Справа № 521/4694/25
Провадження № 2/521/3717/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2025 року Хаджибейський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Мазун І.А.,

за участю секретаря судового засідання Гриневич І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Відділ забезпечення діяльності органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини з батьком та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 третя особа Відділ забезпечення діяльності органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини з матір`ю,

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Відділ забезпечення діяльності органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини з батьком та просить суд визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що «19» серпня 2016 року він уклав шлюб з ОСОБА_4 , який було зареєстровано у Київському районному відділі реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 1444. Зазначає, що їхня сім`я проживала за адресою АДРЕСА_2 в трикімнатній квартирі площею 59,9 кв.м. Зазначене помешкання належить позивачу на праві спільної приватної власності разом з його матір`ю ОСОБА_5 в рівних долях, яка мешкає неподалік. Від шлюбу стиорони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказує, що дитина має особливості розвитку, починаючи з початку 2021 року дитині діагностували затримку в розвитку, (дитина в групі ризику). Проблеми зі здоров`ям дитини полягають у затримці мовного розвитку (через РАС в легкій формі, гіперактивність). Зазначає, що відповідач спочатку взагалі не хотіла визнавати наявність проблем з дитиною через що не бажала нічого робити, лікувати сина та займатись відповідним розвитком. Однак з кожним місяцем зростання дитини затримка мовного розвитку ставала дедалі явнішою, у зв`язку із чим позивачу вдалось вмовити відповідачку почати лікування дитини, в тому числі й шляхом проходження відповідних зайнять у логопедів, дефектологів та інших супутніх спеціалістів фахового профілю. Дитині майже 6 років й дитина досі не позбулась проблем з мовленням, розмовляючи на рівні дітей 4 років, однак відповідач й понині не усвідомлює всієї проблематики. Зокрема на тлі проблем з дитиною за останні 4 роки сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин.

Повідомляє, що дитина з першого дня життя проживала та прописана за адресою батька: АДРЕСА_2 . Лев знає та звик до оточення, магазини, садочок поблизу, дитячі та спортивні майданчики. Позивач, як батько нашого малолітнього сина ОСОБА_3 , усвідомлюючи свою особисту відповідальність за виховання та піклування про дитину, створення для неї належних соціально побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку, вважаю за необхідне визначити місце проживання нашої дитини з батьком. Переконаний, що наш син повинен проживати разом з ним, позивач спроможний забезпечити його всім необхідним.

Відповідні обставини стали причиною звернення до суду з відповідним позовом.

Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 26.03.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

15.04.2025 року від представника відповідача до суду було надано відзив на позовну заяву, в якому вказувала, що відповідач не погоджується з позовом, вважає його необґрунтованим, безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню. Зазначає, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси по справі №521/3938/25 шлюб між сторонами був розірваний. За взаємною домовленістю дитина залишились проживати з матір?ю, у останній місяць ОСОБА_1 зауважив, що дитина повинна жити по 3 дня із кожним з батьків, однак у подальшому позивач зауважив, що це йому не підходить та звернувся до суду із позовом про визначення місця проживання дитини із ним. Зазначає, що ОСОБА_6 створені всі умови, в тому числі матеріально-побутові, для гармонійного розвитку дитини, відповідач має самостійний дохід. ОСОБА_2 має освіту за спеціальністю «початкова школа», а відтак має усі знання та навички виховання та занять із дитиною. Спиртними напоями ОСОБА_2 не зловживає, добре відноситься до дитини. Лев до останнього часу проводив весь свій час з матір?ю, в нас дуже сильний емоційний та психологічний зв?язок. Вважає, що тільки із матір?ю ОСОБА_7 буде жити у любові, турботі та нормальній психологічній обстановки для його повноцінного розвитку. Увесь свій вільний час відповідач приділяє дитині. Таким чином, проживання дитини разом з позивачем не відповідає її інтересам.

15.04.2025 року представник відповідача подав зустрічний позов про визначення місця проживання дитини з матір`ю.

Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 29.04.2025 року прийнято зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 третя особа Відділ забезпечення діяльності органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини з матір`ю та об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Відділ забезпечення діяльності органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини з батьком.

Згідно Закону України «Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» від 26 лютого 2025 року № 4273-IX назву Малиновського районного суду міста Одеси змінено на Хаджибейський районний суд міста Одеси.

16.05.2025 року від представника ОСОБА_1 надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні вимог позивача ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини з матір`ю.

Ухвалою суду від 25.09.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Позивач по первісному позову та відповідач по зустрічному позову ОСОБА_1 та його представник в судове засідання не з`явилися, однак ОСОБА_1 надав до суду клопотання, в якому позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, зустрічний позов не визнав, просив суд відмовити в його задоволенні, справу розглядати без його участі.

Відповідач по первісному позову та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 та її представник в судове засідання не з`явилися, однак її представник надала до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника ОСОБА_2 , у задоволенні первісного позову просила відмовити, а зустрічний позов задовольнити.

Представник Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради у судове засідання не з`явилася, однак раніше до суду було надано висновок щодо доцільності визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 1 та 2 тиждень разом з матір?ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 3 та 4 тиждень разом з батьком, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Представник Відділу забезпечення діяльності органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

У відповідності до ч.1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками.

Крім того, статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява №2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76).

В постанові Верховного Суду від 22.04.2019 року у справі №204/6905/17 зазначено, що тлумачення статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи, при цьому, сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах.

При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

При вирішенні даного спору щодо визначення місця проживання дитини суд бере до уваги вік дитини, потреби дитини.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому Київським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 1444 шлюбі з 19 серпня 2016 року, який рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 09.04.2025 р., яке набрало законної сили, у цивільній справі № 521/3938/25 розірвано. (т. 1, а.с. 10-11)

Від даного шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що вбачається з копії свідоцтва про народження серія серії НОМЕР_1 від 16 травня 2019 р., актовий запис №1981, виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. (т. 1, а.с. 13)

Позивач ОСОБА_1 та дитина зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 . (т. 1, а.с. 14,15)

Сторонами не заперечувалося, що ОСОБА_3 з народження зареєстрований та від самого народження проживав в належній позивачу ОСОБА_1 та його матері ОСОБА_5 трікіматній квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , квартирі площею 59,9 кв. м., відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 11.09.1995 року. (т. 1, а.с. 28-29)

Відповідно до договору оренди квартири від 10.02.2025 року позивач за первісним позовом ОСОБА_1 проживає у орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_3 . (а.с. 62-66)

Відповідачу за первісним та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 відповідно до Договору купівлі-продажу від 25 червня 2003 року належить на праві спільної сумісної власності разом з її сестрами ОСОБА_8 та ОСОБА_9 1/3 квартири двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_4 загальною площею 43,1 кв.м.. (а.с. 1, а.с. 113)

Відповідно до договору оренди житлового приміщенні від 01.02.2025 року ОСОБА_2 винаймає двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_5 . (т. 1, а.с. 114-116)

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 є практикуючим адвокатом індивідуальної практики відповідно до Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю з гнучким графіком роботи. (т. 1, а.с. 60-61)

Крім того ОСОБА_1 , як військовозобов?язаний, починаючи з 2023 року має відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та не потребує додаткових підстав для уникнення від мобілізації, що підтверджується відповідними довідками. (т. 1, а.с. 67-68)

Представником ОСОБА_1 надано до суду платіжні квитанції про оплату ОСОБА_1 послуг за навчання, логопедичних послуг для сина ОСОБА_10 за 2022-2025 роки. (т.1, а.с. 179-231)

Відповідно до Скріншоту даних з сторінки ПФУ станом на 29.05.2025 року ОСОБА_2 01.07.2011 року була прийнята на роботу в ПП Таврія Плюс та 25.07.2011 року звільнена, а 25.03.2025 року її прийнято на роботу в Приватний заклад загальної середньої освіти ліцей ІТ СТЕП СКУЛ ОДЕСА на посаду вчителя початкових класів. (т. 2, а.с. 59)

Накопичень чи сторонніх доходів (окрім виплат за народженням дитини) ОСОБА_2 не мала, що підтверджується інформацією, наданою податковою службою на запит суду (інформація надана до суду 09.07.2025 року). (т. 2, а.с. 97-108)

ОСОБА_2 відповідно до копії диплому магістра має вищу освіту та закінчила у 2015 році Державний заклад «Південноукраїнський національний педагогічний університет імені К.Д. Ушинського» здобула ступінь магістра за спеціальністю «початкова освіта» здобула кваліфікацію викладача педагогіки і методики початкової освіти. (т.1, а.с. 110)

Позивач разом із дитиною внаслідок повномасштабного вторгнення рф до України поїхала до Республіці Болгарія, де перебувала протягом 5 місяців, що підтверджуєтья матеріалами справи та не заперечувалося сторонами.

