П О С Т А Н О В А

Іменем України

09 грудня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді Джуги С.Д.,

суддів Мацунича М.А. Собослоя Г.Г.

з участю секретаря судових засідань: Мочан М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 лютого 2025 року у складі судді Данка В.Й., у справі за заявою ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , яка є законним представником малолітніх дітей ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Ужгородського міськрайонного суду від 30 травня 2014 року у справі №308/20432/13-ц за позовом ОСОБА_7 , правонаступником якого є ОСОБА_8 , поданої в особі представника Шелельо І.І. до ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та інтересах малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , третя особа без самостійних вимог служба у справах дітей Ужгородської РДА, про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку,

встановив :

ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 звернулися до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Ужгородського міськрайонного суду від 30 травня 2014 року у справі №308/20432/13-ц за позовом ОСОБА_7 , правонаступником якого є ОСОБА_8 , поданої в особі представника ОСОБА_10 до ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та інтересах малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , третя особа без самостійних вимог служба у справах дітей Ужгородської РДА, про усунення перешкод в користуванні власністю, шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку.

Заява мотивована тим, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.05.2014 року позов позивача до відповідачів було задоволено частково - зобов`язано відповідачів усунути перешкоди в користуванні позивачу власністю: будинковолодінням АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та інтересах малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з будинку АДРЕСА_1 без надання іншого житла.

Вказують, що заявники отримали нові докази від представника ОСОБА_4 21.03.2015 року, тому не могли знати про їх наявність раніше. Крім того, рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 13.03.2015 року встановлено факт прийняття заявниками спадщини за ОСОБА_11 , колишнім власником спірного домоволодіння. Судом встановлено набуття заявниками права власності на спадкове тайно. Подані в додатку до заяви докази містять нововиявлені обставини і є істотними для справи обставинами, що не були і не могли бути відомі заявникам. Датою встановлення ново виявлених обставин є 21.03.2015 року.

Зазначають, що підставою для скасування оскаржуваного рішення та відмови в задоволенні позову є те, що право власності на спірне домоволодіння належало спадкодавцю ОСОБА_11 , який є батьком заявників. Після смерті ОСОБА_11 право власності на спадкове майно перейшло до заявників та їх матері ОСОБА_4 , яка незаконно набула право власності на все спірне домоволодіння та незаконно його відчужила.

02.06.1979 року на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_12 придбав незакінчений будівництвом будинок, літню кухню та надвірні будови, розміщені в с. Ратівці Ужгородського району і розташовані на земельній ділянці 0,07 га.

Вказують, що договором дарування, посвідченим державним нотаріусом Ужгородської районної нотаріальної контори 06.09.1984 року за № 3132 підтверджується, що 06.09.1984 ОСОБА_12 14 частину цього будинку подарував своєму сину - ОСОБА_11 .

На підставі рішення № 36 виконавчого комітету Ратівецької сільської ради народних депутатів від 07.08.1986 року та рішення виконавчого комітету Ужгородської районної ради народних депутатів № 208 від 10.09.1986 року будівельний паспорт з громадянина ОСОБА_13 було перереєстровано на ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та продовжено термін будівництва.

На підставі паспорта на забудову земельної ділянки в населеному пункті УРСР, виданому 01.09.1986 року виконкомом Ужгородської районної ради, виданого ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , дозволу № 5 на право виконання будівельних робіт районного архітектора Ужгородського району, рішень № 9 виконавчого комітету Ратівецької сільської ради від 11.02.1988 року про продовження ОСОБА_15 та ОСОБА_16 строку будівництва, ними було збудовано житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 .

Заявники зазначають, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_12 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 20.01.1992 року. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його дружина - ОСОБА_17 , що підтверджується свідоцтвом про смерть. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_11 , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Заповітів на розпорядження своїм майном ОСОБА_12 та ОСОБА_11 не посвідчували, що підтверджується довідками Ратівецької сільської ради №№ 258, 259 від 08.05.2007 року. На день смерті ОСОБА_11 в будинку по АДРЕСА_1 проживали і були зареєстровані заявники, що підтверджується довідкою Ратівецької сільської ради № 261 від 08.05.2007 року.

