ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-о/753/652/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2025 року Дарницький районний суд м. Києва в складі головуючого судді Котенко Р. В., за участю секретаря судового засідання Троцковець К. В., заявниці ОСОБА_1 , представника заявниці Лобзи Б. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві у порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Сьома київська державна нотаріальна контора про встановлення факту родинних відносин

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2025 року ОСОБА_5, діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до Дарницького районного суду м. Києва із заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме про те, що ОСОБА_1 є рідною сестрою ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Ворошиловськ Ворошиловградської області та померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Донецьку Донецької області.

Після смерті сестри заявниця звернулася до Сьомої київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно ОСОБА_2 . Проте у видачі запитуваних документів їй було відмовлено на підставі того, що надані заявницею документи не дозволяють підтвердити наявність родинних стосунків між нею та померлою.

Для отримання підтвердження родинних відносин заявниця також звернулася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану з проханням видати повний витяг з актового запису про народження ОСОБА_2 . У видачі витягу їй було відмовлено, оскільки архів, у якому зберігаються відповідні документи, розташований у місті Луганську, яке на даний час є тимчасово окупованою територією.

Встановлення факту родинних відносин є вкрай необхідним для реалізації ОСОБА_1 її спадкових прав на майно померлої сестри, оскільки відсутність документального підтвердження родинного зв`язку унеможливлює законне оформлення спадщини та реалізацію інших правових наслідків.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 25 серпня 2025 року, для розгляду справи визначено суддю Котенко Р. В. як головуючу у справі. Фактичну передачу справи судді здійснено 26 серпня 2025 року [а.с. 15-16].

Ухвалою від 11 вересня 2025 року суд призначив справу до розгляду в порядку окремого провадження у судовому засіданні, встановив заінтересованій особі строк для подання пояснень по суті справи та витребував: від Сьомої київської державної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної до майна померлої ОСОБА_2 та від Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) копію актового запису про народження ОСОБА_2 ( ОСОБА_4 ) [а.с. 18-19].

У судовому засіданні заявниця та її представник підтримали вимоги, викладені у заяві, та просили суд їх задовольнити. Надаючи пояснення, заявниця повідомила суд, що померла ОСОБА_2 є її рідною старшою сестрою по батьку та матері. За життя ОСОБА_2 проживала у Донецькій області та систематично відвідувала заявницю та її чоловіка.

Серед інших близьких родичів у ОСОБА_2 були чоловік та син, які на момент звернення заявниці до суду вже померли. Син померлої протягом останніх років свого життя проживав та працював у місті Києві. Організацією поховання сестри займався близький друг її сина. ОСОБА_2 похована на кладовищі в місті Донецьку поряд із могилами їхніх батьків.

Пояснила, що до заяви додано копії відповідних документів, оскільки всі оригінали знаходилися у квартирі померлої, яка розташована в тимчасово окупованому місті Донецьку, та доступ до неї був обмежений місцевою владою до моменту встановлення спадкоємців на вказане майно.

Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, яке включає квартиру та кошти на банківському рахунку в Акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України». На квартиру було складено заповіт на користь сина заявниці, проте через незадовільний стан здоров`я останній відмовився від спадщини, не бажаючи займатися оформленням необхідних документів.

У зв`язку з цим заявниця прийняла спадщину після смерті своєї сестри з метою отримання коштів, що зберігаються на рахунку померлої, та вжиття всіх передбачених законом заходів для належного оформлення спадкового майна.

Представник заявниці зазначив, що він є чоловіком заявниці. За його словами, сестра заявниці, ОСОБА_2 , систематично відвідувала їхню сім`ю та підтримувала тісні родинні стосунки. У зимку 2021 року у ОСОБА_2 стався інфаркт, внаслідок чого вона залишилася на тимчасово окупованій території та не змогла повернутися на підконтрольну Україні територію. Наразі, за відомостями представника, жодна інша особа, окрім заявниці, не претендує на спадкове майно померлої.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, доходить до такого.

Відповідно до статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України), завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, а також інтересів держави.

Стаття 3 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у встановленому законом порядку.

Відповідно до частини першої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження є видом непозовного цивільного судочинства, у порядку якого розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи, створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України передбачено, що суд у порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, зокрема родинних відносин між фізичними особами.

Частина друга статті 315 ЦПК України встановлює, що у судовому порядку можуть бути також встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до частини першої статті 316 Цивільного процесуального кодексу України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» (із змінами та доповненнями від 25 травня 1998 року), у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: такі факти відповідно до закону породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_1 , виданого 11 грудня 1997 року Харківським РВ ГУ МВС України в місті Києві, заявником у справі є ОСОБА_1 , громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка міста Комунарськ Луганської області [а.с. 6].

ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Донецьку померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 01 квітня 2025 року Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) складено актовий запис про смерть № 344 [а.с. 9].

09 жовтня 2025 року, на виконання ухвали від 11 вересня 2025 року, до суду надійшла копія спадкової справи № 243/2025 щодо майна померлої ОСОБА_2 , розпочатої 30 квітня 2025 року [а.с. 26].

З вказаних документів встановлено, що 30 квітня 2025 року заявниця звернулась до Сьомої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийнятт спадщини за законом після смерті своєї сестри ОСОБА_2 .