Відповідно до довідки, наданої Приватним закладом загальної середньої освіти ліцей «ІТ СТЕП СКУЛ ОДЕСА» від 11.04.2025 року № 74, ОСОБА_2 , працює в зазначеному закладі на посаді вчителя початкових класів з 25.03.2025 року по теперішній час з педагогічним навантаженням 1,00 ставки за основним місцем роботи. (т.2, а.с. 111)

Відповідно до наказу № 9к/тр від 24.03.2025 року ОСОБА_2 було прийнято на роботу на посаду вчителя початкових класів закладу загальної середньої освіти у Приватний заклад загальної середньої освіти ліцей ІТ СТЕП СКУЛ ОДЕСА. (т. 2, а.с. 112)

Матір?ю малолітнього, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , укладено декларацію № 0001-895М-9110, з лікарем-педіатром КНД «Дитяча міська поліклініка № 5» Одеської міської ради - Тодоровською Оксаною Валеріївною. (т. 1, а.с. 109)

Відповідно до повного Витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» № ФОВА-003419884, виданого Департаментом інформатизації Міністерства внутрішніх справ України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на території України станом на 16.03.2025 року до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. (т. 1, а.с. 171)

Згідно з довідкою, наданою КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров?я» Одеської обласної ради від 18.03.2025 року № 0599, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно з даними архіву реєстратури та картотеки Центру не значиться. На психіатричному та на наркологічному обліку не перебуває. (т. 1, а.с. 177)

Згідно з довідкою, наданою КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров?я» Одеської обласної ради від 18.04.2025 року № 0730, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно з даними архіву, реєстратури та картотеки Центру не значиться. На психіатричному та на наркологічному обліку не перебуває. (т. 2, а.с. 62)

Відповідно до повного Витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» № ФОВА-003667134, виданого Департаментом інформатизації Міністерства внутрішніх справ України, ОСОБА_2 ( ОСОБА_11 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 , на території України станом на 10.04.2025 року до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. (т. 1, а.с.112 )

Відповідно до матеріалів справи та наданих до суду медичних довідок вбачається, що дитині було встановлено діагноз затримка мовного розвитку, потребує курсу реабілітації, гіперактивність. (т. 1, а.с. 19-27)

Судом встановлено, що між сторонами існує конфлікт у зв`язку з недосягненням згоди щодо місця проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судом встановлено, що обоє батьків належно відносяться до батьківських обов`язків, створили умови для проживання, виховання і розвитку малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дитина доглянута і матеріально забезпечена.

За приписами ч. 4, ч. 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Так Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради власним висновком № 01-11/1329/1 від 13.06.2025 року вважає за можливе визнати місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 1 та 2 тиждень разом з матір?ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 3 та 4 тиждень разом з батьком, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . (т. 2, а.с. 90-94)

Крім того у вищезазначеним висновком встановлено та зазначено наступне (далі прямий текст):

« ОСОБА_2 (паспорт громадянина України з безконтактним електронним носієм, документ № НОМЕР_2 , виданий від 14.11.2018 року, дійсний до 14.11.2028 року, орган що видав - 5114) надала до Служби у справах дітей Одеської міської ради заяву від 30.04.2025 року, зареєстровану 01.05.2025 року № до 461-Ц, в якій категорично заперечує щодо визначення місця проживання свого малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком та просить підготувати висновок щодо визначення місця проживання дитини разом з нею.

