Номер провадження: 22-з/813/342/25
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
12.12.2025 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Таварткіладзе О.М.,
суддів: Сєвєрової Є.С., Погорєлової С.О.,
за участю секретаря судового засідання: Чередник К.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткової постанови щодо розподілу судових витрат у цивільній справіза позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , як правонаступників ОСОБА_6 , третя особа: орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, про встановлення порядку користування земельною ділянкою, виділ в натурі в самостійні об`єкти.
У лютому 2006 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання встановленого порядку користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , а саме за ОСОБА_1 237,6 кв. м., а за ОСОБА_7 та ОСОБА_6 362,4 кв. м.
23 липня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з уточненим позовом, вимоги якого в подальшому було збільшено, та згідно останньої редакції від 04.11.2020 року, просила суд ухвалити рішення, яким встановити між ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 порядок користування земельною ділянкою площею 600 кв. м., по АДРЕСА_2 в межах та розмірі відповідно до висновку експертної установи; виділити в натурі в самостійні об`єкти нерухомості житловий будинок «И, И-1» загальною площею 112,2 кв. м., житловою 67,2 кв. м. та гараж «К» площею 24,6 кв. м., які розташовані на земельній ділянці по АДРЕСА_2 та належать ОСОБА_1 на праві власності та перерозподілити частки ОСОБА_6 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у спільній власності; стягнути у рівних частках з ОСОБА_6 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати.
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Лукинюк Володимир Васильович та ОСОБА_2 подали апеляційні скарги, відповідно до яких з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права:

- представник ОСОБА_1 адвокат Лукинюк Володимир Васильович просив рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі;

- ОСОБА_2 просила змінити рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2020 року, виключивши з його мотивувальної частини висновки про те, що «під час перебування у шлюбі, на земельній ділянці, за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_6 та ОСОБА_1 було побудовано житловий будинок під літ. «И», «И1», загальною площею 112,2 кв. м., житловою 67,2 кв. м.».

Постановою Одеського апеляційного суду від 01 липня 2025 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Лукинюка Володимира Васильовича задоволено частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , як правонаступників ОСОБА_6 , третя особа: орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, про встановлення порядку користування земельною ділянкою, виділ в натурі в самостійні об`єкти задоволено частково.

Виділено в самостійну одиницю (в окремий об`єкт нерухомості) житловий будинок літ. «И,И1» загальною площею 112,2 кв. м., житловою площею 67,2 кв. м. та надвірних споруд у вигляді гаражу літ. «К» площею 24,6 кв. м., які розташовані на земельній ділянці площею 259 кв. м. по АДРЕСА_1 , яка описується та проходить по наступним межам:

- від лівої межі земельної ділянки з точки «3» по фасадній межі довжиною 2,23+3,64 м до точки «5» через точку «4»;

- поворот праворуч з точки «5» до точки «6» по прямій довжиною 6,7 м;

- поворот праворуч з точки «6» до точки «7» по прямій довжиною 3,63 м;

- поворот ліворуч з точки «7» до точки «9» по прямій лінії довжиною 1,82 м до перетину з будівлею літ. «А»;

- поворот праворуч з точки «8» до точки «9» довжиною 0,44 м;

- поворот ліворуч з точки «9» до точки «10» по прямій лінії вздовж будівлі літ. «А» довжиною 9,1 м;

- поворот ліворуч з точки «10» до точки «11» по прямій лінії довжиною 0,33 м;

- поворот праворуч з точки «11» до точки «12» по прямій лінії довжиною 9,55 м;

- поворот ліворуч з точки «12» до точки «15» по прямій лінії з довжинами 9,17+4,8+1,53 м через точки «13 та 14»;

- поворот праворуч з точки «15» до точки «16» довжиною 1,37 м;

- з точки «16» до точки «17» по прямій лінії вздовж лівої межі довжиною 9,97 м до перетину з задньою межею;

- поворот праворуч з точки «17» до точки «1» вздовж задньої межі по прямій лінії довжиною 16,29 м до перетину з правою межею;

- поворот праворуч з точки «1» до точки «3» вздовж правої межі з довжинами 25,17+13,18 м через точку «2», до перетину з фасадною межею.

В решті вимог відмовлено.

21.07.2025 року через канцелярію Одеського апеляційного суду ОСОБА_1 подано заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат.

В обґрунтування заяви зазначено, що 01.07.2025 року апеляційним судом у справі ухвалено постанову про часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , проте у вказаній постанові не вирішено питання розподілу судових витрат згідно вимог ст. 141 ЦПК України. Разом з тим, заявник зазначає, що ОСОБА_1 у зв`язку з розглядом справи були понесені судові витрати, що складаються з витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції - в розмірі 20 000 грн; витрати на судовий збір за звернення до апеляційного суду в розмірі 2522,40 грн; витрат за проведення судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 11 500 грн. Докази понесення вищезазначених судових витрат додані до апеляційної скарги та клопотання АБ «Лукинюка» про залучення доказів від 19.01,2025 року.

За приписами ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Оскільки розгляд апеляційної скарги здійснювався з викликом учасників справи у судове засідання, то з метою додержання процесуальних прав сторін розгляд цієї заяви проводиться з повідомленням учасників процесу.

Будучи в розумінні ст. ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання, призначене на 12.12.2025 року на 14:00 год. учасники справи не з`явилися, про причини неявки апеляційний суд в установленому порядку не повідомили, належної ініціативи взяти участь у розгляді справи в режимі відеоконференції не виявили та заяв про відкладення судового засідання не подавали.

12.12.2025 року від представника органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника прокуратури.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи зазначене, колегія суддів не знаходить підстав для відкладення розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи заяви про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат та заперечення на неї, колегія суддів приходить до наступного.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Серед основних засад цивільного судочинства визначено, зокрема принципи верховенства права, змагальності сторін, диспозитивності, пропорційності та відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

За приписами ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суть доказів, їх належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінка їх судом та умови їх розгляду судом визначені статтями 76-80, 89 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до змісту ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Відповідно ч. 1 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Крім того, в ч. 1 ст. 58 ЦПК України закріплено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

Згідно ч. 1, 2 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

За приписами ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ст. 141 ЦПК України, що закріплює вимоги щодо розподілу судових витрат між сторонами, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Апеляційний суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі №751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18) зазначила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

У додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду зробила такі висновки:

1) при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21);

2) розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу (пункти 28, 29);

3) саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (пункт 44).

У постанові Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року у справі № 520/8662/19 зазначено, що сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.

Водночас, Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зауважила, що приписи частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

У постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 161/5317/18 (провадження № 61-3454св22) містяться висновки про те, що аналіз норм статті 126, 137, 141 ЦПК України вказує на те, що умовами вирішення питання про розподіл судових витрат (крім судового збору), є подання стороною відповідної заяви (усної чи письмової) до закінчення судових дебатів у справі, а також подання відповідних доказів про понесені витрати у строки, визначені процесуальним законом. Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, тобто крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів на підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду.

Верховний Суд у постанові від 11 квітня 2023 року по справі № 390/1648/20 звертає увагу, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

З матеріалів справи вбачаються наступні обставини.

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з уточненим позовом, вимоги якого в подальшому було збільшено, та згідно останньої редакції від 04.11.2020 року, просила суд:

- встановити між ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 порядок користування земельною ділянкою площею 600 кв. м., по АДРЕСА_2 в межах та розмірі відповідно до висновку експертної установи; виділити в натурі в самостійні об`єкти нерухомості житловий будинок «И, И-1» загальною площею 112,2 кв. м., житловою 67,2 кв. м. та гараж «К» площею 24,6 кв. м., які розташовані на земельній ділянці по АДРЕСА_2 та належать ОСОБА_1 на праві власності;

- перерозподілити частки ОСОБА_6 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у спільній власності.

За подачу позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн, що підтверджується квитанцією № 153410014 від 04 листопада 2020 року (т. 2 а. с. 74).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі.

Представник ОСОБА_1 адвокат Лукинюк Володимир Васильович оскаржив дане рішення в апеляційному порядку.

