Справа № 525/856/25
Провадження №2/525/468/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.12.2025 селище Велика Багачка

Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Прасол Я.В.,

секретаря судових засідань Корж Т.Ю.,

з участю представника відповідача адвоката Сидоренка Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

у с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Обгрунтовуючи заявлені вимоги, позивач посилається на те, що 30.03.2024 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 було укладено Договір №494659-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». За умовами договору ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надає Позичальникові грошові кошти у розмірі 7000 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах визначених Договором та Правилами про надання грошових коштів у кредит. Сторони визначили, що плата за користування Кредитом є фіксованою за кожен день користування Кредитом. ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 7000 грн. шляхом зарахування на банківську картку Позичальника. Боржник свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, чим порушила свої зобов`язання встановлені договором.

Оскільки ОСОБА_1 належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором, станом на 22.06.2025 у неї утворилась заборгованість в розмірі 22580,58 грн., з яких: сума прострочених платежів по тілу кредиту 7000 грн.; сума прострочених платежів по процентах 14530,58 грн.; сума прострочених платежів за комісією 1050 грн.

Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Договором №494659-КС-001 про надання кредиту від 30.03.2023 у розмірі 22580,58 грн. та судові витрати по справі у розмірі 2422,40 грн.

05.08.2025 судом відкрито спрощене позовне провадження у справі, справу призначено до судового розгляду на 10.09.2025, роз`яснено учасникам судового розгляду порядок та строки подання заяв по суті справи (а.с. 66).

15.10.2025 та 12.11.2025 судом витребувано додаткові докази у справі (а.с. 91, 106). Розгляд справи неодноразово відкладався, з поважних причин.

Представник відповідача адвокат Сидоренко Ю.В., діючи від імені відповідача ОСОБА_1 просив відмовити у задоволенні позовних вимог за їх недоведеністю. В обгрунтування своєї позиції по справі посилався на те, що договір позики є укладеним з моменту передачі позичальнику грошових коштів, позивачем не доведено, що останній виконав свої зобов`язання за договором, матеріали справи не містять доказів про перерахування грошових коштів позивачем на рахунок відповідача. Інформація про рух грошових коштів по рахунку відповідача не містить відомостей про платника, тому не є доказом виконання позивачем своїх зобов`язань.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив проводити розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 2-10).

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання жодного разу не з`явилася, про місце, дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Судом установлено, що 30.03.2024 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 було укладено Договір №494659-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями. Договір підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до розділу 2 Договору, Кредитодавець надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 7000 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором та Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА». Кредит надається строком на 16 тижнів, дата повернення кредиту 20.07.2024. Сторони визначили, що процентна ставка є фіксованою, стандартна процентна ставка за кредитом 2% в день. Денна процентна ставка 0,98%. Комісія за надання кредиту 1050 грн. (а.с. 19-23). Указана інформація підтверджується також Паспортом споживчого кредиту (а.с. 17-18).

Факт укладення договору та його підписання сторонами з використанням електронного підпису з використання одноразового ідентифікатора підтверджується візуальною формою послідовності дій Клієнта ( а.с. 34-35).

ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання перед відповідачем виконало та надало останній кредит в розмірі 7000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на її платіжну картку, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «ПрофітГід» та інформацією наданою АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 37, 100-102, 122).

Згідно розрахунку заборгованості та довідки про стан заборгованості за Договором №494659-КС-001 від 30.03.2024 станом на 01.07.2025 у відповідача утворилась заборгованість в розмірі 20580,58 грн., з яких: сума прострочених платежів по тілу кредиту 7000 грн.; сума прострочених платежів по процентах 14530,58 грн.; сума прострочених платежів за комісією 1050 грн. (а.с. 13-15, 16).

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини 1статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини 3 статті 11Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частиною 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

З наявних в матеріалах справи прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) укласти договір №494659-КС-001 про надання кредиту від 30.03.2024 та Договору №494659-КС-001 від 30.03.2024 установлено, що вони підписані позивачем та ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-5838, з зазначенням її особистих даних: адреси проживання, серії та номера паспорту, РНОКПП, номеру електронного платіжного засобу, номеру телефону, електронної адреси.

Тобто Договір №494659-КС-001 від 30.03.2024 відповідає вимогам щодо форми договору та є укладеним.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

За змістом ст. 1056-1ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 1 статті 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. ч. 6 та 7 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Частинами 1 та 2 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Матеріалами справи підтверджується укладення між сторонами договору №494659-КС-001 від 30.03.2024 та погодження його умов.

ОСОБА_1 заповнила анкету клієнта, в якій зазначила особисті дані та інформацію стосовно бажаного кредиту, погодилася та підписала прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) укласти договір №494659-КС-001 від 30.03.2024, в якій також зазначені істотні умови договору, а також підписала договір. Указані дії свідчать про ознайомлення відповідачки з умовами договору та їх погодження.

При цьому, відповідачкою не надано жодних доказів на спростування зазначеного.

Відповідно до довідки, виданої ТОВ «ПрофітГід», 30.03.2024 на номер карти НОМЕР_1 перераховано 7000 грн. кошти згідно кредитного договору №494659-КС-001 від 30.03.2024.

Згідно відповіді АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 .

З виписки за договором № б/н за період 30.03.2024-20.07.2024 установлено, що 30.03.2024 на карту № НОМЕР_2 зараховано платіж 7000 грн.

Оцінюючи докази в їх сукупності суд приходить до висновку про доведеність факту перерахування на рахунок відповідача ОСОБА_1 коштів у розмірі 7000 грн. на виконання умов договору.

Відповідачкою не надано жодних доказів на спростування зазначено, а також того, що отримані нею 30.03.2024 мають інше походження.

Також матеріали справи не містять жодних доказів того, що відповідачка на виконання умов договору здійснювала часткове чи повне погашення заборгованості.

Оскільки відповідач не виконала свої зобов`язання за укладеним договором, суд приходить до переконання, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором. Суд приймає розрахунок заборгованості наданий позивачем, оскільки він узгоджується з умовами укладеного договору та матеріалами справи, відсотки за кредитним договором нараховувалися у період користування грошовими коштами та за відсотковими ставками узгодженими сторонами під час укладення кредитного договору. Стороною відповідача розрахунки позивача за кредитним договором не оспорювалися.

Таким чином, суд приходить до переконання, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 22580 грн. 58 коп.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України,

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за Договором №494659-КС-001 про надання кредиту від 30.03.2024 у розмірі 22580 (двадцять дві тисячі п`ятсот вісімдесят) гривень 58 копійок та судовий збір у розмірі 2422 ( дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України судом зазначається повне найменування сторін:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», , адреса: бульвар Лесі Українки, 26, офіс 411, м. Київ, 01133;

представник позивача: Лебідь Каріна Віталіївна, РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: бульвар Лесі Українки, 26, офіс 411, м. Київ, 01133;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

представник відповідача: адвокат Сидоренко Юрій Володимирович, РНОКПП НОМЕР_5 , свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ПТ №2761 від 23.04.2019 видане Радою адвокатів Полтавської області, адреса: АДРЕСА_2 .

Повне рішення суду складено 19.12.2025

Суддя Я.В. Прасол