Справа № 278/3242/25
Номер провадження 2/289/1031/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2025 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі :

головуючого судді Сіренко Н.С.,

за участі : секретаря судового засідання Василенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в залі суду цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача - Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (далі АТ «ПУМБ») звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами у розмірі 92851,34 грн. та судові витрати в розмірі 2422,40 грн. сплаченого судового збору, посилаючись в обґрунтування заявлених вимог на те, що між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 було укладено кредитні договори:

07.02.2019 кредитний договір №801 на суму 41339,00 грн.;

09.02.2022 кредитний договір №701 на суму 40000,00 грн.

АТ «ПУМБ» свої зобов`язання за договорами виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договорами.

Відповідач свої кредитні зобов`язання належним чином та довготривалий строк не виконує.

Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 03.03.2025 року складає:

-по кредитному договору від 07.02.2019 №801 - 41339,00 грн., з яких: 23338,22 грн. заборгованість за кредитом; 29299,27 грн. заборгованість процентами; 0 грн. заборгованість за комісією;

-по кредитному договору від 09.02.2022 №701 40213,85 грн, з яких: 23000,00 грн. заборгованість за кредитом; 9,51 грн. заборгованість процентами; 17204,34 грн. заборгованість за комісією.

Загальна сума заборгованості по вищевказаним кредитним договорам станом на 03.03.2025 склала 92851,34 грн.

Позивачем направлялися письмові вимоги (повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку останній зазначив у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була.

Оскільки відповідач ухиляється від взятих на себе зобов`язань з повернення отриманої суми кредиту та нарахованих відсотків, не реагує на вимоги та не погашає заборгованість, позивач звернувся до суду із вказаним позовом, розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження за відсутності представника Банку.

Ухвалою від 28.08.2025 відкрито спрощене провадження у справі та ухвалено розглядати справу з викликом сторін, визначено відповідачу строк для подання відзиву (а.с.84).

03.09.2025 відповідач в приміщенні суду ознайомився з матеріалами справи (а.с.88) та 18.09.2025 надійшов відзив на позовну заяву, а також заява про відкладення розгляду справи на іншу дату в зв'язку із необхідністю надати додаткові докази (а.с.113), яку було задоволено та розгляд справи було відкладено на 20.10.2025.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить відмовити в задоволенні позову, при цьому не заперечує факт укладення кредитних договорів в 2019 та 2022 роках, водночас він не погоджується із наданим позивачем розрахунком заборгованості, так як він являється військовослужбовцем, про що він повідомляв кредитодавця, однак Банк продовжував неправомірно нараховувати відсотки за користування кредитом, в зв'язку з чим позичальником було переплачено 99199,06 грн. по кредитному договору від 07.02.2019 №801, які відповідач просить стягнути з позивача. Окрім того, просить провести перерахунок здійснених ОСОБА_1 по кредитному договору від 07.02.2019 №801 платежів, зарахувавши сплачені ним відсотки у сумі 34406,21 грн. у рахунок обов'язкового платежу по сумі кредиту (тіло кредиту) за договором №701 від 09.02.2022. Також вважає неправомірним нарахування заборгованості за комісією, вважає, що раніше сплачена комісія у розмірі 899,24 грн. підлягає зарахуванню у рахунок інших обов`язкових платежів позивача за споживчим кредитом (а.с.90-96,97-113).

Заперечення на відзив від позивача у встановлений судом строк не надходили.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, в позовній заяві просить розгляд справи провести без участі представника позивача (а.с.17).

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив та просить відмовити в повному обсязі, посилаючись на викладені у відзиві обставини. В судовому засіданні 15.12.2025 подав до суду додаткові пояснення, в яких зазначає про незаконність нарахування комісії в розмірі 18103,68 грн. по кредитному договору №4701 від 09.02.2022; за договором №801 від 07.02.2016 кредитні зобов`язання щодо погашення основної суми кредиту в розмірі 60000,00 грн. ним виконані в повному обсязі, боргу немає, водночас позивач безпідставно нарахував та списав з банківської картки 51060,03 грн. в рахунок погашення відсотків за користування кредитом, незважаючи на статус відповідача як військовослужбовця ЗСУ, який має пільги, передбачені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитом у сумі 92851,34 грн., визнати протиправними дії позивача в частині нарахування та списанні з кредитної картки відсотків у сумі 51060,03 грн. та зобов`язати позивача провести перерахунок здійснених ОСОБА_1 з часу укладення договору про відкриття кредитної лінії №801 від 07.02.2019 платежів, частково зарахувавши 51060,03 грн. у рахунок погашення обов`язкового платежу по кредиту у сумі 23000,00 грн. за договором №701 від 09.02.2022 (а.с.133-150).

Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно положень ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, при цьому відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що між сторонами виникли договірні правовідносини в сфері кредитування.

Так, 07.02.2019 відповідач став клієнтом АТ «ПУМБ», підписавши власноручно заяву №801 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с.25) та паспорта споживчого кредиту (а.с.26).

У заяві про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб зазначено, що відповідач просить відкрити на його ім`я поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривнях та надати кредитну картку миттєвого випуску НОМЕР_2 , на якій встановити кредитний ліміт у розмірі 5000,00 грн. (а.с.25).

АТ «ПУМБ» було відкрито відповідачу картковий рахунок № НОМЕР_1 та видано кредитну картку з встановленим кредитним лімітом у сумі 5000 грн., з реальною річною відсотковою ставкою у розмірі 47,88%. В подальшому, протягом 2019-2022 років кредитний ліміт збільшувався, востаннє 03.03.2022 до 41339,00 грн., що підтверджується довідкою про збільшення кредитного ліміту по договору №801 від 07.02.2019 (а.с.38).

З долучених до матеріалів справи виписок по особовому рахунку, вбачається, що відповідач вчиняв операції, кредитними коштами користувався, здійснював періодичне поповнення картки, тим самим повертав використану суму кредиту (а.с.49-53).

Із розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем нарахована заборгованість за Договором №801 від 07.02.2019 в розмірі 52637,49 грн., з яких заборгованість за сумою кредиту 23338,22 грн., заборгованість за відсотками - 29299,27 грн. (а.с.42-47).

09.02.2022 між відповідачем та АТ «ПУМБ» було укладено кредитний договір шляхом власноручного підписання відповідачем заяви №701 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с.19-21), а також підписано Паспорт споживчого кредиту, в якому міститься інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (а.с.22).

Згідно умов договору відповідачу надається споживчий кредит у сумі 40000,00 грн. строком 24 місяці. Розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2,22%. Реальна річна процентна ставка становить 55,7218 %. Загальні витрати за споживчим кредитом 21316,05 грн. Загальна вартість кредиту 61316,05 грн. Сторони також погодили ануїтетну схему повернення кредиту та встановили графік платежів, згідно якого підлягає сплаті 2554,84 грн. щомісяця та 2554,73 грн. останній платіж; комісія за обслуговування кредитної заборгованості 888,00 грн. щомісяця.

Відповідно до платіжної інструкції № TR.55852178.83265.8810 від 09.02.2022 АТ «ПУМБ» перерахувало ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 40000,00 грн. за договором №701 від 09.02.2022 (а.с.39).

З долученої до матеріалів справи виписки по особовому рахунку, вбачається, що відповідач вчиняв операції, здійснював періодичне погашення заборгованості (а.с.48).

Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «ПУМБ» за договором №701 від 09.02.2022, за розрахунком позивача розмір заборгованості станом на 03.03.2025 становить 40213,85 грн., з яких : 23000,00 грн. заборгованість за кредитом; 9,51 грн. заборгованість процентами; 17204,34 грн. заборгованість за комісією (а.с.40-41).

Таким чином судом встановлено, що АТ «ПУМБ» свої зобов`язання за Договорами виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договорами, факт укладення кредитних договорів та отримання кредитних коштів відповідачем не заперечується.

03.03.2025 АТ «ПУМБ» направляв поштою на адресу ОСОБА_1 письмову вимогу про виконання зобов`язання та погашення наявної заборгованості за укладеними договорами (а.с.33-34).

Відповідно до статті 626 ЦК України, договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому згідно статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (частина 1 статті 205 ЦК України).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (частина 1 статті 207 ЦК України).

Згідно вимог частини 1 статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

В силу частину 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Нормами статей 526, 527, 530 ЦК України визначено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Щодо стягнення заборгованості по процентам суд зазначає наступне.

Відповідно до частини п'ятнадцятої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції станом на дату укладення договору від 07.02.2019) військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов'язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов'язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, як і в редакції станом на дату укладення кредитного договору від 06.02.2022 - військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов'язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Відповідно до наданих відповідачем копій документів ОСОБА_1 з 1996 року по теперішній час являється військовослужбовцем (а.с.99-100,102-103,109), приймав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, що підтверджується довідкою №32 від 04.03.2025 (а.с.105), являється учасником бойових дій (а.с.107).

Надані відповідачем документи підтверджують наявність у ОСОБА_1 пільг щодо нарахування штрафів, пені та процентів за користування кредитом в розумінні пункту 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей».

Відтак, суд дійшов висновку, що у ОСОБА_1 відсутній обов'язок щодо сплати процентів за користування кредитом на підставі ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», отже в частині стягнення з відповідача заборгованості по процентам в розмірі 29299,27 грн. та 9,51 грн. задоволенню не підлягають.

Окрім того, на переконання суду відсутні підстави для стягнення заборгованості по комісії за надання кредиту виходячи з наступного.

Пунктом 5 Договору № 701 від 09.02.2022 передбачена комісія за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,22% (998,00 грн.) щомісячно, зміст якої визначається у Договорі комплексного банківського обслуговування.

10.06.2017 набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Верховний Суд у справі №204/224/21 у постанові від 06.11.2023 дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Відповідно до ч. 5 ст. 216 ЦК України, вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

У постанові ВС від 31.07.2025 у справа № 199/441/21 зазначено, що положення договору про надання споживчого кредиту, які передбачають здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні Закону України «Про захист прав споживачів», є нікчемними і окреме рішення суду про визнання їх недійсними не вимагається.

Так в кредитних договорах не зазначено переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням заборгованості по кредитам, що надаються відповідачу та за які позивачем встановлена комісія.

При цьому суд звертає увагу, що публічна пропозиція АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО), в якій в п.5.7.3 розділу ІІ зазначено, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості за споживчим кредитом встановлюється за послуги банку щодо списання та зарахування коштів з метою повернення споживчого кредиту, розрахунково-касове обслуговування щодо споживчого кредиту, надання консультаційних та інформаційних послуг щодо споживчого кредиту, не містить підпису позичальника ОСОБА_1 .

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови публічної пропозиції АТ «ПУМБ», відсутність у заяві переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням заборгованості по кредитам, за які позивачем встановлена комісія, надана банком публічна пропозиція АТ«ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО) не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Враховуючи те, що позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитних договорів, то умова укладеного між позивачем та відповідачем кредитного договору № 701 від 09.02.2022 (п.5) щодо сплати комісії є нікчемною відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Таким чином суд прийшов до висновку про відсутність підстав стягнення з відповідача на користь позивача суми комісії за кредитним договором в розмірі 17203,34 грн.

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку в повному обсязі позичальником АТ «ПУМБ» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд приходить до висновку, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої, однак не погашеної суми кредиту.

Так, із розрахунку заборгованості за кредитним договором №801 від 07.02.2019 (а.с.42-47) вбачається, що за період з 01.04.2019 по 30.11.2023 в рахунок погашення заборгованості за нарахованими процентами фактично погашено 34413,21 грн. Окрім того, в період з 07.02.2019 по 30.11.2023 позичальник використав 327568,50 грн., а фактично погашено 285834,19 грн., відтак несплаченою є сума 41734,31 грн., отже за цим договором сума боргу становить 7321,10 грн. (327568,50 грн. (використані кошти) 285834,19 грн. (фактично сплачені) 34413,21 грн. (погашені відсотки) = 7321,10 грн.).

Також судом враховується, що згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №701 від 09.02.2022 (а.с.40-41) за період з 09.02.2022 по 01.03.2025 позичальником ОСОБА_1 погашено 17000,00 грн. кредиту, при цьому в рахунок погашення заборгованості за нарахованими процентами фактично погашено 0,66 грн. Окрім того, в період з 09.03.2022 по 21.12.2023 позичальником фактично погашено 899,34 грн. комісії, отже за цим договором сума боргу становить 22100,00 грн. (23000,00 грн. (сума кредиту) 0,66 грн. (погашені відсотки) 899,34 грн. (сума погашеної комісії) = 22100,00 грн.).

Таким чином, враховуючи досліджені в судовому засіданні надані сторонами докази, твердження відповідача про відсутність заборгованості не знайшла свого підтвердження, суд зазначає про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеного кредиту в розмірі 29421,10 грн. (7321,10 грн. + 22100,00 грн.).

Сума сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн. підтверджується наявною в матеріалах справи платіжною інструкцією №115 від 20.06.2025 (а.с.5).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 767,57 грн. (29421,10 /92851,34х2422,40).

Керуючись ст.ст. 2, 19, 81, 141, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (адреса: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4, ) до ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» заборгованість за Кредитним договором у розмірі 29421,10 грн. (двадцять дев'ять тисяч чотириста двадцять одна грн. 10 коп.) та судові витрати в розмірі 767,57 грн. (сімсот шістдесят сім грн. 57 коп.), а всього 30188,67 грн. (тридцять тисяч сто вісімдесят вісім грн. 67 коп.).

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Наталія СІРЕНКО