При поданні апеляційної скарги на рішення суду скаржником сплачено судовий збір у розмірі 2522 грн, що підтверджується квитанцією № 0.0. від 13.01.2021 року (т. 2 а. с. 154а).

В апеляційній скарзі адвокат вказав, що орієнтовний розрахунок судових витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді апеляційної інстанції складають витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн, судовий збір у розмірі 2522,40 грн, витрати на проведення судової будівельної експертизи та зазначив, що докази на підтвердження понесених витрат будуть подані позивачем пізніше.

До даної апеляційної скарги адвокат додав ордер серії ОД № 468683 від 23.02.2020 року, що підтверджує повноваження адвоката Лукинюка В.В. на представництво інтересів ОСОБА_1 в Одеському апеляційному суді на підставі договору про надання правової допомоги № б/н від 27.08.2019 року (т. 2 а. с. 156).

30.08.2021 року представником ОСОБА_1 адвокатом Лукинюком В.В. через канцелярію суду подано заяву про долучення до матеріалів справи висновок судового експерта Сікорської О.А. № 199/21 від 27.08.2021 року, договір № 150/199/21 від 02.08.2021 року щодо надання послуг з проведення експертного висновку, рахунок № 199/21 від 16.08.2021 року, акт № 199/21 здачі-приймання висновку судового експерта від 27.08.2021 року та квитанцію № 0.0..1 від 20.08.2021 року про сплату ОСОБА_8 на рахунок ФОП ОСОБА_9 суму у розмірі 11 500 грн за виконання експертного дослідження № 199/24 від 16.08.2021 року (т. 2 а. с. 199-227).

30.08.2021 року від представника ОСОБА_1 адвоката Лукинюка В.В. надійшла заява про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовими рішеннями по справам № 2-5888/08, № 947/9409/21 та № 2-258/05 (т. 2 а. с. 239).

20.12.2021 року представником ОСОБА_1 адвокатом Лукинюком В.В. через канцелярію суду повторно подано заяву про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовими рішеннями по справам № 2-5888/08, № 947/9409/21 та № 2-258/05 (т. 3 а. с. 26).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21.12.2021 року зупинено апеляційне провадження у цивільній справі № 947/16267/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , третя особа: орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, про встановлення порядку користування земельною ділянкою, виділ в натурі в самостійні об`єкти, за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 адвоката Лукинюка Володимира Васильовича та ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2020 року - до набрання законної сили судовими рішеннями:

- по справі № 2-5888/08 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про виділ частки із майна, що є спільній частковій власності, третя особа: ОСОБА_3 ;

- по справі № 947/9409/21 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та Виконавчого комітету Одеської міської ради, треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та Одеська міська рада, про скасування рішення про прийняття в експлуатацію;

- по справі № 2-258/05 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , третя особа: Київська районна адміністрація Одеської міської ради про визнання права власності на житловий будинок.

01.08.2024 року через систему «Електронний суд», представник ОСОБА_1 - адвокат Лукинюк Володимир Васильович звернувся до Одеського апеляційного суду з заявами про поновлення провадження у справі, залучення правонаступників та витребування спадкової справи, заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 .

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 04.09.2024 року поновлено провадження у справі № 523/13823/16-ц та призначено справу до апеляційного розгляду.

23.09.2024 року за допомогою системи «Електронний суд», представником ОСОБА_1 - адвокатом Лукинюком Володимиром Васильовичем направлено до суду заяву про долучення свідоцтва про смерть ОСОБА_6

19.01.2025 року через систему «Електронний суд», від представника ОСОБА_1 - адвоката Лукинюка В.В. надійшло клопотання про долучення доказів понесених судових витрат.

Згідно наданих адвокатом доказів вбачається наступне.

Так, згідно п. 1.1., 1.2. Договору про надання правничої допомоги № б/н від 27 серпня 2019 року, що укладений між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Лукинюка», в особі керівника Лукинюка Володимира Васильовича вбачається, що предметом даного договору є надання АБ усіма законними методами та способами правничої допомоги Клієнту у справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням його порушених, оспорюваних, невизначених прав та законних інтересів, зокрема у справах № 2-258/05, № 2-5888/08, які розглядаються Одеським апеляційним судом, а Клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правничу допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, визначених Договором.

Відповідно до п. 3.1. Договору вартість послуг Адвокатського бюро складає 18 500 грн.

Згідно до п. 3.3. Договору розрахунки за цим договором проводяться в порядку передплати.

Пунктом 4.2. Договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до прийняття Одеським апеляційним судом постанов по справі № 2-258/05, № 2-5888/08

Відповідно до п. 6.1. Договору детальний перелік послуг, порядок оплати Клієнтом гонорару та фактичних витрат пов`язаних з виконанням даного договору може визначатися додатковою угодою до цього договору.

20 грудня 2020 року між сторонами підписано Додаткову угоду № 5 до Договору про надання правничої допомоги № б/н від 27 серпня 2019 року, згідно якої:

Пунктом 1 доповнено Договір про надання правничої допомоги від 27.08.2019 року пунктом 1.1.5. та викладено його у наступній редакції: «До предмету даного Договору також, але не виключно, відноситься надання Адвокатським бюро усіма законними методами та способами правничої допомоги Клієнту у справі №947/16267/20, яка буде розглядатись у Одеському апеляційному суді, а Клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правничу допомогу та компенсувати фактичні витрати на її падання в обсязі та на умовах, визначених Договором».

Пунктом 2 доповнено Договір про надання правничої допомоги від 27.08.2019 року пунктом 3.1.5. та викладено його у наступній редакції: «Вартість послуг Адвокатського бюро за надання правничої допомоги у справі №947/16267/20, яка буде розглядатись у Одеському апеляційному суді складає 20000,00 грн».

Пунктом 3 доповнено Договір про падання правничої допомоги від 27.08.2019 року пунктом 3.3.5. та викладено його у наступній редакції: «Розрахунки за правничу допомогу справі № 947/16267/20 проводяться з відстрочкою до прийняття рішення Одеським апеляційним судом по даній справі».

Пунктом 4 доповнено Договір про надання правничої допомоги від 27.08.2019 року пунктом 4.1.5. та викладено його у наступній редакції: «Термін дії Договору про падання правничої допомоги від 27.08.2019 року в частині надання послуг з правничої допомоги у справі № 947/16267/20, яка буде розглядатись у Одеському апеляційному суді починається з моменту підписання додаткової угоди № 5 від 20.12.2020 року і діє до прийняття Одеським апеляційним судом рішення по даній справі».

Інші умови Договору про падання правничої допомоги від 27.08.2019 року залишаються без змін і є обов`язковими для виконання сторонами.

Згідно квитанцій до платіжної інструкції № 0.0..1 від 01.08.2024 року та № 0.0..1 від 21.08.2024 року ОСОБА_1 сплачено на рахунок АО «Лукинюка» суму у загальному розмірі 20 000 грн.

Разом з тим, адвокат Лукинюк В.В., як представник ОСОБА_1 брав участь у судових засіданнях суду апеляційної інстанції, призначених на 21.12.2021 року, на 08.04.2025 року, на 06.05.2025 року та на 01.07.2025 року.

Постановою Одеського апеляційного суду від 01 липня 2025 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Лукинюка Володимира Васильовича задоволено частково. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , як правонаступників ОСОБА_6 , третя особа: орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, про встановлення порядку користування земельною ділянкою, виділ в натурі в самостійні об`єкти задоволено частково. Виділено в самостійну одиницю (в окремий об`єкт нерухомості) житловий будинок літ. «И,И1» загальною площею 112,2 кв. м., житловою площею 67,2 кв. м. та надвірних споруд у вигляді гаражу літ. «К» площею 24,6 кв. м., які розташовані на земельній ділянці площею 259 кв. м. по АДРЕСА_1 , яка описується та проходить по наступним межам:

- від лівої межі земельної ділянки з точки «3» по фасадній межі довжиною 2,23+3,64 м до точки «5» через точку «4»;

