Справа № 446/2120/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2025 м.Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Котормус Т. І.

секретар судового засідання Карпа Г.М.,

справа №446/2120/25,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

представник позивача ОСОБА_2 ;

відповідач Добротвірська селищна рада;

представник відповідача Тарас Келеберда;

третя особа Радехівська державна нотаріальна контора,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кам`янка-Бузька за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Добротвірської селищної ради, третя особа: Радехівська державна нотаріальна контора про встановлення факту постійного проживання спадкодавця і спадкоємця на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

09.09.2025 ОСОБА_1 подала до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області позовну заяву, в якій просить встановити факт її постійного проживання із спадкодавцем ОСОБА_3 та визнати за нею право власності за заповітом на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_3 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що вона є спадкоємцем за заповітом своєї тітки ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , яку вона має намір прийняти. Зазначає, що до складу спадщини, яка відкрилась після смерті тітки, входить право спадкодавця на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на будинок, вона не може оформити спадкові права в нотаріальному порядку, а тому звернулась до суду.

Ухвалою суду від 10.09.2025 відкрито провадження в справі, визначено, що розгляд справи проводитиметься за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 17.11.2025 справу призначено до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивачка не з`явилась, однак через канцелярію суду її представник подав клопотання про розгляд справи без їх участі та просив позов задоволити.

Представник відповідача в судове засідання також не прибув, однак подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, заперечень щодо вимог позову не надавав.

Представник третьої особи в судове засідання також не прибула, подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, заперечень щодо вимог позову не надавала.

З урахуванням заяв сторін у справі про розгляд справи без їх участі, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Водночас у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що згідно з свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 06.05.2014, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 (а.с.25).

Разом з тим, 05.07.1995 ОСОБА_3 здійснила заповітне розпорядження, яким житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 та все майно, що належало їй заповіла ОСОБА_4 (а.с.17).

Так, як видно з свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 07.07.1981, ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась ОСОБА_4 (а.с.15),

А згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , 16.10.2004 зареєстрували шлюб ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_6 (а.с.16).

Довідкою Добротвірської селищної ради №294 від 06.09.2024 підтверджується, що заповіт вчинений ОСОБА_3 №19 від 05.07.1995 не змінювався і не скасовувався (а.с.18).

Відповідно до даних з по господарської книги №2, виданої Незнанівським старостинським округом, про те, що станом на 2011-2015 за адресою: АДРЕСА_1 бкла зареєстрована голова двору ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.26).

Разом з тим, відповідно до довідки КП ЛОР "Червоноградське МБТІ" від 08.08.2024 №4212, будинок АДРЕСА_1 на праві власності не зареєстрований (а.с.27).

Також, з наданих до матеріалів справи доказів, судом встановлено про факт постійного проживання позивачки з спадкодавцем до дня її смерті (а.с.28-32).

Будучи спадкоємцем за заповітом після смерті її тітки, позивачка звернулась до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав, проте постановою державного нотаріуса Радехівської ДНК від 24.10.2024 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючого документа на нерухоме майно, реєстрації права власності на будинок не проводилась (а.с.34-35).

Як вказано в позовній заяві позивача ОСОБА_1 , вона не може оформити спадкові права в нотаріальному порядку, оскільки в неї відсутні правовстановлюючі документи на спірний житловий будинок.

Вирішуючи спір суд виходить з наступного.

Суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини, які є спадковими та регулюються Книгою шостою Спадкове право Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування згідно зі ст. 1217 ЦК України здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини, як визначено ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Положеннями ст. 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Тобто спадкоємці за законом, за вказаних обставин, одержують право на спадкування почергово.

Так, як зазначено у ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до положень ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Позивач, скориставшись наданим ч. 1 ст. 1268 ЦК України правом, вирішила прийняти спадщину після смерті її тітки.

З урахуванням встановлених обставин справи та ведених вище норм та положень закону суд встановив, що позивачка ОСОБА_1 є племінницею померлої ОСОБА_3 .

За життя ОСОБА_3 склала заповіт, яким заповіла все належне їй майно позивачці по справі - ОСОБА_1 .

Разом з тим, позивачка позбавлена в позасудовому порядку права на оформлення спадкових прав на належне за життя її тітці майно, так як відсутні оригінали правовстановлюючих документів на нього.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачка, як єдина спадкоємниця до майна її тітки, підставно просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом, так як інший правовий механізм оформлення таких прав у неї відсутній.

При цьому, сам факт відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог про оформлення права власності, за умов доведення таких обставин, як належність спадкодавцю цього майно.

Водночас, оскільки за правилами ст. 392 ЦК України власник може пред`явити позов про визнання його права власності у випадку відсутності у нього документа, який засвідчує його право власності, то суд вважає також підставною вимогу позивачів про визнання за ними права власності на належну їм частину житлового квартири як членів робітничого двору.

У постанові Верховного суду від 27.05.2025 по справ №127/5819/20 зазначено, що при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК Ураїни.

Разом з тим, як вказано у п. 3.3. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку.

Одночасно, згідно постанови Верховного суду від 06.11.2019 у справі №559/375/16-ц, що при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Отже, суд дійшов переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємця при оформленні своїх спадкових прав, а тому позов в частині визнання права власності на спадкове майно підлягає до задоволення.

Вирішуючи позовну вимогу в частині встановлення факту постійного проживання позивачки разом із спадкодавцем, то суд зазначає наступне.

Так, судом задоволено позовну вимогу ОСОБА_1 та визнано за нею право власності на спадкове майно її тітки ОСОБА_3 , а саме на житловий будинок, що свідчить про ефективний захист майнових прав позивача, за захистом яких вона звернулася до суду, а встановлення факту постійного проживання, не призведе до будь-якого захисту права позивача, оскільки є передумовою набуття права власності на спадкове майно, що вже вирішено судом.

А тому, суд вважає, що у задоволенні цієї частини позовних вимог необхідно відмовити.

Таким чином, позов підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст. 1216-1218, 1261, 1268 ЦК України, ст. 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Добротвірської селищної ради, третя особа: Радехівська державна нотаріальна контора про встановлення факту постійного проживання спадкодавця і спадкоємця на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності в цілому на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

У задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 до Добротвірської селищної ради, третя особа: Радехівська державна нотаріальна контора про встановлення факту постійного проживання спадкодавця і спадкоємця на час відкриття спадщини відмовити.

Повний текст рішення складено 22.12.2025.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Суддя Т.І. Котормус