Справа № 169/599/25 Головуючий у 1 інстанції: Тітівалов Р. К.
Провадження № 22-ц/802/1373/25 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Федонюк С. Ю., Шевчук Л. Я.,

розглянувши в місті Луцьку в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Зуба Василя Васильовича на рішення Турійського районного суду Волинської області від 23 жовтня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

15 липня 2025 року до суду надійшов позов Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» (далі ТДВ «СК «Гардіан») до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

Позов мотивований тим, що 13 січня 2022 року ТДВ «СК «Гардіан» та ОСОБА_1 уклали договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № ЕР-207704076), згідно з яким було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

17 січня 2022 року о 10 годині 00 хвилин на автодорозі Р-15 6 км ОСОБА_1 керувала автомобілем марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перед виїздом не перевірила і не забезпечила технічно справний стан свого транспортного засобу, внаслідок чого відірвалось переднє ліве колесо, яке здійснило зіткнення з автомобілем марки «KIA», державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Відповідно до постанови Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17 лютого 2022 року дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення правил дорожнього руху ОСОБА_1

18 січня 2022 року до ТДВ «СК «Гардіан» із повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку, звернувся ОСОБА_2 , який зазнав матеріальної шкоди внаслідок пошкодження його власності автомобіля марки «KIA», номерний знак НОМЕР_2 .

Вказуючи, що 07 травня 2022 року та 14 червня 2023 року ОСОБА_2 звернувся до ТДВ «СК «Гардіан» із заявою про виплату страхового відшкодування та станом на 16 червня 2023 року страхове відшкодування в розмірі 61 299.86 гривень було виплачене, посилаючись на положення підпункту «г» пункту 38.1.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статтю 1191 ЦК України, позивач просив стягнути з відповідачки на його користь витрати з виплати страхового відшкодування в розмірі 61 299.86 гривень та судові витрати.

Рішенням Турійського районного суду Волинської області від 23 жовтня 2025 рокупозов задоволено частково .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» 56807 (п`ятдесят шість тисяч вісімсот сім) гривень 46 (сорок шість) копійок.

У решті позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1853 (одна тисяча вісімсот п`ятдесят три) гривні 40 (сорок) копійок та судовий збір у розмірі 2806 (дві тисячі вісімсот шість) гривень 05 (п`ять) копійок.

Не погоджуючись з рішенням суду,представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Зуб В. В. подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом ухвалено по суті спірних правовідносин помилкове рішення з огляду на неправильність встановлення фактичних обставин та невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, на підставі оцінки доказів з помилкою, тому судом першої інстанції зроблено невірний висновок зі спірних правовідносин, що потягло до помилкових висновків суду щодо фактичних обставин справи та як наслідок до ухвалення помилкового відтак незаконного рішення суду. Також вважає, що підстави, визначені ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для стягнення з відповідача суми в порядку регресу позивачем недоведені, покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ТДВ «СК «Гардіан» Капля А. С. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 369 ЦПК України ця справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження та без повідомлення учасників справи.

За змістом частин 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.

Судом встановлено, що 13 січня 2022 року ТДВ «СК «Гардіан» та ОСОБА_1 уклали договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № ЕР-207704076), згідно з яким було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

У постанові Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17 лютого 2022 року у справі № 159/452/22 зазначено, що 17 січня 2022 року о 10 годині 00 хвилин на автодорозі Р-15 6 км ОСОБА_1 керувала автомобілем марки «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , перед виїздом не перевірила і не забезпечила технічно справний стан свого транспортного засобу, внаслідок чого відірвалось переднє ліве колесо, яке здійснило зіткнення з автомобілем марки «KIA», номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

ОСОБА_1 в судовому засіданні під час розгляду справи про адміністративне правопорушення своєї вини не заперечувала.

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 була визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та на неї накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень (а. с. 11).