- поворот праворуч з точки «5» до точки «6» по прямій довжиною 6,7 м;

- поворот праворуч з точки «6» до точки «7» по прямій довжиною 3,63 м;

- поворот ліворуч з точки «7» до точки «9» по прямій лінії довжиною 1,82 м до перетину з будівлею літ. «А»;

- поворот праворуч з точки «8» до точки «9» довжиною 0,44 м;

- поворот ліворуч з точки «9» до точки «10» по прямій лінії вздовж будівлі літ. «А» довжиною 9,1 м;

- поворот ліворуч з точки «10» до точки «11» по прямій лінії довжиною 0,33 м;

- поворот праворуч з точки «11» до точки «12» по прямій лінії довжиною 9,55 м;

- поворот ліворуч з точки «12» до точки «15» по прямій лінії з довжинами 9,17+4,8+1,53 м через точки «13 та 14»;

- поворот праворуч з точки «15» до точки «16» довжиною 1,37 м;

- з точки «16» до точки «17» по прямій лінії вздовж лівої межі довжиною 9,97 м до перетину з задньою межею;

- поворот праворуч з точки «17» до точки «1» вздовж задньої межі по прямій лінії довжиною 16,29 м до перетину з правою межею;

- поворот праворуч з точки «1» до точки «3» вздовж правої межі з довжинами 25,17+13,18 м через точку «2», до перетину з фасадною межею.

В решті вимог відмовлено.

21.07.2025 року через канцелярію Одеського апеляційного суду ОСОБА_1 подано заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, в якій заявник просить стягнути з відповідачів витрати на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції - у розмірі 20 000 грн; витрати на судовий збір за звернення до апеляційного суду в розмірі 2522,40 грн; витрат за проведення судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 11 500 грн.

При розгляді заяви про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат апеляційний суд виходить з наступного.

Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення. Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти.

Додатковими судовими рішеннями є додаткове рішення, додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для рішень, постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткові рішення можуть прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відтак, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції та її переглядом у судах апеляційної та касаційної інстанцій, має здійснити той суд, який ухвалює остаточне рішення у справі, враховуючи загальні правила розподілу судових витрат.

Аналогічної позиції дотримується і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 листопада 2019 року у справі № 242/4741/16-ц (провадження № 14-515цс19) та постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19).

Вбачається, що постановою суду апеляційної інстанції скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове судове рішення, а отже у відповідності до ч. 13 ст. 141 ЦПК України у апеляційного суду наявні повноваження щодо розподілу судових витрат.

Під час ухвалення постанови Одеського апеляційного суду від 01 липня 2025 року судом не вирішувалось питання щодо стягнення на користь ОСОБА_1 судових витрат, понесених останньою під час розгляду справи.

Між тим, встановлено, що ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції, відповідно до якої апеляційним судом було відкрито апеляційне провадження та здійснювався розгляд справи, що вказує на понесення ОСОБА_1 судових витрат на стадії перегляду справи в апеляційному суді.

За результатами апеляційного перегляду справи Одеським апеляційним судом ухвалено постанову від 01 липня 2025 року, якою апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Лукинюка Володимира Васильовича задоволено частково, рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , як правонаступників ОСОБА_6 , третя особа: орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, про встановлення порядку користування земельною ділянкою, виділ в натурі в самостійні об`єкти задоволено частково. Виділено в самостійну одиницю (в окремий об`єкт нерухомості) житловий будинок літ. «И,И1» загальною площею 112,2 кв. м., житловою площею 67,2 кв. м. та надвірних споруд у вигляді гаражу літ. «К» площею 24,6 кв. м., які розташовані на земельній ділянці площею 259 кв. м. по АДРЕСА_1 . В решті вимог відмовлено.

Отже, апеляційний суд робить висновок, що мета подачі апеляційної скарги представником ОСОБА_1 адвокатом Лукинюком Володимиром Васильовичем на рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 березня 2021 року по даній справі частково досягнута, тобто ОСОБА_1 має право на компенсацію судових витрат в порядку ст. 141 ЦПК України.

