Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.12.2025 Справа №607/16995/24 Провадження №2/607/1118/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Бойко О.В.

представника позивача ОСОБА_1

представників відповідача Матящука В.К, Вітенко О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі справу за позовом ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, військової частини « НОМЕР_1 », військової частини « НОМЕР_2 », військової частини « НОМЕР_3 », ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, військової частини « НОМЕР_1 », військової частини « НОМЕР_2 », військової частини « НОМЕР_3 », ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у якому із урахуванням поданої заяви від 05.12.2025 про часткову відмову від позовних вимог, просить стягнути солідарно із відповідачів на користь позивача майнову шкоду у розмірі 271072 грн. 50 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 22.12.2023 року о 10:10 год в м. Тернополі на перехресті вулиць Шептицького-Будного, ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом марки «Краз 255В», не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення із транспортним засобом марки «Ford Explorer», під керуванням водія ОСОБА_2 , після чого, останній транспортний засіб розвернуло та відкинуло в транспортний засіб марки «БАЗ А079». Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. На момент даної ДТП, водій ОСОБА_3 перебував на військовій службі за мобілізацією у в/ч НОМЕР_1 . На звернення позивача, судовий експерт ОСОБА_4 надав висновок експерта про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки «Ford Explorer», д.н.з. НОМЕР_4 , згідно з яким, вартість матеріального збитку, завданого позивачу становить 431 072,50 грн. Оскільки на момент даної ДТП цивільно-правова відповідальність володільця автомобіля відповідача була застрахована в МТСБУ, тому позивачу зазначеним страховиком було виплачене страхове відшкодування в розмірі 160 000 грн. Відтак, сума матеріальної шкоди, яку він просить стягнути із відповідачів визначено ним у розмірі 271072,50 грн., як різниця між визначеною експертом сумою матеріального збитку та страхового відшкодування. (431072,5-160000). Також сторона позивача звертає увагу суду на те, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні даної ДТП, який перебував на військовій службі, підтверджено висновками, викладеними у постанові Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.01.2024 у справі №607/25377/23.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.08.2024 відкрито провадження у справі, ухвалено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження із проведенням у ній підоготовчого судового засідання.

10.09.2024 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача ОСОБА_3 , в якому останній просить відмовити в задоволенні позову в частині стягнення із нього майнової шкоди в розмірі 271 072,00 грн., оскільки відповідно до довідки від 31.08.2024 та витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 27.05.2022, він перебуває на військовій службі, а отже, вказує, що відповідно до норм права, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується останнім, а не безпосередньо винним водієм. Вказує, що згідно посвідчення про відрядження від 21.12.2023 його, головного сержанта ОСОБА_3 на підставі бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 від 22.12.23 та наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 22.12.2023 було відряджено до військової частини НОМЕР_5 та видано шляховий лист від 18.12.2023 у якому зазначено, що він є водієм транспортного засобу марки «Краз 255В» д.н.з. НОМЕР_6 на період виконання відрядження. Таким чином вважає, що шкода завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

11.09.2024 через підсистему «Електронний суд» представником відповідача Міністерства оборони України подано відзив на позовну заяву, в якому останній вважає позов необґрунтованим, таким, що не підлягає задоволенню. Вказує, що позивачем, на його думку, не долучено доказів, яке відношення до даної події має Міністерство оборони України та військова частина НОМЕР_1 . Зазначає, що військова частина НОМЕР_1 не є юридичною особою, а відтак не може бути співвідповідачем у даній справі. Крім того, представник відповідача не погоджується із визначеним розміром вартості ремонту автомобіля та розміром завданої шкоди. У зв`язку з наведеним, просить у задоволені позову відмовити в повному обсязі.

16.09.2024 позивачем подано суду відповідь на відзив, в якому останній, вважає доводи викладені у відзиві щодо неналежного відповідача необґрунтованими, оскільки військові частини володіють на праві оперативного управління закріпленим Міністерством оборони України за ними військовим майном, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, відтак, вважає, що МО України несе відповідальність згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08.01.2025 на підставі клопотання представника позивача залучено до участі у даній справі у якості співвідповідача військову частину « НОМЕР_2 ».

