П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2025року м. Київ

Справа № 363/3903/25

Апеляційне провадження №22-ц/824/17553/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В. суддів: Желепи О.В., Поліщук Н.В. за участю секретаря Липченко О.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області, постановлену під головуванням судді Баличевої М.Б. 23 вересня 2025 року у м. Вишгород, за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» про ухвалення додаткового рішення, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В

23.09.2025 представник позивача - Рассказов Д.І. через систему «Електронний суд» звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» витрати на правову допомогу в розмірі 6000,00 грн.

Заява мотивована тим, що разом із позовною заявою ТОВ «Споживчий центр» зазначило, що орієнтовний розмір витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи становить 8422,40 грн, які складаються із судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 23 вересня 2025 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» про ухвалення додаткового рішення - залишено без розгляду.

Ухвала суду мотивована тим, що позивач у позові не вказав, що подання доказів на підтвердження витрат на правову допомогу відбудеться протягом 5 днів після ухвалення рішення. В прохальній частині позовної заяви позивач просив стягнути лише судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Таким чином, строк на подання доказів на підтвердження витрат на правову допомогу сплив, адже позивач мав п'ять днів лише у разі заявлення про це до закінчення судових дебатів.

Представник позивача Рассказов Д.І. не просив поновити пропущений процесуальний строк, а тому заяву про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат суд залишив без розгляду.

Не погодилось із зазначеним судовим рішенням ТОВ «Споживчий центр», представником, подана апеляційна скарга, в якій зазначається про порушенням судом норм процесуального права, а висновки суду, викладені в оскаржуваній ухвалі є помилковими та передчасними. Представник вказує на те, що положення ч.8 ст. 141 ЦПК України передбачають лише подання заяви стосовно подання доказів щодо понесених витрат у зв`язку з розглядом справи. При цьому, згідно з приписом ст. 141 ЦПК України розподіл судових витрат, у тому числі витрат на правничу допомогу, є обов`язком суду. ЦПК України не передбачено обов`язок сторони у справі подавати заяву щодо розподілу судових витрат у справі.

Отже, в ухвалі суду було неправильно тлумачено приписи ЦПК України, зокрема, положення ст. 141 ЦПК України, що порушує принцип правової визначеності.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким заяву про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

В судовому засіданні представник ТОВ «Споживчий центр» - Ларіонов К.О. підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених у ній та просив її задовольнити. Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, а тому суд апеляційної інстанції керуючись положеннями ч.2 ст. 372 ЦПК України вважав за можливе розглянути справу за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Судом встановлено, що у липні 2025 року представник ТОВ «Споживчий центр» звернувся до суду першої інстанції з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Також у позовній заяві представник позивача зазначав про надання попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс та очікує понести у зв`язку з розглядом справи, і який включає в себе судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. При цьому, представник позивача повідомив, що докази понесення судових витрат у відповідності до ч.8 ст. 141 ЦПК України будуть надані протягом 5 днів після ухвалення судового рішення (а.с. 7 на звороті).

Заочним рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 15.09.2025 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 суму заборгованості за кредитним договором № 20.08.2024-100001084 від 20.08.2024 у загальному розмірі 32600, 00 грн, з яких: 20000, 00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 12600, 00 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом. У задоволенні іншої частини вимог позову - відмовлено. Повернуто ТОВ «Споживчий центр» судові витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1731,80 грн.

22.09.2025 представник позивача - Рассказов Д.І. через систему «Електронний суд» подав до суду першої інстанції з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» витрати на правову допомогу в розмірі 6000,00 грн.

Заяву обґрунтувавав тим, що разом із позовною заявою ТОВ «Споживчий центр» зазначило, що орієнтовний розмір витрат, понесених у зв'язку із розглядом справи становить 8422,40 грн, які складаються із судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. На підтвердження обсягу виконаних робіт представник позивача долучив до заяви: звіт про виконану роботу; копію договору про надання правничої допомоги; копію квитанції про сплату послуг адвоката та докази направлення заяви про ухвалення додаткового рішення відповідачу.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 23 вересня 2025 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» про ухвалення додаткового рішення - залишено без розгляду.

Ухвала суду мотивована тим, що позивач у позові не вказав, що подання доказів на підтвердження витрат на правову допомогу відбудеться протягом 5 днів після ухвалення рішення. В прохальній частині позовної заяви позивач просив стягнути лише судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Таким чином, строк на подання доказів на підтвердження витрат на правову допомогу сплив, адже позивач мав п'ять днів лише у разі заявлення про це до закінчення судових дебатів.

Представник позивача Рассказов Д.І. не просив поновити пропущений процесуальний строк, а тому заяву про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат суд залишив без розгляду.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (ст.15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Положеннями ст.134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно із ч. 1 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката (крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави) підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст.137 ЦПК України).

В силу ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 161/5317/18 містяться висновки про те, що аналіз норм статті 126, 137, 141 ЦПК України вказує на те, що умовами вирішення питання про розподіл судових витрат (крім судового збору), є подання стороною відповідної заяви (усної чи письмової) до закінчення судових дебатів у справі, а також подання відповідних доказів про понесені витрати у строки, визначені процесуальним законом. Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, тобто крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів на підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду. Водночас потрібно розрізняти наслідки своєчасного неподання заяви про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, та доказів на підтвердження їх розміру, та загальні правила розподілу судових витрат за результатами розгляду справи.

З наведених обставин вбачається, що представник позивача при зверненні до суду з позовом в порядку ст. 134 ЦПК України вказав у позовній заяві попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, та повідомив суд, що докази понесення судових витрат у відповідності до ч.8 ст. 141 ЦПК України будуть надані протягом 5 днів після ухвалення судового рішення.

Розгляд справи було закінчено ухваленням заочного рішення Вишгородським районним судом Київської області 15.09.2025 про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «Споживчий центр». Отже, в порядку виконання вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України докази розміру витрат, які позивач сплатив або мають сплатити у зв`язку з розглядом справи, підлягали поданню до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

Заяву про ухвалення додаткового рішення представник позивача подав 22.09.2025 (понеділок) через систему «Електронний суд», тобто в строки передбачені ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Залишаючи заяву позивача про ухвалення додаткового рішення без розгляду з підстав не зазначення позивачем у позові, що подання доказів на підтвердження витрат на правову допомогу відбудеться протягом 5 днів після ухвалення рішення, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивачем були дотримані в повному обсязі вимоги ст. 134 ЦПК України та ч.8 ст. 141 ЦПК України, оскільки при поданні позову позивачем було зроблено заяву про попередній (орієнтовний) розмір судових витрат, зокрема витрат на професійну правничу допомогу, які позивач поніс та планує понести у зв`язку з розглядом справи, та зазначено, що докази понесення таких витрат будуть надані в порядку передбаченому ч.8 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з чим дійшов передчасного висновку про залишення заяви про ухвалення додаткового рішення без розгляду.

З наведених вище підстав, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не дослідив належним чином матеріали справи та заяву про ухвалення додаткового рішення, порушив норми процесуального права , у зв`язку з чим зробив помилковий висновок про залишення заяви про ухвалення додаткового рішення без розгляду, що привело до порушення права позивача.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно із вимогами ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а висновок суду про залишення заяви про ухвалення додаткового рішення без розгляду є помилковими та не відповідає нормам діючого законодавства. При цьому суд першої інстанції не здійснював розгляд заяви про судові витрати, що унеможливлює її розгляд судом апеляційної інстанції. Тому відповідно до ст. 379 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» - задовольнити.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 23 вересня 2025 року - скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: О.В. Желепа

Н.В. Поліщук