Так, матеріалами справи встановлено, що апеляційна скарга на рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2020 року подана та підписана представником ОСОБА_1 адвокатом Лукинюком Володимиром Васильовичем.

Між тим, при ухваленні 01 липня 2025 року постанови Одеським апеляційним судом не здійснений розподіл судових витрат.

Ураховуючи викладене вище, під час вирішення питання щодо розподілу судового збору між сторонами на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, апеляційний суд ураховує, що за результатом апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково, виділено в самостійну одиницю (в окремий об`єкт нерухомості) житловий будинок літ. «И,И1» загальною площею 112,2 кв. м., житловою площею 67,2 кв. м. та надвірних споруд у вигляді гаражу літ. «К» площею 24,6 кв. м., які розташовані на земельній ділянці площею 259 кв. м. по АДРЕСА_1 . В решті вимог відмовлено.

Отже, судовий збір у цій справі вираховується лише щодо вимоги немайнового характеру, а саме, виділу в самостійну одиницю житловий будинок та надвірних споруд.

Порядок сплати, розмір судового збору визначається у відповідності з Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір сплачується у розмірі 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулася з уточненою позовною заявою у 2020 році з вимогами про встановлення порядку користування земельною ділянкою та виділ в натурі в самостійні об`єкти.

В ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» зазначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2020 року становить 2102 грн.

Приймаючи до уваги вищевказані норми закону, за подання позову підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн (2102 х 0,4), виходячи з 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за подання позовної заяви, іншої заяви і скарги для вимоги немайнового характеру, поданої фізичною особою.

Підпунктом 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду підлягає сплаті судовий збір у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Таким чином, за подання апеляційної скарги підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 261,20 грн (2102 х 0,4 х 1,5), виходячи з 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, 150 відсотків ставки, що підлягають сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги для вимоги немайнового характеру.

Тому, з урахуванням зазначеного та на підставі ч. 13 ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 840,80 гривень та апеляційної скарги у розмірі 1 261,20 гривень, а всього 2 102 гривень.

Щодо стягнення судових витрат, понесених позивачем на проведення експертизи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи (частина третя статті 133 ЦПК України).

Частинами другою, третьою статті 102 ЦПК України передбачено, що предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

- для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

- сторони (сторона) не надали відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності (частина перша статті 103 ЦПК України).

Згідно із частинами першою, п`ятою-сьомою статті 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

За заявою учасника справи про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи, такий висновок судом до розгляду не приймається, якщо суд визнає наявність таких підстав.

Частина перша статті 1 Закону України "Про судову експертизу" визначає, що судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб (частина перша статті 71 цього Закону).

Пункт 1.8 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року 53/5, передбачає, що підставою для проведення експертизи відповідно до чинного законодавства є процесуальний документ про призначення експертизи, складений уповноваженою на те особою (органом), або договір з експертом чи експертною установою, укладений за письмовим зверненням особи у випадках, передбачених законом, в якому обов`язково зазначаються її реквізити, номер справи або кримінального провадження або посилання на статтю закону, якою передбачено надання висновку експерта, перелік питань, що підлягають вирішенню, а також об`єкти, що підлягають дослідженню.

Системний аналіз наведених положень процесуального законодавства дозволяє констатувати таке:

- витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи, належать до судових витрат;

- висновок експерта може бути підготовлений як на підставі ухвали суду про призначення експертизи, так і на замовлення учасника справи;

- у разі подання учасником справи до суду висновку експерта, складеного на його замовлення, у такому висновку має бути зазначено, що його підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. При цьому інша сторона може подати до суду заяву про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи, і в разі, якщо суд визнає наявність таких підстав, зазначений висновок не приймається судом до розгляду;

- при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує не те, коли замовлено експертизу та отримано висновок експерта - до чи після звернення позивача до суду із позовом, а те, чи пов`язані безпосередньо ці витрати з розглядом справи.

ЄСПЛ неодноразово вказував, що початок "вирішення спору" щодо своїх "прав та обов`язків цивільного характеру" пов`язується з поданням цивільного позову (рішення від 21 червня 2007 року у справі "Редька проти України" (Redka v. Ukraine), заява 17788/02; від 10 грудня 2009 року у справі "Васильчук проти України" (Vasilchuk v. Ukraine), заява 31387/05).

Період, коли тривало провадження щодо процесуальних питань, має розглядатись як частина розгляду справи по суті та, відповідно, як частина вирішення спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру (рішення ЄСПЛ від 01 березня 2018 року у справі "Літвінюк проти України" (Litvinyk v. Ukraine), заява 55109/08).

Відшкодування витрат за проведення експертизи не обмежується випадком її призначення та проведення після відкриття провадження у справі. Отже, сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо судом враховано відповідний висновок експерта як доказ.

Відмова у відшкодуванні судових витрат за проведення експертизи стороні, на користь якої ухвалене судове рішення (особливо, якщо суд врахував відповідний висновок експерта як доказ), не відповідає вимогам розумності та правової визначеності, "підриває" конструкцію забезпечення передбачуваності застосування процесуальних норм, а тому не є такою, що відповідає верховенству права.

Схожих висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 листопада 2023 року у справі № 712/4126/22 та Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постановах від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17, від 27 січня 2020 року у справі № 761/26815/17.

У справі, яка переглядається, судом встановлено, що у клопотанні про розподіл (відшкодування) судових витрат позивач просив стягнути із відповідачів на свою користь судові витрати на проведення експертизи від 27.08.2021 року № 199/21.

Відповідно до рахунку від 16.08.2021 року № 199/21 вартість проведення судової будівельно-технічної експертизи, проведеної на підставі договору № 150/199/21 від 02.08.2021 року складає 11 500 грн. Вказана сума підлягає перерахуванню ФОП « ОСОБА_9 » (т. 2 а. с. 226).

З квитанції № 0.0..1 від 20.08.2021 року вбачається, що ОСОБА_8 сплачено на рахунок ФОП ОСОБА_9 суму у розмірі 11 500 грн за виконання експертного дослідження № 199/24 від 16.08.2021 року (т. 2 а. с. 226).

Згідно акту прийому-передачі виконаних робіт № 199/21 від 27.08.2021 року замовник ОСОБА_8 та судовий експерт Сікорська О.А. уклали Акт про те, що висновок експерта виконаний в обумовлений строк та з належною якістю. Оплата роботи у сумі 11 500 грн. сплачено наперед. Замовник не має претензій щодо повернення матеріалів та речових доказів (т. 2 а. с. 227).

Разом з тим, як вбачаться з постанови Одеського апеляційного суду від 01 липня 2025 року за основу опису та проходження меж виділу в самостійну одиницю (в окремий об`єкт нерухомості) житловий будинок літ. «И,И1» загальною площею 112,2 кв. м., житловою площею 67,2 кв. м. та надвірних споруд у вигляді гаражу літ. «К» площею 24,6 кв. м., які розташовані на земельній ділянці площею 259 кв. м. по АДРЕСА_2 (колишня Жовтневої революції) в. м. Одесі взято висновок судового експерта Сікорської О.А. № 199/24 від 16.08.2021 року.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що витрати, здійснені ОСОБА_8 за проведення судової експертизи є обґрунтованими, безпосередньо пов`язані із розглядом справи та підлягають відшкодуванню.

Тому з відповідачів на користь ОСОБА_1 слід стягнути витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 11 500 гривень, тобто по 2 875 гривень з кожного.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу, апеляційний суд виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 є позивачем у справі та під час розгляду справи в суді апеляційної інстанцій користувалося послугами адвоката Лукинюка В.В.

Встановлено, що в апеляційній скарзі представник позивача - адвокат Лукинюк В.В., вказав попередній розрахунок судових витрат, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн, судового збору у розмірі 2522,40 грн, витрат на проведення судової будівельної експертизи та зазначив, що докази на підтвердження понесених витрат будуть подані у встановлений законом строк відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК.

У ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції представником позивача частково досягнуто мети подання апеляційної скарги, зокрема рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов задоволено частково.

