Провадження № 2/742/1113/25
Єдиний унікальний № 742/1815/25
РІШЕННЯ
18 грудня 2025 року м. Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі:
головуючого судді Давидчука Д.П.,
за участю секретаря судового засідання Лісафіної С.А.,
прокурора Курдибайло Т.В.
відповідача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Денисенка С.В.
розглянувши у порядку загального позовного провадження справу за позовною заявою
заступника керівника Прилуцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Прилуцької міської ради, Національної Служби Здоров`я України, до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: КНП «Прилуцька центральна міська лікарня» Прилуцької міської ради, и про стягнення коштів, витрачених на лікування потерпілого від кримінального правопорушення,
І. Правовідносини сторін.
У кітні 2025 року заступник керівника Прилуцької окружної прокуратури, який діє в інтересах держави в особі: Прилуцької міської ради, Національної служби здоров`я України (далі - Позивач), звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - Відповідач), третя особа: комунальне некомерційне підприємство «Прилуцька центральна міська лікарня» Прилуцької міської ради про стягнення коштів, витрачених на лікування потерпілого від кримінального правопорушення.
Судом встановлено, що 06 листопада 2023 року близько 13:00 ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Ford Fusion, д.н.з. НОМЕР_1 , на вул. Київська в м. Прилуки, проявила неуважність, порушила вимоги п. 2.3, 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху України, та на нерегульованому пішохідному переході біля перехрестя вулиць Київська та Ветеранська у м. Прилуки з боку вул. Іванівська здійснила наїзд на пішохода ОСОБА_2 . Внаслідок цього пішохід отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому зовнішньої кісточки лівого гомілково-ступеневого суглобу без зміщення уламків, забійної рани лобно-тім`яної ділянки голови, численних саден обох верхніх та лівої нижньої кінцівок, які згідно з висновком СМЕ від 01.03.2024 №181 відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості.
Цивільний позов у межах кримінального провадження не подавався. Витрати на лікування потерпілого відповідачем не відшкодовані ні в ході досудового розслідування, ні після набрання ухвалою суду законної сили.
У зв`язку з цим позивач звертається до суду з вимогою про стягнення з ОСОБА_1 понесених витрат у порядку цивільного судочинства.
ІІ. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08 квітня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. При цьому суд відповідно ст. 19 ЦПК України вирішуючи питання про розгляд справи у спрощеному провадженні враховує ціну позову і складність справи. Також суд приймає до уваги клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Одночасно з відкриттям провадження у справі Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву.
Згідно ч.1 ст. 244 ЦПК України після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення.
Також суд керувався листом Касаційного цивільного суду в складі Верховного суду від 29.01.2025 №231/0/208-25, згідно з п. 5 якого у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд ухвалює судове рішення (скорочене або/та повне), підписує його, але не проголошує. За таких умов відмінність між датою судового засідання, про час та місце якого учасники справи були належним чином повідомлені, та датою складання повного судового рішення не свідчить про порушення порядку повідомлення учасників про час та місце проведення судового засідання та не є підставою для скасування судового рішення.
ІІІ. Позиції учасників судового провадження.
У судове засідання представник позивача прокурор Прилуцької окружної прокуратури Курдибайло Т.В. з`явилася, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.
Представник позивача Прилуцької міської ради Чернігівської областіу судове засідання не з`явилася. Надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов.
Представник позивача Національної служби здоров`я України у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 , та її представник адвокат Денисенко С.В. у судове засідання з`явилися, просили відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої заперечення обґрунтували тим, що прокурор безпідставно звернувся до суду з позовом в інтересах держави, оскільки ним не наведено обґрунтованих причин, чому відповідні державні органи самостійно не звернулись до суду. Також зазначили, що ОСОБА_1 є неналежним відповідачем у цій справі, оскільки на момент ДТП її відповідальність була застрахована у ПрАТ «СК Провідна», тому саме страховик в даному випадку є належним відповідачем.
ІV. Фактичні обставини встановлені судом.
