачі грошових коштів, яким в даному випадку є розписка від 25.09.2024 року.

Факт неналежного виконання цього зобов`язання, тобто невиконання у строк встановлений договором або законом, яким в даному випадку є невиконання взятих на себе обов`язків відповідачем та наявність оригіналу розписки від 25.09.2024 року.

Стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних здійснюється з наступного дня після настання строку виконання зобов`язання і до дня фактичної сплати.

Викладені вище обставини змусили позивачку звернутися до суду за захистом своїх прав.

18 листопада 2025 року ухвалою Благовіщенського районного суду Кіровоградської області позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в спрощеному провадженні без виклику сторін за наявними матеріалами справи.

Відповідачу в п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження подати суду відзив на позовну заяву та всі наявні в нього докази, які стосуються предмету спору, з одночасним направленням копії відзиву та додатків до нього всім учасникам справи та наданням суду доказів про здійснення вказаних дій (ст. 178 ЦПК України), а також в п`ятиденний строк з моменту отримання відповіді на відзив надати суду заперечення на вказану відповідь, з одночасним направленням копії заперечення та додатків до нього всім учасникам справи та наданням суду доказів про здійснення вказаних дій (ст.180 ЦПК України).

Відповідач відзиву чи будь-яких клопотань до суду не направив, хоча про розгляд справи повідомлений належним чином, отримав копію ухвали про відкриття провадження, позовну заяву з додатками 26.11.2025 року.

Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику з повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.

За таких обставин, суд розглядає справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

З огляду на викладене, згоду позивача, суд, керуючись ст.280 ЦПК України приходить до висновку про необхідність ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

У зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву на позов, судом застосовано відповідно до ст. 280 ЦПК України заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши повно та всебічно обставини справи, оцінивши зібрані по справі докази, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, дійшов наступного висновку.

Згідно з ч. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Вимогами ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно доКонституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (стаття 13 Конвенції).

Судом встановлено, що представник відповідача Шевчук О.Б., яка діє за дорученням від імені ОСОБА_2 склала розписку про отримання від ОСОБА_6 авансу 3000 доларів США за купівлю будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Розписка написана власноручно ОСОБА_4 .

Крім того, факт передачі та отримання коштів сторонами не заперечується.

На виконання досягнутих домовленостей 25 вересня 2025 року позивач та представник відповідача ОСОБА_4 прибули до нотаріуса для нотаріального посвідчення договору, однак, нотаріусом було встановлено що на вказаний житловий будинок накладено арешт, у зв`язку із наявністю накладеного арешту на все майно відповідача, через що було нотаріусом відмовлено в оформленні договору купівлі-продажу вказаного будинку, що підтверджується Інформацією з реєстру боржників по ОСОБА_2 від 24.10.2025 року.

На неодноразові звернення позивача до відповідача про повернення йому коштів, останній лише обіцяв повернути кошти, однак цього не робить що підтверджується аудіозаписами телефонних розмов сина позивача ОСОБА_5 з відповідачем, які містяться в матеріалах справи.

01.08.2025 року позивач звернувся з заявою до Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області про вчинення злочину відповідачем на що отримав відповідь, що підстав для порушення кримінальної справи відносно відповідача не має, оскільки це цивільно-правові відносини, про що йому було надано письмову відповідь, яка долучена до матеріалів справи..

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 22.08.2019 року по справі №369/3340/16-ц, провадження №61-7418св18, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Зміст позову ОСОБА_1 полягає у вимозі повернення грошових коштів, одержаних від нього відповідачем, як попередню оплату в рахунок суми за основним договором, у зв`язку з тим, що зобов`язання не виконано (не укладено основний договір).

Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Отже, внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу будинку.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За вимогами ст. 657 ЦК договір купівлі - продажу житлового будинку (квартири) та іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (ч. 1ст. 220 ЦК України).