22.01.2025 представником військової частини « НОМЕР_2 » через підсистему «Електронний суд» подано відзив на позов, в якому командування військової частини НОМЕР_2 вимоги позивача вважає необґрунтованими, оскільки як вбачається з висновку експерта на який покликається сторона позивача та яким визначено розмір матеріальної шкоди, таке дослідження проводилось згідно вихідних даних, без огляду транспортного засобу. Вважає, що стороною позивача не надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили чому саме МТСБУ було здійснено відшкодування саме суми 160 000 грн., оскільки страхувальником також здійснювалась оцінка вартості відновлювального ремонту транспортного засобу Ford Explorer, д.н.з. НОМЕР_7 , 2016 р.в., та прийнято рішення відшкодувати саме цю суму. Вважає, що у матеріалах справи відсутні докази того, що позивач витрачав матеріальні ресурси для організації свого життя та відновлення попереднього стану, зокрема позивачем не доведено що він витрачав кошти для відновлення становища, що існувало до завдання йому шкоди. Також зазначає, що наказом командира військової частини НОМЕР_3 від 10.03.2022 року №75 старшого сержанта ОСОБА_3 призначено на посаду командира відділення охорони взводу охорони військової частини НОМЕР_8 . Тобто, на момент вказаного вище ДТП ОСОБА_3 проходив військову службу в військовій частині НОМЕР_1 , що не є суб`єктом господарської діяльності та знаходиться на грошовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_3 . Військова частина НОМЕР_3 є суб?єктом господарювання ().

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.02.2025 за клопотанням сторони позивача залучено у якості співвідповідача військову частину « НОМЕР_3 » до участі у цивільній справі.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.04.2025, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.12.2025, заяву представника відповідача про відмову від частини позовних вимог задоволено. Прийнято відмову ОСОБА_5 від частини позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 3000 грн до відповідачів у даній цивільній справі. Закрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, військової частини № НОМЕР_9 , військової частини НОМЕР_2 , військової частини НОМЕР_3 , ОСОБА_3 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у частині вимог позивача щодо стягнення моральної шкоди, у зв`язку із відмовою позивача від таких вимог, тобто на підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК Укаїни.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 адвокат Черніцький І.Р. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив задовольнити з підстав наведених у позові.

В судовому засіданні представник відповідача Міністерства оборони України, Матящук В.К. просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з підстав наведених у відзиві на позов.

Представник відповідачів військової частини НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ОСОБА_6 в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечила та просила відмовити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, попередньо подав заяву про розгляд справи без його участі.

Заслухавши учасників справи, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд встановив наступні обставини справи.

Постановою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.01.2024, постановленою у справі №607/25377/23, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 грн в дохід держави.

Як вбачається із вказаної постанови, водій ОСОБА_3 22.12.2023 року о 10:10 годині в м. Тернополі на перехресті вулиць Шептицького-Будного, керуючи транспортним засобом марки «Краз 255В» д.н.з. НОМЕР_10 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення із транспортним засобом марки «Ford Explorer» д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_2 , після чого даний транспортний засіб розвернуло та підкинуло в транспортний засіб марки «БАЗ А079» д.н.з. під керуванням водія ОСОБА_7 . Під час ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Згідно частин 5, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, не підлягають доказуванню обставини дорожньо-транспортної пригоди яка мала місце 22.12.2023 року о 10:10 годині в м. Тернополі на перехресті вулиць Шептицького-Будного, за участю позивача, як водія транспортного засобу марки «Ford Explorer» д.н.з. НОМЕР_4 та ОСОБА_3 , як водія транспортного засобу Краз 255В д.н.з. НОМЕР_10 , яким допущено порушення вимог ПДР України, а також винуватість останнього у її вчиненні, причинно-наслідковий зв`язок із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням майнової шкоди автомобілю, яким керував ОСОБА_2 .

Як слідує з свідоцтва про реєстрації транспортного засобу серії НОМЕР_11 , автомобіль марки «Ford Explorer», д.н.з. НОМЕР_4 , належить на праві власності ОСОБА_2

16.01.2024 у зв`язку із даною ДТП, ОСОБА_2 звернувся до МТСБУ із заявою, у якій згідно із ст. 35 та п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просив здійснити відшкодування шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди (ДТП), що сталася 22.12.2023 о 09:30 в м. Тернопіль, вул Шептицького- Будного, за участю транспортних засобів під керуванням водія ОСОБА_3 та водія ОСОБА_2 .