Відповідно до інформації Центру соціальних служб Одеської міської ради від 02.05.2025 року N? 04/01-1546, фахівцями із соціальної роботи відділом соціальної роботи ЦСС ОМР у Приморському районі 28.04.2025 року здійснено відвідування за місцем проживання батька ОСОБА_1 : АДРЕСА_3 , про що складений висновок оцінки потреб сім?ї, відповідно до якого, наявні складні життєві обставини у зв?язку з наявністю спору щодо визначення місця проживання малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

28.04.2025 року фахівцями із соціальної роботи відділу соціальної роботи ЦСС ОМР у Київському районі здійснено відвідування за місцем проживання матері ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_5 , про що складений акт оцінки потреб сім?ї/особи відповідно до якого, родина мешкає в орендованій квартирі. В наявності тепло-, водо- газо-, електропостачання. У дитини є власна кімната, з усіма необхідними меблями та речами відповідно до віку та сезону. В наявності багато іграшок.

05.05.2025 року, спеціалістами територіального відділу Служби у справах дітей Одеської міської ради у Київському районі, проведено обстеження умов проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_5 , про що складено акт, відповідно до якого встановлено, що квартира розміщена на 1-му поверсі 4-х поверхового будинку, складається з 2-х кімнат: квартира чиста і доглянута, вікна металопластикові, проведені усі комунікації, наявні меблі і побутова техніка. Для виховання та розвитку дитини створені такі умови: є окрема кімната, спальне ліжко, стіл і стілець для навчання, іграшки для розваг та розвитку, шафа для одягу, одяг та взуття відповідно віку та сезону….»

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб`єктивні права від протиправних дій, невизнання або їх оспорювання.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Суд - це фактично останній інструмент, який підлягає використанню при вирішенні сімейних спорів, коли спір неможливо вирішити іншим шляхом.

Водночас розлучення має відбутися таким чином, щоб батько і матір як і раніше співпрацювали при виконанні батьківських обов`язків.

Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини).

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи, згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

З матеріалів справи убачається про існування між колишнім подружжям стійкого особистого конфлікту, проте не вбачається конфлікту щодо існуючих прав та обов`язків обох батьків по відношенню до дитини та їх реалізації.

За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Сторонами у справі не заперечується, що дитина періодично проживає з батьком, вона має відповідні соціальні контакти за місцем проживання батька, виявляє прихильність та любов до батька. Однак, вочевидь дитина потребує і материнської турботи та безумовної любові, яка має позитивно впливати на її розвиток.

Подолання певних дискомфортних, на першому етапі, незручностей для дитини, пов`язаних з тимчасовою зміною звичного для неї місця проживання і середовища, а також налагодження емоційного контакту дитини з матір`ю має відбуватися у співпраці батька і матері, а також органів у справах дітей, за необхідності - психологів. Доказів, які б свідчили про неможливість відновлення та підтримання належного емоційного контакту між матір`ю та дитиною або шкідливість таких контактів для дитини, у матеріалах справи немає.

Використання спільної фізичної опіки у цій справі спрямоване на повернення матері та батька у життя і виховання дитини, яка потребує як материнського, так і батьківського виховання, що у їх синтезі формують основу становлення дитини як повноцінного члена суспільства.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на поточному етапі доцільно визначити почергово з кожним з батьків, у такому порядку: два тижні з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; два тижні з матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Батьки мають спільно приймати рішення щодо суттєвих питань виховання і розвитку дитини, узгодити порядок несення витрат на утримання дитини.

Подібні правові висновки викладені у постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 16 лютого 2024 року у справі № 465/6496/19 (провадження № 61-16408св23).

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 12, 81, 141, 258, 259, 263 265 ЦПК України, ст. 104, 105, 110, 112 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Відділ забезпечення діяльності органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини з батьком задовольнити частково.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 третя особа Відділ забезпечення діяльності органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини з матір`ю задовольнити частково.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , почергово з кожним з батьків, у такому порядку: два тижні з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; два тижні з матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Перші два тижні, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, дитина проживає з батьком.

По завершенні двох тижнів, протягом яких дитина проживала з батьком чи матір`ю, той з батьків, з ким вона проживала, зобов`язаний супроводити (привезти) дитину до місця проживання іншого з батьків та передати під фізичну опіку іншого з батьків.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини відмовити.

В іншій частині вимог зустрічного позову ОСОБА_2 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлено 12 грудня 2025 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А.МАЗУН