Заявою від 21 серпня 2025 року представник заявниці ОСОБА_5 просив видати на ім`я заявниці свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 .

Постановою Сьомої київської державної нотаріальної контори № 2031/02-31 від 21 серпня 2025 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке належало ОСОБА_6 , у зв`язку з неможливістю встановити родинні стосунки між померлою та заявницею [а.с. 38-39].

Звертаючись із даною заявою до суду, заявниця просить встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її рідною сестрою.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_2 . Факт її народження підтверджується актовим записом про народження № 228, складеним у встановленому законом порядку. Згідно з указаним актовим записом, батьками ОСОБА_2 зазначені: ОСОБА_8 - батько, та ОСОБА_9 - мати [а.с. 4].

Із відповіді Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ), яка надійшла на виконання ухвали суду, встановлено, що за результатами проведеної перевірки в архівах відділів державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві, Київського відділу державної реєстрації шлюбів, Київського відділу державної реєстрації смерті, а також Цифрового офісу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ), актового запису про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виявлено [а.с. 44].

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , 06 серпня 1967 року відділом реєстрації актів цивільного стану громадян у встановленому законом порядку було зареєстровано шлюб між ОСОБА_11 та ОСОБА_2 , про що складено актовий запис № 734. Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « ОСОБА_4 ».

ОСОБА_12 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Ворошиловськ Ворошиловського району Ворошиловградської області. Згідно з копією свідоцтва про народження, її батьками зазначені: ОСОБА_8 - батько, та ОСОБА_9 - мати [а.с. 7].

Після укладення шлюбу 11 листопада 1972 року з ОСОБА_5 , заявниця змінила своє прізвище з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_1 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , актовий запис № 970 [а.с. 8].

Відповідно до частин першої-четвертої статті 10 Цивільного процесуального кодексу України, суд під час розгляду справи керується принципом верховенства права. Суд здійснює розгляд справ відповідно до Конституції України, законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. При вирішенні справ суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідними органами державної влади на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, суд застосовує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та протоколи до неї, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його цивільних прав та обов`язків або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених законом випадках.

Відповідно до частини першої статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як роз`яснено у пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин у разі, коли встановлення такого факту безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Встановлення факту родинних відносин, а саме, що померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідною сестрою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , необхідне останній для прийняття спадщини після смерті її сестри.

Відповідно до частини першої статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги та заперечення учасників справи, а також інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи та підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частин п`ятої та шостої статті 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частиною першою статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо.

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, в разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Тобто, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В своїй постанові від 21 червня 2023 року у справі № 916/3027/21 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що повертаючись до стандартів доказування, передбачених процесуальним законом, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що покладений на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність передбачає, що висновки суду можуть будуватися на умовиводах про те, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування.

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN») ЄСПЛ наголошує, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей».

Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».

Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику зазначеного Суду як джерело права.

Поняття «родинність» розглядається як родинні зв`язки між людьми, що ґрунтуються на походженні однієї особи від іншої чи кількох осіб від спільного пращура; кровний зв`язок осіб, що походять один від одного чи від спільного пращура. Родинна лінія може бути прямою чи боковою та поділяється на висхідну та низхідну. При прямій лінії родинність ґрунтується на походженні однієї особи від другої.

Оскільки виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, заявник вірно звернулася в суд із заявою про встановлення цих фактів, розгляд яких здійснюється за правилами окремого провадження.

Враховуючи вищенаведене, з урахуванням принципу «балансу вірогідностей», що підтверджують правдивість обставин, на які посилалася заявниця на обґрунтування своїх вимог, доказами, що знаходяться в матеріалах справи та обставинами встановленими під час розгляду даної цивільної справи, суд приходить до висновку про доведеність родинних відносин між заявницею та померлою ОСОБА_2 .

При вирішенні питання про встановлення факту родинних відносин, суд виходить з фактичних, встановлених в судовому засіданні обставин. Суд враховує, що законодавчо питання врегульовано положеннями Цивільного кодексу України щодо сприяння у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для підтвердження такого факту. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

Відповідно до статті 263 Цивільного процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно, всебічно та об`єктивно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, і які підтверджені доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Виходячи із викладеного, враховуючи наданий суду обсяг доказів, судом установлено, що заявниця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка міста Коммунарськ (історична назва - Ворошиловськ) Луганської області є рідною сестрою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Коммунарськ (історична назва - Ворошиловськ) яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Враховуючи, що Законом не передбачено порядку встановлення факту родинних відносин та іншого способу у заявника немає, зважаючи на неможливість оформлення заявником спадщини після смерті рідної сестри без встановлення факту родинних відносин, суд вважає заяву обґрунтованою та доведеною.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 2, 3, 4, 10, 13, 76-81, 89, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 293, 294, 315, 319, 353-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ), заінтересована особа: Сьома київська державна нотаріальна контора (місцезнаходження: м. Київ, вул. Анни Ахматової, 7/15) про встановлення факту родинних відносин - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка м. Комунарськ Луганської області (колишня назва - м. Ворошиловськ Ворошиловградської області) є рідною сестрою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Комунарськ Луганської області (колишня назва - м. Ворошиловськ Ворошиловградської області), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 20 листопада 2025 року.

Суддя Р. В. Котенко