Згідно із розрахунку вартості колісного транспортного засобу марки «Ford Explorer», р.н. НОМЕР_4 в пошкодженому стані, страховиком визначено розмір регламентної виплати позивачу, який склав 160 000 грн. При цьому, розмір матеріального збитку визначено у 733496,04 грн., вартість відновлювального ремонту 930375,891 грн.

Як вбачається із копії Звіту про оцінку автомобіля марки «Ford Explorer», р.н. НОМЕР_4 , складеного суб`єктом оціночної діяльності ПП ОСОБА_8 , дата оцінки 22.12.2023, у ньому вказано, що ринкова вартість автомобіля Ford Explorer, н.з. НОМЕР_4 , складає 733 496,04 грн.; вартість відновлювального ремонту зазначеного автомобіля, з включенням в розрахунку ПДВ складає 1 663 692,72 грн.; вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників вказаного автомобіля складає 930 375,91 грн. До вказаного звіту додано ремонтну калькуляцію №120124, а також фото таблиці та кваліфікаційні документи, а також акт огляду транспортного засобу №120124 (дефектна відомість).

В судовому засіданні спеціаліст ОСОБА_8 підтримала вказаний звіт, зазначивши, що нею було у повній мірі оглянуто пошкоджений транспортний засіб марки «Ford Explorer», н.з. НОМЕР_4 , за результатами огляду якого було складено акт огляду №120124 де зафіксованого його пошкодження під час огляду, а також зроблено світлові ілюстровані таблиці, які було долучено до звіту.

Згідно інформації, викладеній у листі МТСБУ від 22.02.2024, Моторне (транспортне) страхове бюро України розглянуло справу щодо відшкодування шкоди, заподіяної ОСОБА_2 внаслідок ДТП, яка мала місце 22.12.2023 о 10:30 за участю транспортного засобу марки «Ford», н.з. НОМЕР_4 та прийняло рішення про виплату ОСОБА_2 страхового відшкодування шкоди в розмірі 160 000,00 грн.

В подальшому, МТСБУ перерахувало кошти позивачу, що визнається ним у судовому засіданні.

Крім цього, 30.06.2024 між позивачем та судовим експертом Мазур М.С. укладено договір №84/24 на виконання судової експертизи, на підставі заяви гр. ОСОБА_2 від 30.06.2024.

Відповідно до висновку експерта №84/24 від 22.07.2024 складеного за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи згідно заяви-звернення від ОСОБА_2 експертом ОСОБА_4 , вартість матеріального збитку, завданого власникові КТЗ «Ford Explorer Sport 3.5 Ti-VCT Allrad 292HP (TUB) р.н. НОМЕР_4 », внаслідок отриманих пошкоджень у ДТП, яка мала місце 22.12.2023, згідно наданих вихідних даних, ймовірно становить 431 072,50 грн.

Зазначений висновок підтримав у судовому засіданні експерт ОСОБА_4 зазначивши, що ним проводилось експертне дослідження на підставі акту огляду транспортного засобу №120-124 (дефектна відомість) від 12.01.2024 складеного оцінювачем ОСОБА_8 , а також надано електронно-цифрові зображення/світлини/ілюстровані таблиці у кількості 97 зображень, про що зазначено у висновку, вказавши, що це давало йому можливість згідно встановленої методики провести дану експертизу, без огляду транспортного засобу, визначивши суму збитку.

Як слідує з квитанції до прибуткового касового ордера №84/24 ОСОБА_2 , сплатив судовому експерту 7500 грн. вартості проведеної експертизи.

Як вбачається з довідки від 23.02.2024, головний сержант ОСОБА_3 перебуває на військовій службі за мобілізацією в військовій частині НОМЕР_1 з 27.05.2022 по теперішній час.

Відповідно до довідки (форма 5) від 31.08.2024 №2402/486/130/1/533пс та витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 27.05.2022 №194, ОСОБА_3 перебуває на військовій службі у….. військовій частині НОМЕР_1 , яка безпосередньо підпорядковується… військовій частині НОМЕР_3 , яка у свою чергу знаходиться у безпосередньому підпорядкуванні …військової частини НОМЕР_2 .

Згідно паспорту (формуляру) машини серії НОМЕР_12 , машина марки «КРАЗ-255В» належить військовій частині НОМЕР_2 .

Відповідно до інформації, викладеній у листі за №1194/1/2871ПС, станом на 22.12.2023 надано витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_13 від 10.03.2024 №75 про призначення військовослужбовця на посаду головного сержанта - командира відділення військової частини НОМЕР_1 (військової частини НОМЕР_3 військової частини НОМЕР_2 ). На даний час військовослужбовець проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 (військова частина НОМЕР_3 військова частина НОМЕР_14 ).

Згідно витягу з наказу №292 від 31.12.2022, відповідальною особою за догляд автомобіля марки «КРАЗ 255В» визначено військовослужбовця ОСОБА_3 .

Відповідно до витягу з атестату №350/173/125/2/32 військової частини НОМЕР_2 , автомобіль марки «КРАЗ-255В» перебуває у майні військової частини НОМЕР_2 .

Відповідно до подорожнього листа від 18.12.2023 р. №14026, водієм транспортного засобу марки «КРАЗ 255В» д.н.з. НОМЕР_15 на період виконання відрядження визначено головного сержанта ОСОБА_3 , який керував ним у момент даної ДТП, тобто 22.12.2023.

Згідно посвідчення про відрядження від 21.12.2023 №350/486/130/1/267ПС, головного сержанта ОСОБА_3 на підставі бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 від 22.12.23 №122 та наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 22.12.2023 №372 відряджено до військової частини НОМЕР_5 .

За вказаних обставин до правовідносин, що виникли між сторонами, підлягають застосуванню наступні норми матеріального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У відповідність ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.2 Постанови № 6 від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", розглядаючи спори про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Правовий зв`язок між юридичною або фізичною особою та працівником виникає з трудових відносин незалежно від їх характеру постійні, тимчасові, сезонні відносини або відносини, що склалися між зазначеними особами при виконанні працівником іншої роботи за трудовим договором (контрактом) (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»).

У постанові Великої Палати ВС від 05 грудня 2018 року у справі №426/16825/16 зазначено, що аналіз норм статей 1187 та 1172 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц, відповідно до якої зроблено висновок про те, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Тлумачення частини 1 статті 1172 ЦК України свідчить, що відповідальність юридичної або фізичної особи за шкоду, завдану їхнім працівником, наступає лише у випадках, коли заподіювач шкоди не лише перебуває з такою юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, а й заподіяв відповідну шкоду саме у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків. Виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків є виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника.

Статтями 1187, 1188 ЦК обов`язок з відшкодування шкоди покладається не на безпосереднього заподіювача, а на іншу вказану в законі особу власника джерела підвищеної небезпеки. Ці норми встановлюють покладення відповідальності за завдання шкоди незалежно від вини заподіювача.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку,є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт в силу наявності права власності, користування (оренди), повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права. Не вважається володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з таким володільцем (водій, машиніст, оператор тощо).

Тобто володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку,є не лише його власник, але й інша фізична чи юридична особа, яка на відповідній правовій підставі володіє цим об`єктом.

Відповідно до ч.1 ст. 1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Як уже зазначав суд,відповідно до довідки №1127/486/100/21ПС від 17.01.2025, ОСОБА_3 проходить військову службу у в/ч НОМЕР_1 , яка не є юридичною особою та підпорядковується військовий частинам НОМЕР_3 та НОМЕР_2 , в період з 10.03.2022 і по теперішній час, та перебуває на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_3 .

Згідно паспорту (формуляру) машини серії НОМЕР_12 , машина КРАЗ-255В належить військовій частині НОМЕР_2 .

Згідно ст. 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління (з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою цієї статті). З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна.

Відповідно ч. 2 ст. 14 Закону України «Про Збройні Сили України» майно, закріплене за військовими частинами Збройних Сил України, є державною власністю і належить їм на праві оперативного управління.

Відповідно до статті 5 Закону України « Про господарську діяльність у Збройних Силах України» за шкоду і збитки, заподіяні правам та інтересам фізичних і юридичних осіб та державі, військова частина як суб`єкт господарської діяльності несе відповідальність, передбачену законом та договором.

Враховуючи те, що військові частини володіють на праві оперативного управління закріпленим за ними Міністерством оборони України військовим майном, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, вони несуть відповідальність згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України.