19.01.2025 року через систему «Електронний суд», від представника ОСОБА_1 - адвоката Лукинюка В.В. до апеляційного суду надійшло клопотання про долучення доказів понесених судових витрат, до якого додано докази таких витрат, тобто до закінчення судових дебатів у справі, у відповідності до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

За таких обставин, наявні підстави для стягнення з відповідачів на користь позивача витрат на правничу допомогу.

Не маючи повноважень втручатися у відносини між адвокатом та клієнтом щодо визначення гонорару адвоката за надані ним послуги, суд лише здійснює оцінку дійсності, обґрунтованості, розумності і співмірності такого гонорару вчиненій адвокатом роботі під час судового провадження у справі з урахуванням складності та значення справи, за умови подання іншою стороною клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.

При вирішенні питання щодо розподілу вказаних витрат суд апеляційної інстанції враховує, що справа з підстав розгляду спору по суті перебувала у провадженні суду апеляційної інстанції з січня 2021 року по липень 2025 року, під час якого представником позивача у справі подавались процесуальні документи, зокрема, апеляційна скарга, заява про долучення до матеріалів справи висновок судового експерта Сікорської О.А. № 199/21 від 27.08.2021 року, клопотання про зупинення провадження, заяви про поновлення провадження у справі, залучення правонаступників та витребування спадкової справи, а також адвокат приймав участь у судових засіданнях.

Справа до розгляду в суді апеляційної інстанції призначалася: на 21.12.2021 року, на 21.01.2025 року, на 08.04.2025 року, на 06.05.2025 року та на 01.07.2025 року.

Судове засідання, що було призначене на 21.01.2025 року, не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Заїкіна А.П. у щорічній відпустці та матеріали справи не містять доказів прибуття адвоката Лукинюка В.В. в цей день до Одеського апеляційного суду з метою взяти участь у такому судовому засіданні, доказів протилежного адвокатом не подано.

Між тим, колегія суддів зазначає, що апеляційна скарга у справі подана та підписана адвокатом Лукинюком В.В. в інтересах ОСОБА_8 , який представляв інтереси позивача в суді першої інстанції у цій справі і є обізнаним із законодавством, яким врегульовуються спірні правовідносини та судовою практикою, що, поза сумнівом, істотно впливає на обсяг зусиль адвоката в межах повторного вивчення обставин справи, законодавства, яким врегульовані спірні відносини та судової практики, яка склалась при розгляді аналогічних чи близьких за змістом справ.

Водночас, апеляційний суд зауважує, що у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити не співмірність витрат, зокрема, посилаючись на не співмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Також колегія суддів зауважує, про те, що постановою Одеським апеляційним судом ухвалено постанову від 01 липня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_8 задоволені частково, а саме в частині однієї вимоги немайнового характеру, тобто на 50% від заявлених позовних вимог, отже заявлений стороною позивача розмір понесених витрат на правову допомогу, підлягає зменшенню пропорційно до задоволених позовних вимог до 10 000 грн (20 000 грн х 50%).

За таких підстав, колегія суддів, з огляду на подані представником позивача у справі докази на підтвердження витрат на правничу допомогу, застосувавши принцип співмірності відповідно до статті 137 ЦПК України, фактичний об`єм виконаної роботи та її складність, а також кінцевий результат розгляду справи, доходить висновку про часткове задоволення заяви позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, зокрема за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 10 000 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 133, 141, 270 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про розподіл судових витрат задовольнити частково.

Прийняти додаткову постанову.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_3 ), ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_5 ) судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 840,80 гривень та апеляційної скарги у розмірі 1 261,20 гривень, що всього становить 2 102 гривень, тобто по 525,50 гривень з кожного.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_3 ), ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_5 ) витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 11 500 гривень, тобто по 2 875 гривень з кожного.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_3 ), ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_5 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 гривень, тобто по 2 500 гривень з кожного.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту додаткової постанови.

Повний текст додаткової постанови складено: 22.12.2025 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: Є.С. Сєвєрова

С.О. Погорєлова