Фінансування КНП «Прилуцька центральна міська лікарня» Прилуцької міської ради у 2023 році здійснювалося Національною службою здоров`я України (далі - НСЗУ) за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом оплати наданих лікарнею медичних послуг за програмами медичних гарантій відповідно до укладеного між КНП «Прилуцька центральна міська лікарня» Прилуцької міської ради та НСЗУ Договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій №1758-Е123-Р000. Кошти перераховуються НСЗУ безпосередньо на рахунок лікарні (а.с.15-22).
Таким чином, послуги закладу охорони здоров`я, у якому проходив стаціонарне лікування потерпілий ОСОБА_2 , пов`язані з наданням медичних послуг за програмою медичних гарантій пацієнтам, оплачено Національною службою здоров`я України як замовником медичних послуг за рахунок Державного бюджету України.
Механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті за програмою «Реалізація програми державних гарантій медичного обслуговування населення» визначено Порядком використання коштів, передбачених у державному бюджеті на реалізацію програми державних гарантій медичного обслуговування населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 № 1086.
НСЗУ є розпорядником бюджетних коштів та відповідальним виконавцем бюджетної програми.
За інформацією Національної служби здоров`я охорони України, у період проходження стаціонарного лікування потерпілого ОСОБА_2 у КНП «Прилуцька центральна міська лікарня» Прилуцької міської ради між Національною службою здоров`я України та КНП «Прилуцька центральна міська лікарня» Прилуцької міської ради було укладено Договір про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій № №1758-Е123-Р000 (а.с.15-22).
Отже, у період проходження стаціонарного лікування потерпілого ОСОБА_2 КНП «Прилуцька центральна міська лікарня» Прилуцької міської ради також фінансувалася за рахунок коштів за програмою медичних гарантій Національної служби здоров`я України.
Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, КНП ««Прилуцька центральна міська лікарня» Прилуцької міської ради є юридичною особою, засновником і власником якої є Прилуцька міська рада (а.с. 40-41).
Статутом КНП «Прилуцька центральна міська лікарня» Прилуцької міської ради, затвердженим рішенням Прилуцької міської ради від 19.04.2029 №3 визначено, що власником та засновником Підприємства виступає Прилуцька міська рада Чернігівської області.
Отже, КНП «Прилуцька центральна міська лікарня» Прилуцької міської ради належить до юридичних осіб комунальної власності, кошти, які виділяються на лікування хворих, частково надходять із місцевого бюджету. Отже, частина коштів, зокрема, на фінансування комунальних послуг лікарні, виділялася з місцевого бюджету.
V. Норми права, які підлягають застосуванню та висновки суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 1191 ЦПК держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні кримінального правопорушення, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 1, 3ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України.
Тобто, законодавство покладає обов`язок відшкодувати кошти, витрачені закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, саме на особу, яка вчинила злочин.
Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» зокрема п. 3 передбачено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.
Відповідно до п. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, у якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день.
Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання.
Згідно з п. 4 зазначеного Порядку стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я.
Фінансування КНП «Прилуцька центральна міська лікарня» Прилуцької міської ради у 2023 році здійснювалося Національною службою здоров`я України (далі - НСЗУ) за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом оплати наданих лікарнею медичних послуг за програмами медичних гарантій відповідно до укладеного між КНП «Прилуцька центральна міська лікарня» Прилуцької міської радита НСЗУ Договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій №1758-Е123-Р000. Кошти перераховуються НСЗУ безпосередньо на рахунок лікарні (а.с.15-22).
Перелік медичних послуг, повну оплату надання яких пацієнтам держава гарантує за рахунок коштів Державного бюджету України у 2023 році, визначений Порядком реалізації програми державних гарантій медичного обслуговування населення у 2023 році, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2022 № 1464.
Таким чином, послуги закладу охорони здоров`я, у якому проходив стаціонарне лікування потерпілий ОСОБА_2 , пов`язані з наданням медичних послуг за програмою медичних гарантій пацієнтам, оплачено Національною службою здоров`я України як замовником медичних послуг за рахунок Державного бюджету України.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоров`я» закладом охорони здоров`я є юридична особа будь-якої форми власності та організаційно-правової форми або її відокремлений підрозділ, що забезпечує медичне обслуговування населення на основі відповідної ліцензії та професійної діяльності медичних (фармацевтичних) працівників і фахівців з реабілітації.
Відповідно до ч. 1 ст. З Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення» держава гарантує повну оплату згідно з тарифом за рахунок коштів Державного бюджету України надання громадянам необхідних інших медичних послуг та лікарських засобів, що передбачені програмою медичних гарантій. Тобто, послуги КНП «Прилуцька центральна міська лікарня» Прилуцької міської ради, пов`язані з наданням медичних послуг за програмою медичних гарантій пацієнтам, оплачено НСЗУ, як замовником медичних послуг за рахунок коштів Державного бюджету України.
Механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті за програмою «Реалізація програми державних гарантій медичного обслуговування населення» визначено Порядком використання коштів, передбачених у державному бюджеті на реалізацію програми державних гарантій медичного обслуговування населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 № 1086.
НСЗУ є розпорядником бюджетних коштів та відповідальним виконавцем бюджетної програми.
За інформацією Національної служби здоров`я охорони України, у період проходження стаціонарного лікування потерпілого ОСОБА_2 у КНП «Прилуцька центральна міська лікарня» Прилуцької міської ради між Національною службою здоров`я України та КНП «Прилуцька центральна міська лікарня» Прилуцької міської радибуло укладено Договір про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій № 1758-Е123-Р000 (а.с.15-22).
Отже, у період проходження стаціонарного лікування потерпілого ОСОБА_2 КНП «Прилуцька центральна міська лікарня» Прилуцької міської радитакож фінансувалася за рахунок коштів за програмою медичних гарантій Національної служби здоров`я України.
Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, КНП ««Прилуцька центральна міська лікарня» Прилуцької міської ради є юридичною особою, засновником і власником якої є Прилуцька міська рада Чернігівської області (а.с. 40).
Статутом КНП «Прилуцька центральна міська лікарня» Прилуцької міської ради,затвердженим рішенням Прилуцької міської ради Чернігівської області від 19.04.2029 №3 визначено, що власником та засновником Підприємства виступає Прилуцька міська рада Чернігівської області.
Отже, КНП «Прилуцька центральна міська лікарня» Прилуцької міської ради належить до юридичних осіб комунальної власності, кошти, які виділяються на лікування хворих, частково надходять із місцевого бюджету. Отже, частина коштів, зокрема, на фінансування комунальних послуг лікарні, виділялася з місцевого бюджету.
Щодо повноважень прокурора звертатись з позовною заявою в інтересах держави суд зазначає наступне.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що представництво прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Відповідно до ч. 4 ст. 56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Конституційний Суд України у рішенні №3-рп/99 від 08.04.1999 у справі №1-1/99 визначив, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних чи інших інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. При цьому інтереси держави можуть збігатися повністю, частково, або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.
Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати у постанові від 07.12.2018 у справі № 924/1256/17 зробив висновок, що наведене Конституційним Судом України розуміння поняття «інтереси держави» має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».
Підставою представництва прокурором інтересів держави у суді відповідно до ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» є нездійснення або неналежним чином здійснення захисту інтересів держави органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Заступником керівника Прилуцької окружної прокуратури порядку ст.23 Закону Про прокуратуру» було повідомлено Прилуцьку міську раду Чернігівської області та Національну службу здоров`я України про виявлені порушення та про необхідність вжиття заходів реагування, а в подальшому і про подачу позовної заяви в інтересах держави в особі Прилуцької міської ради та Національної служби здоров`я України.
Так, прокурором 03.01.2025 направлено лист до КНП «Прилуцька центральна міська лікарня» про надання інформації стосовно лікування потерпілого ОСОБА_2 03.02.2025 відповідний лист направлено до Прилуцької міської ради, 06.01.2025 до Національної служби здоров`я України, в тому числі для з`ясування чи звертались останні з позовом про відшкодування грошових коштів на лікування потерпілого ОСОБА_2 . Після одержання відповідей прокурором виявлено те, що зазначені суб`єкти не звертались до суду для стягнення витрат на лікування, а тому повідомлено цих суб`єктів про вжиття прокурором відповідних заходів для захисту інтересів держави та стягнення коштів з особи, внаслідок винних дій якої ці суб`єкти понесли відповідні витрати.
Таким чином, прокурором дотримано порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», для звернення до суду з цим позовом.
Щодо належного відповідача у справі та наявності підстав для цивільної відповідальності страховика ПрАТ «СК «Провідна».
Підстави цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів та здійснення страхових виплат регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Згідно з ч. 1 ст. 5 цього Закону страховим випадком за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої у особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, виник обов`язок відшкодувати шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум та згідно з умовами, зазначеними у внутрішньому договорі страхування, зобов`язаний у встановленому цим Законом порядку здійснити страхову виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи, або прийняти обґрунтоване рішення про відмову в її здійсненні.
Тобто, за загальним правилом, страхова виплата виплачується страховиком у разі настання страхового випадку, в тому числі з вини водія. Інститут страхування відповідальності власників транспортних засобів власне і передбачає те, що саме страховик бере на себе покриття витрат страхувальника (в межах страхової суми).
Поряд з цим, ст.. 30 Закону передбачає випадки, коли страхова виплата не здійснюється. Водночас, зазначена стаття не містить випадків відшкодування витрат, понесених лікувальним закладом на лікування потерпілого від кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 1 статті 1206 ЦК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.
Оскільки факт скоєння кримінального правопорушення встановлено ухвалою суду, що набрала законної сили, у ОСОБА_1 виник обов`язок по відшкодування витрат закладу охорони здоров`я.
Таким чином, відносини з приводу стягнення витрат на лікування з особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, на користь лікувального закладу є регресними. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права, зокрема ст. 1191 ЦК України. Таким чином, деліктні відносини, у яких кредитором є потерпілий, а боржником заподіювач шкоди, або особа, яка на підставі закону несе відповідальність, припиняються після того, як лікувальний заклад витрачає кошти на лікування потерпілого. Після чого виникають нові регресні відносини, у яких кредитором є лікувальний заклад, а боржником заподіювач шкоди, або особа, яка на підставі закону несе відповідальність. З огляду на зазначене лікувальний заклад не є потерпілим у розумінні Закону № 3720-ІХ, відповідно не є суб`єктом страхових відносин ОСЦПВ.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України.
Обов`язок із доказування слід розуміти, як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування, і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22.04.2021 року у справі № 904/1017/20).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас, цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини, з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі №129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58. постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2021 року у справі №904/2104/19, провадження №12-57гс21).
VІ. Розподіл судових витрат.
Прокурором при зверненні до суду судовий збір не сплачено.
Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.4,12,19,141,258,259,263-265,268,273,354,355 ЦПК України, ст.ст.1206 ЦК України, суд,
Позов заступника керівника Прилуцької окружної прокуратури, в інтересах держави в особі: Прилуцька міська рада Чернігівської області, Національна служба здоров`я України до ОСОБА_1 , третя особа: комунальне некомерційне підприємство «Прилуцька центральна міська лікарня» Прилуцької міської ради про стягнення коштів, витрачених на лікування потерпілого від кримінального правопорушення - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач:Прилуцька міська рада Чернігівської області (місцезнаходження: вулиця Незалежності, 82, Прилуки, Чернігівська область, 17511, ).

Позивач: Національна служба здоров`я України (м. Київ, проспект Степана Бандери, 19, ,).

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Третя особа: Комунальне некомерційне підприємство ««Прилуцька центральна міська лікарня» Прилуцької міської ради (17500, Чернігівська область, м. Прилуки, вул. Київська, 56, )

Повний текст рішення складено 18.12.2025

Суддя Дмитро ДАВИДЧУК