Суд, враховуючи вище наведене, заслухавши пояснення сторін, оцінивши та дослідивши докази, а також у їх сукупності, доходить до переконання, що завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкода, із вини військовослужбовця ОСОБА_3 , що на відповідній правовій підставі керував увіреним йому автомобілем, виконуючи свої обов`язки, повинна відшкодовуватись саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Оскільки, ОСОБА_3 перебуває на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_3 , відтак, суд вважає, що шкода підлягає відшкодуванню саме цією військовою частиною. Також, визначаючи розмір заподіяної шкоди, яку слід стягнути у користь позивача, суд враховує висновок експерта №84/24 від 22.07.2024 згідно із яким вартість матеріального збитку, завданого власникові КТЗ «Ford Explorer Sport 3.5 Ti-VCT Allrad 292HP (TUB) р.н. НОМЕР_4 », внаслідок отриманих пошкоджень у ДТП, яка мала місце 22.12.2023, становить 431 072,50 грн. Оскільки МТСБУ здійснило позивачу страхове відшкодування у розмірі 160 000 грн., відтак, розмір шкоди, що підлягає стягненню буде складати 271 072,50 грн. (431072,50 160 000). При цьому, задовольняючи позов частково, суд відкидає твердження представників відповідача про те, що розмір заподіяної шкоди визначений експертом не слід брати до уваги, оскільки визначений ним без огляду пошкодженого транспортного засобу, оскільки у судовому засіданні експерт ОСОБА_4 повністю підтвердив визначену ним суму матеріального збитку та пояснив, що згідно встановлених методик проведення експертизи визначення матеріального збитку можливе без огляду транспортного засобу, з урахуванням наданих йому матеріалів, які дозволяють достеменно визначити суму матеріальної шкоди, що ним було виконано. При цьому, суд вважає, що надані експерту електронно-цифрові зображення пошкодженого транспортного засобу, а також акт огляду транспортного засобу №120124 (дефектна відомості), які було здійснено оцінювачем ОСОБА_8 відповідають дійсності та не спростовані стороною відповідача, а також розмір шкоди, визначений зазначеним експертом. Щодо розміру матеріального збитку, визначену оцінювачем ОСОБА_8 у складеному нею звіті про оцінку автомобіля марки Ford Explorer р.н.з. НОМЕР_4 , суд не бере його до уваги, оскільки вважає, що такий розрахунок шкоди не узгоджується із даними зазначеними у висновку експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи №84/24 від 22.07.2024, який при його складенні попереджався про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку експерта. Також, суд вважає, що позов ОСОБА_9 до військової частини « НОМЕР_1 », Міністерства оборони України, військової частини « НОМЕР_2 », ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, не підлягає до задоволення із наведених вище підстав, а тому у цій частині позову слід відмовити.

Крім того, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, із відповідача військової частини НОМЕР_3 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню 2 740,72 грн. судового збору, а також витрати на проведення експертизи у розмірі 7500 грн.

Крім того, відповідно до ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати пов`язані з залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Судом встановлено, що позивачем сплачено 7500, 00 грн. за вартості проведеної транспортно-товарознавчої експертизи до звернення до суду з даним позовом.

Оскільки, саме висновок експерта №84/24 від 22.07.2024 за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи згідно заяви-звернення від ОСОБА_2 врахований судом при визначені розміру відшкодування матеріальної шкоди, то така вартість складання такого висновку підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 7678, 83, 206, 258268, 273, 352355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, військової частини « НОМЕР_1 », військової частини « НОМЕР_2 », військової частини « НОМЕР_3 », ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.

Стягнути із військової частини « НОМЕР_3 » у користь ОСОБА_2 271 072 (двісті сімдесят одну тисячу сімдесят дві) грн.. 50 коп. матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також 7500 (сім тисяч п`ятсот) грн. вартості проведеної транспортно-товарознавчої експертизи, 2 740 (дві тисячі сімсот сорок) грн. 72 коп. сплаченого судового збору.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до військової частини « НОМЕР_1 », Міністерства оборони України, військової частини « НОМЕР_2 », ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повний зміст рішення складено 15.12.2025.

Реквізити сторін:

Позивач ОСОБА_2 , проживає: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_16 .

Відповідачі:

Міністерство оборони України, місце знаходження, проспект Повітрофлоцький, 6, м.Київ, ЄДРПОУ 03168.

Військова частина НОМЕР_1 , ЄДРПОУ відсутній;

Військова частина НОМЕР_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_17 ;

Військова частина НОМЕР_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_18

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_19 .

Головуючий суддяВ. В. Ромазан