Тобто, правовідносини при здійсненні оплатної передачі нерухомого майна його власником за грошові кошти іншій особі, а також відповідні наслідки цих правовідносин виникають лише після укладення в письмовій формі договору купівлі-продажу та його нотаріального посвідчення.

На відміну від завдатку, аванс - це лише спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати. У разі видачі авансу кредитор не може бути зобов`язаний до повернення авансу у подвійному розмірі і, відповідно, до відшкодування збитків.

У разі коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися.

Оскільки, договір купівлі-продажу житлового будинку, який за своєю формою та змістом відповідав би вимогам закону, між сторонами у справі укладено не було, та вони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, передана ОСОБА_1 відповідачу грошова сума в розмірі 126 201 грн. грн, що є еквівалентом 3000 доларів США, є нічим іншим ніж авансом, який підлягає поверненню позивачу.

Такі правові висновки сформовані Верховним Судом України в постанові від 13 лютого 2013 року у справі № 6-176цс12, у постанові від 25 вересня 2013 року у справі № 6-82цс13, та в подальшому підтримувалися Верховним Судом у постановах від 28 серпня 2019 року у справі № 128/1885/14-ц та від 27 листопада 2019 року у справі № 520/6286/16-ц та в інших.

Відтак, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 , обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки позивачем надано до суду достатньо доказів на їх підтвердження.

Щодо стягнення суми 3% річних та суми інфляційних втрат:

Наявність підтвердженого, законного та дійсного зобов`язання щодо передачі грошових коштів, яким в даному випадку є розписка від 25.09.2024 року.

Прострочення виконання: Факт неналежного виконання цього зобов`язання, тобто його невиконання у строк, встановлений договором або законом, яким в даному випадку є невиконання взятих на себе обов`язків

Відповідачем та наявність оригіналу розписки від 25.09.2024 року.

Стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних здійснюється з наступного дня після настання строку виконання зобов`язання і до дня фактичної сплати.

Формули розрахунку:

Індексація суми боргу:

Інфляційні витрати

26.10.2024

Період Індекс інфляції

Жовтень 2024 101.8

Листопад 2024 101.9

Грудень 2024 101.4

Січень 2025 101.2

Лютий 2025 100.8

Березень 2025 101.5

Квітень 2025 100.7

Травень 2025 101.3

Червень 2025 100.8

Липень 2025 99.8

Серпень 2025 99.8

Вересень 2025 100.3

Індекс інфляції за весь період = (101.8 : 100) x (101.9 : 100) x (101.4 : 100) x (101.2 : 100) x (100.8 : 100) x (101.5 : 100) x (100.7 : 100) x (101.3 : 100) x (100.8 : 100) x (99.8 : 100) x (99.8 : 100) x (100.3 : 100) = 1.118738

Інфляційне збільшення = 126201 x 1.118738 - 126201 = 14 984,88 грн.

Розрахунок інфляційних втрат окремо надається в додатках до даної позовної заяви.

3% річних:

Розраховується за формулою:

[Проценти] = [Сума боргу] ? [Процентна ставка (%)] / 100% ? [Кількість днів] / [Кількість днів у році] Де:

[Сума боргу] сума простроченого боргу;

[Процентна ставка (%)] проценти річних;

[Кількість днів] кількість днів прострочення зобов`язання;

[Кількість днів у році] кількість днів у календарному році.

Розрахунок Кількість днів Проценти

Період розрахунку: з 26.09.2024 року по 31.12.2024 року - 97 днів

[Проценти] = 126 201,00 грн (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 97 (кількість днів) / 366 (днів у році) = 1 003,40 грн.

Період розрахунку: з 01.01.2025 року по 06.11.2025 року - 310 днів

[Проценти] = 126 201,00 грн (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 310 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 3 215,53 грн.

Загальна сума нарахованих процентів становить - 4 218,93 грн.