Вказують, що рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 13.03.2015 року встановлено, що заявники спадщину прийняли та набули на неї право власності. ОСОБА_4 , не володіючи правом відчужувати спірне домоволодіння, в порушення ст. ст. 316, 217, 319, 358, 361, 658 ЦК України, продала його, хоча і не отримала за нього кошти.

Вказують, що таким чином, оскільки спірне домоволодіння було відчужене поза волею заявників, то вони мають право домагатися відновлення свого права на нього. Прийнявши в установленому законом порядку спадщину заявники з часу її відкриття набули речові права на успадковане домоволодіння - право володіння та право користування ним і, відповідно, право на захист цих прав. Таким чином, оскільки, спірне домоволодіння відчужене поза волею співвласників, то вони має право домагатися відновлення свого права на нього.

Крім того, вказують позивач не набув право власності на спірне домоволодіння на підставі Договору купівлі-продажу від 15.01.2010 року. Зазначають, що посвідчуючи договір нотаріус та покупець перевіряли правовстановлюючий документ продавця ОСОБА_4 на спірне домоволодіння. Таким документом було рішення Ужгородського міськрайонного суду від 01.10.2007 року у справі № 2п-4714/07, яке скасоване рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 13.03.2015 року з тих підстав, що спадкоємці спірного домоволодіння як спадкового майна набули на нього право власності по факту прийняття спадщини, яка їм належить з моменту її відкриття, як встановлено апеляційним судом. В скасованому рішенні Ужгородського міськрайонного суду від 01.10.2007 року було встановлено, що на момент смерті із спадкодавцем проживали і були зареєстровані ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_4 , ОСОБА_20 , які нібито відмовилися від спадщини у 2007 році, хоча жоден зі спадкоємців не подавав державному нотаріусу заяву про відмову від спадщини.

Також зазначають, що на момент укладення спірного договору купівлі-продажу домоволодіння його співвласником була спадкоємець ОСОБА_1 , у якої було станом на 2010 рік було двоє малолітніх дітей, що проживали разом з нею. А тому відчуження цієї житлової нерухомості було неможливим без дозволу органу опіки та піклування, який контролює дотримання прав та інтересів дітей.

Враховуючи вищенаведене, просили рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 травня 2014 року у справі № 308/20432/13-ц переглянути та скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 лютого 2025 року у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просять скасувати оскаржувану ухвалу суду, а рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 травня 2014 року у справі № 308/20432/13-ц за нововияваленими обставинами закрити, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не врахував обставини, які наведені в обґрунтування заяви, не дав їй належної правової оцінки, та дійшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , Опаленик Г.М., перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 423 ст. ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до роз`яснень, наданих судам у п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30.03.2012 р. «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», у порядку перегляду підлягають рішення суду першої інстанції (у тому числі заочне або додаткове рішення), ухвалене за будь-яким видом судового провадження, що набрало законної сили, а також рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції, якими рішення було змінено або ухвалено нове рішення.

Згідно із ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи та докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом (частина 4 статті 423 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 звернулися до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Ужгородського міськрайонного суду від 30 травня 2014 року у справі №308/20432/13-ц за позовом ОСОБА_7 , правонаступником якого є ОСОБА_8 , поданої в особі представника ОСОБА_10 до ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та інтересах малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , третя особа без самостійних вимог служба у справах дітей Ужгородської РДА, про усунення перешкод в користуванні власністю, шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 30 травня 2014 року у справі №308/20432/13-ц оскаржено у апеляційному порядку, провадження у справі ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 30.09.2015 року зупинено до набрання законної сили рішення у справі № 308/3291/15-ц за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_21 , ОСОБА_1 , ОСОБА_22 , яка діє у власних інтересах та інтересах малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до ОСОБА_7 та ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі продажу домоволодіння, визнання права власності на домоволодіння, яка знаходиться у провадженні Ужгородського міськрайонного суду та нерозглянута на даний час.

З врахуванням наведеного суд першої інстанції обгрунтовано відмовив у поданій заяві.

Доводи апеляційної скарги не спростовують вищенаведених висновків суду, а тому не заслуговують на увагу.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для її скасування чи зміни не має.

За таких обставин, апеляційну скаргу, відповідно до ст. 375 ЦПК України, слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 374, 375, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , залишити без задоволення.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 19 грудня 2025 року.

Головуючий:

Судді: