КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №357/2856/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Желепи О.В., Соколової В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Качмарем Іваном Остаповичем, на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 серпня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Цукурова В.П., повне рішення складено 07 серпня 2025 року,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

встановив:

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову.

У лютому 2024 року до суду звернулась ОСОБА_2 із позовом про стягнення з ОСОБА_1 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Позов мотивовано тим, що 03 серпня 2022 року Васильківським міськрайонним судом Київської області видано судовий наказ №357/1332/22 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08 лютого 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Станом на 30 серпня 2023 року заборгованість по сплаті аліментів за відповідачем становить 66 300,50 грн, що позивачка підтверджує розрахунком заборгованості, виданим Сихівським відділом ДВС м. Львів від 31 жовтня 2023 року (виконавче провадження НОМЕР_3).

Вказує, що у зв`язку із несплатою відповідачем аліментів існують підстави для стягнення пені за несплату аліментів за період з 01 березня 2022 року по 30 серпня 2023 року.

Мотивуючи наведеним, просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період 01 березня 2022 року по 30 серпня 2023 року у розмірі 66 300,50 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 10 500 грн.

2. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 серпня 2025 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 66 300,50 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 гривень.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням даних заборгованості по аліментах за кожен місяць, що були надані Сихівським відділом ДВС м. Львів, загальна сума пені становить 66 300,50 грн.

Суд також зазначив про внесення відповідачем у серпні 2023 року коштів на сплату аліментів.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись з ухваленим рішенням, адвокатом Качмарем І.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що ОСОБА_1 не був обізнаний про наявність виконавчого провадження НОМЕР_3.

Стверджує, що відсутність відомостей про доведення до відома відповідача про наявність ВП НОМЕР_3 доводить відсутність вини у його діях щодо несплати аліментів, а також те, що заборгованість по аліментах виникла з незалежних від нього причин. Тобто, позивачкою не доведено вчинення відповідачем дій з метою ухилення від сплати аліментів.

Зазначає, що позивачці відомо про перебування відповідача за межами України, проте позивачка не повідомила останнього про стягнення аліментів, а також не повідомила виконавця про місце перебування відповідача, що, на думку сторони відповідача, є штучно створеними обставинами для виникнення у ОСОБА_1 заборгованості із сплати аліментів.

Уважає, що такі дії позивачки покликані на виникнення заборгованості як підстави для подачі позову про позбавлення відповідача батьківських прав, що підтверджується позовною заявою по справі №357/5566/23.

Вказує, що ОСОБА_1 сплачує аліменти за судовим наказом на регулярній основі з моменту, коли йому стало відомо про ВП НОМЕР_3.

Вказує, що судом залишено поза увагою сімейний та матеріальний стан відповідача. ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі, має на утриманні дитину дружини від її попереднього шлюбу ? ОСОБА_4 , 2014 року народження, та непрацездатну матір - ОСОБА_5 , яка є особою з інвалідністю. Стягнення пені у цій справі призведе до ускладнення матеріального становища відповідача.

Посилається на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, зроблені у постанові від 25.04.2018 у справі №572/1762/15-ц, на правові висновки Верховного Суду, зроблені у постанові від 14.12.2020 у справі №661/905/19, від 07.05.2018 у справі №916/1605/15-г, від 12.04.2022 у справі №381/1553/19-ц.

Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційну скаргу задовольнити, скасувати рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 серпня 2025 року, ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Стягнути з позивачки на користь відповідача судові витрати.

4. Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Судова кореспонденція для ОСОБА_2 надсилалась засобами поштового зв`язку за адресою: АДРЕСА_1 , тобто за зареєстрованим місцем проживання позивачки. Проте поштове відправлення повернуто з підстав «за закінченням терміну зберігання».

Додатково ОСОБА_2 повідомлено про розгляд справи шляхом направлення матеріалів в електронному вигляді на електронну адресу позивачки згідно відомостей позову та судом отримано підтвердження від позивачки про отримання адресатом вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду 07 жовтня 2025 року.

Апеляційним судом 07 жовтня 2025 року повідомлено про розгляд справи адвоката Лебедовську Л.С., яка діяла в інтересах позивачки протягом усього часу розгляду справи судом першої інстанції, до її електронного кабінету.

5. Позиція інших учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.

6. Позиція суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

7. Фактичні обставини справи, установлені судом.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_6 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками якої є сторони по справі, що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (том 1 а.с.13).

Рішенням Сихівського районного суду міста Львів від 10 вересня 2020 року по справі №464/1624/20 розірвано шлюб між сторонами (том 1 а.с.14-17).

03 серпня 2022 року Васильківським міськрайонним судом Київської області видано судовий наказ №357/1332/22 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08 лютого 2022 року і до досягнення дитиною повноліття (том 1 а.с.20).

Згідно даних свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_2 позивачка ОСОБА_2 змінила прізвище з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_2 » (том 1 а.с.12).

Згідно даних розрахунку заборгованості із сплати аліментів від 02 грудня 2022 року ВП НОМЕР_3, проведеного Сихівським ВДВС м. Львів, заборгованість відповідача із сплати аліментів за період з лютого 2022 року по листопад 2023 року становить 34 895,00 грн. Відсутні відомості про погашення відповідачем цієї заборгованості (том1 а.с. 205-206).

Згідно даних розрахунку заборгованості із сплати аліментів від 31 жовтня 2023 року ВП НОМЕР_3, проведеного Сихівським ВДВС м. Львів, убачається, що за період з лютого 2022 року по серпень 2023 року нараховано суму заборгованості у розмірі 66300,50 грн. Убачається, що у серпні 2023 року відповідачем сплачено аліменти в розмірі 38931,00 грн, у вересні 2023 року - 11980,20 грн, у жовтні 2023 року - 22000,00 грн. Станом на 31 жовтня 2023 року боржнику відповідно до судового наказу нараховано до сплати 73 279,50 грн, боржником сплачено 72 911,20 грн, заборгованість із сплати аліментів становить 368,30 грн (том1 а.с. 21-22, 204-205).

Згідно даних розрахунку заборгованості із сплати аліментів від 12 червня 2024 року ВП НОМЕР_3, проведеного Сихівським ВДВС м. Львів, убачається, що за період з лютого 2022 року по червень 2024 року нараховано суму заборгованості у розмірі 3417,00 грн. Убачається, що у серпні 2023 року відповідачем сплачено аліменти в розмірі 38931,00 грн, у вересні 2023 року - 11980,20 грн, у жовтні 2023 року - 22000,00 грн, у листопаді 2023 року - 4170,44 грн, у січні 2024 року - 3500 грн, у березні 2024 року - 7000 грн, у квітні 2024 року - 3510 грн, у травні 2024 року - 3510 грн. Станом на 12 червня 2024 року боржнику відповідно до судового наказу нараховано до сплати 101 195,50 грн, боржником сплачено 94 601,64 грн, заборгованість із сплати аліментів становить 6593,86 грн (том1 а.с. 150-151).

Згідно даних повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників від 10 січня 2023 року убачається, що у ОСОБА_1 наявна заборгованість із сплати аліментів розміром 38 384,50 грн за період з 05 жовтня 2022 року по 10 січня 2023 року, що сукупно перевищує суми у відповідних платежів за три місяці. Відомості про ОСОБА_1 внесено до Єдиного реєстру боржників (том 1 а.с.210).

Відтак, за період з лютого 2022 року по 30 серпня 2023 року нараховано суму заборгованості у розмірі 66300,50 грн відповідно до розрахунку заборгованості із сплати аліментів від 31 жовтня 2023 року ВП НОМЕР_3, проведеного Сихівським ВДВС м. Львів.

Відповідачем надано квитанції щодо сплати заборгованості за аліментами у виконавчому провадження НОМЕР_3 на суми: 28.11.2023 року - 3500 грн, 10.01.2024 року - 3500 грн, 11.03.204 року - 3500 грн, 20.03.2024 року - 3500 грн, 05.04.2024 року - 3200 грн та 310 грн, 16.05.2024 року - 3510 грн, 21.06.2024 року - 3500 грн, 23.07.2024 року - 3500 грн, 20.08.2024 року - 3500 грн (том 1 а.с.152-161).

Матеріали справи містять копію позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення додаткових витрат на дитину (том 1 а.с.162-167) та копію рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 листопада 2023 року, яким вказаний позов задоволено частково щодо стягнення додаткових витрат на дитину (том 1 а.с.168-174).

Згідно даних довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією №608827 від 23 липня 2024 року ОСОБА_5 присвоєно другу групу інвалідності (том 1 а.с.175).

Відповідачем надано квитанції щодо здійснення грошових переказів із призначення «Переказ власних коштів. Оплата Лікування Мами» від 21 серпня 2024 року, 03 червня 2024 року, 23 квітня 2024 року у розмірі 10 000 грн кожний. Відомості про отримувача коштів відсутні (том 1 а.с.176-178).

8. Мотиви, якими керується колегія суддів апеляційного суду, та застосовані норми права.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частина 3 статті 181 СК України).

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина 3 статті 184 СК України).

Судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб (пункт 4 частини 1 статті 161 ЦПК України).

Грошове зобов`язання представляє собою зобов`язання по сплаті грошових коштів. Воно може бути, зокрема: як договірним, так і недоговірним; готівковим і безготівковим та ін. У грошових зобов`язаннях предметом виконання виступає певна грошова сума, що має бути сплачена. Причому сплата коштів може відбуватися як готівкою, шляхом передачі коштів, так і в безготівковому порядку.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина 1 статті 431 ЦПК України).

Тобто у разі відмови відповідача добровільно сплачувати аліменти, присуджені відповідним судовим рішенням, позивач вправі звернутись до виконавця із виконавчим документом для стягнення аліментів з відповідача за відповідним судовим рішенням у примусовому порядку. Так, виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження та має на меті приведення боржника до фактичного виконання рішення суду.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом (частина 3 статті 195 СК України).

Відповідно до статті 196 СК України:

1. У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною 14 статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною 14 статті 71 Закону України "Про виконавче провадження".

2. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

3. Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім.

4. У разі прострочення оплати додаткових витрат на дитину з вини платника такий платник зобов`язаний на вимогу одержувача додаткових витрат сплатити суму заборгованості за додатковими витратами з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних із простроченої суми.

Платник додаткових витрат вважається таким, що прострочив оплату, якщо він не виконав свій обов`язок щодо оплати додаткових витрат у строк, встановлений рішенням суду або за домовленістю між батьками, а в разі їх відсутності або у разі невстановлення такого строку ? після спливу семи днів після пред`явлення відповідної вимоги одержувачем додаткових витрат, який фактично їх оплатив.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання ? сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Перелік причин, з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів, не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина 9 статті 7 СК України).

Згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Відповідно до частини 1 статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Тлумачення статті 8 СК України та частини 1 статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини 1 та 2 статті 614 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини 1 статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Ретельний аналіз норм Сімейного кодексу України дозволяє зробити висновок, що для застосування до платника аліментів санкцій, передбачених статтею 196 СК України, необхідні такі умови: існування заборгованості із сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною 1 статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язання сплачувати аліменти, що призведе до виникнення заборгованості.

Такий висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 14 грудня 2020 року по справі №661/905/19.

Тобто, відповідач зобов`язаний довести відсутність його вини у виникненні заборгованості із сплати аліментів, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 196 СК України.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

З матеріалів справи установлено, що, звернувшись до суду в лютому 2024 року із цим позовом, позивачка вказала на виникнення у відповідача станом на 31 серпня 2023 року заборгованості із сплати аліментів у розмірі 66 300,50 грн. Наведене позивачка підтверджує розрахунком заборгованості із сплати аліментів, проведеним Сихівським відділом ДВС м. Львів від 31 жовтня 2023 року (ВП НОМЕР_3).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що не був обізнаний про відкриття виконавчого провадження та вказує, що така обставина доводить відсутність ухилення від сплати аліментів.

Апеляційний суд відхиляє доводи скарги щодо перебування відповідача за межами України як обставину, що унеможливила належне повідомлення відповідача про існування виконавчого провадження, оскільки такі доводи не підтверджено жодними доказами.

З матеріалів справи убачається, що виконавче провадження з примусового виконання судового наказу відкрито 05 жовтня 2022 року, постановою державного виконавця від 09 лютого 2023 року встановлено тимчасове обмеження боржника у праві полювання до погашення заборгованості із сплати аліментів (том 1 а.с. 211-212).

Апеляційний суд звертає увагу на те, що надсилання копії судового наказу у відповідно до приписів статті 169 ЦПК України здійснюється судом, який видав судовий наказ. Надсилання копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження відповідно до приписів статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» здійснюється виконавцем.

При цьому, відповідачем не надано відомостей на підтвердження невручення йому копії судового наказу №357/1332/22 та / або копії постанови про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_3, відтак відповідачем не підтверджено жодними доказами реальне недоведення до його відома факту винесення судового наказу та відкриття виконавчого провадження, в межах якого з ОСОБА_1 стягуються аліменти.

Апеляційний суд зауважує, що у цій категорії справ доведення відсутності винних дій платника аліментів щодо несплати аліментів та, як наслідок, виникнення заборгованості із сплати аліментів, покладено саме на платника аліментів. Відтак твердження апеляційної скарги в тій частині, що позивачкою не доведено вчинення відповідачем дій з метою ухилення від сплати аліментів, є неспроможними.

Окрім того, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що відповідачем виконувався обов`язок по утриманню неповнолітньої дитини в спірний проміжок часу в іншій спосіб, аніж виконання судового наказу.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо сімейного стану відповідача з огляду на таке.

Родинні зв`язки відповідача із ОСОБА_5 не підтвердженні жодними доказами, відтак суд не приймає до уваги документи щодо стану здоров`я останньої.

Перебування відповідача у шлюбних відносинах, як і перебування на утриманні відповідача дитини теперішньої дружини від її попереднього шлюбу ОСОБА_4 , 2014 року народження, також не доведено жодними доказами.

Відтак апеляційний суд констатує, що відповідачем не підтверджено доказами такий рівень матеріального становища, який давав би підстави для зменшення розміру пені.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають.

Порушень норм матеріального права, які давали б підстави для скасування судового рішення, колегією суддів не установлено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції робить висновок про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 серпня 2025 року ? без змін.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану адвокатом Качмарем Іваном Остаповичем, залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді О.В. Желепа

В.В. Соколова