Таким чином, у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання з повернення безпідставно отриманих коштів на загальну суму 126 201 грн.00 коп., Позивач має право на стягнення з Відповідача не тільки основного боргу, а й наступних сум, розрахованих відповідно до ст. 625 ЦК України:

Сума 3% річних: 4218,93 грн.

Сума інфляційних втрат: 14984,88 грн.

Відповідно до частини першоїстатті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають із підстав, передбаченихстаттею 11 ЦК України, зокрема договорів.

За змістом положень статті 526 ЦК Українизобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно дост. 530 ЦК Україниякщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, 2ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад`ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За приписами ч. 1ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зст. 610 ЦК Українипорушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннямист. 611 цього Кодексупередбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК Україниборжник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною другоюст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, устатті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно з ч.1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Правовий аналіз положень статей526,599,611,625 ЦК Українидає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбаченихстаттею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 04.06. 2019 року у справі № 916/190/18.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другоїстатті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та три відсотки річних від простроченої суми.

Нормист. 625 ЦК Україниспрямовані в першу чергу на те, щоб внаслідок неправомірних дій боржника (прострочення) право власності кредитора не було порушене, оскільки внаслідок знецінення національної грошової одиниці купівельна спроможність коштів, які б кредитор міг одержати за належного виконання боржником своїх грошових зобов`язань, буде значно меншим, що має відповідно наслідком зменшення майнового блага кредитора.

Крім того, невиконання або неналежне виконання боржником свого грошового зобов`язання не може бути залишене без реагування та застосування до нього міри відповідальності, оскільки б це суперечило загальним засадам цивільного законодавства, якими є справедливість, добросовісність та розумність (ст. 3 Цивільного кодексу України).

Тому, оскільки застосування індексу інфляції до суми боргу фактично має на меті одержання кредитором того, на що він розраховував одержати у разі належного виконання боржником грошового зобов`язання, то стягнення 3% річних є тою мірою відповідальності, яку боржник зобов`язаний понести за неналежне виконання свого грошового зобов`язання.

Отже, сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як і інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року у справі N 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі N 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18.

Під індексом інфляції розуміється показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, отже нормаЦК України, яка регламентує сплату індексу інфляції за прострочення виконання грошового зобов`язання, поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов`язання, яке визначене договором.

Згідно з наданим позивачем розрахунком, три відсотки річних за період з 26.06.2024 року по 06.11.2025 року складають - 4218 грн. 93 коп.грн., інфляційні втрати складають 14 984, 88 грн.

Відповідачем доказів на спростування розрахунку не надано.

Враховуючи вищенаведене, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо вимог про стягнення судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1, 3ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до вимог ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно з ч. 1-6 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Отже склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Статтею 141 ЦПК України передбачено вирішення питання розподілу судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч. 2ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При визначенні суми відшкодування понесених особою витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи із конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представник позивача - адвокат Р.Терновенко надав суду наступні копії документів, як то: адвокатський договір про надання правничої допомоги від 21.10.2025 р.; ордер про надання правничої (правової) допомоги від 21.10.2025 р; акт приймання передачі наданих послуг від 06.11.2025; квитанцію до прибуткового касового ордеру б/н від 06.11.2023 відповідно до якого адвокатом Р.Терновенко прийнято від ОСОБА_1 10598 грн. на підставі договору про про надання правничої допомоги від 21.10.2025 року.

Суд вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволено, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір у сумі 1455 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 76, 77- 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів та збитків,задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНКОПП НОМЕР_2 грошові кошти в розмірі 126 201 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 суму 3% річних 4218 грн. 93 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 суму інфляційних витрат 14 984 грн. 88 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 понесені судові витрати на оплату судового збору в розмірі 1455 грн. та 10598 грн. витрат понесених на правові послуги адвоката.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цивільним процесуальним Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Сторони у справі:

позивач - ОСОБА_1 , РНКОПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

відповідач - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: Л.Ю.Ясінський