Провадження № 2/243/2609/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року м. Слов`янськ

Суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Соловйова О.О., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за теплову енергію, -

В С Т А Н О В И В:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за теплову енергію.

Суд, дослідивши позовну заяву, та додані до неї матеріали приходить до наступного висновку.

Так, згідно з частиною першою статті 125 Конституції України, судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів. Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного. Правила визначення юрисдикційності відповідної справи встановлені процесуальними законами, якими регламентована предметна та суб`єктна юрисдикція господарських та цивільних судів, - це стаття 20 ГПК України та стаття 19 ЦПК України.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають, зокрема, з цивільних правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Ознаками господарського спору, зокрема є: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, що підтверджується відповіддю з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 2132916 від 16.12.2025 року. Актуальний стан на фактичну дату та час формування: зареєстровано.

Разом з тим, з вищевказаної відповіді вбачається, що ОСОБА_1 здійснює, зокрема, такий вид економічної діяльності, як код КВЕД 68.20 надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (основний).

З інформації, отриманої з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (номер інформаційної довідки 451381905, реєстраційний номер об`єкта нерухомості 41), встановлено, що ОСОБА_1 є власником нежилого примішення площею 403,60 м кв, розташованого у АДРЕСА_1 , за яким утворилась заборгованість за теплову енергію і на підставі чого виникли спірні правовідносини.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем послуги з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 , надаються відповідачу не як фізичній особі, а як фізичній особі-підприємцю. Відповідач продовжує підприємницьку діяльність, використовує вказане нежитлове приміщення, інше позивачем не доведено.

Доказів того, що вищезазначене нежитлове приміщення не використовується відповідачем у підприємницькій діяльності, матеріали справи не містять.

Першочерговим питанням у цій справі є питання визначення юрисдикції цього спору за позовом юридичної особи (теплопостачальної компанії) про стягнення вартості поставленої теплової енергії до фізичної особи, яка має статус фізичної особи-підприємця та має у власності нежитлове приміщення.

Згідно з пунктом 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17), Господарським процесуальним кодексом України, Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення.

Аналізуючи обставини справи, правовідносини, які склалися між сторонами, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах ОСОБА_1 приймає участь як фізична особа - підприємець, а не як фізична особа, тому цей спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку відмовити у відкритті провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України (заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства).

Керуючись ст. ст. 19, 186, 223, 247, 255, 258-260 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В АЛ И В:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовом Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за теплову енергію.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.О. Соловйова