18 січня 2022 року до ТДВ «СК «Гардіан» із повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку, звернувся ОСОБА_2 , який зазнав матеріальної шкоди внаслідок пошкодження його власності автомобіля марки «KIA», номерний знак НОМЕР_2 (а. с. 12)

07 травня 2022 року та 14 червня 2023 року ОСОБА_2 звернувся до ТДВ «СК «Гардіан» із заявами про виплату страхового відшкодування (а. с. 13-14).

Відповідно до страхових актів, складених ТДВ «СК «Гардіан», та платіжних доручень ОСОБА_2 виплачене страхове відшкодування на загальну суму 61 299.86 гривень (а. с. 15-20).

Страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

Відповідно до статті 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно із частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речову право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використанням, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною першою статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Відповідно до статті 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Підпунктом «г» пункту 38.1.1 частини 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування власників наземних транспортних засобів» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Встановлено, що постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17 лютого 2022 року у справі № 159/452/22 ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, а, відтак, на підставі частини шостої статті 82 ЦПК України вказана постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, є обов`язковою для суду у цій справі в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Тобто, у цій справі не підлягає доказуванню, що саме бездіяльність ОСОБА_1 , яка «перед виїздом не перевірила і не забезпечила технічно справний стан свого транспортного засобу» призвела до того, що «відірвалося переднє ліве колесо, яке здійснило зіткнення з автомобілем марки «КІА», номерний знак НОМЕР_2 ».

Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоду (статті 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник).

Водночас правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачений такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому, за змістом статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Отже, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (стаття 599 ЦК України).

З матеріалів справи видно, що на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «VolkswagenPassat», номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована у ТДВ «СК «Гардіан», а вина водія ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху України встановлена постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17 лютого 2022 року у справі № 159/452/22.

ТДВ «СК «Гардіан» виплатило потерпілій особі 61 299.86 гривень страхового відшкодування.

У безпосередньому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди перебуває наявність винних дій (бездіяльності) відповідачки, що проявилися у порушенні Правил дорожнього руху, які спричинили пошкодження транспортного засобу «KIA», номерний знак НОМЕР_2 , а саме дій (бездіяльності), внаслідок яких під часу руху в автомобіля «VolkswagenPassat», номерний знак НОМЕР_1 , відірвалось переднє ліве колесо, що й стало причиною дорожньо-транспортної пригоди.

Факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами, відповідачка як особа, яка винувата в дорожньо-транспортній пригоді, притягнута до адміністративної відповідальності, страховик сплатив страхове відшкодування, отже, позовні вимоги є підставними та обґрунтованими.

Визначаючи розмір відшкодування, який підлягає стягненн6ю, суд епер9шої інстанції покликався на такі обставини.

Відповідно до страхових актів № G-16928-1, № G-16928-2 та платіжних доручень № 7323, № 177272 позивач виплатив потерпілому ОСОБА_2 страхове відшкодування 29 липня 2022 року у розмірі 14606,17 гривень, 16 червня 2023 року 42201,29 гривень на підставі постанови Волинського апеляційного суду від 07 червня 2023 року у справі № 159/3688/22 (а. с. 15, 16, 18, 19).

Окрім того, позивач склав страховий акт № G-16928-3, в який включив як страхове відшкодування судові витрати, стягнуті з нього рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 лютого 2023 року, яке постановою Волинського апеляційного суду від 07 червня 2023 року залишене без змін, у справі № 159/3688/22, а саме: 3500 гривень вартості проведення експертизи та 992,40 гривень судового збору (а. с. 17).

Зазначені суми позивач перерахував потерпілому ОСОБА_2 (а. с. 20).

Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

З покликанням на наведені норми Закону суд дійшов висновку про те, що судові витрати, понесені страховиком як відповідачем у межах цивільної справи за позовом потерпілого, не є тими витратами, які пов`язані з пошкодженням транспортного засобу, у зв`язку з чим не підлягають відшкодуванню в порядку регресу.

З огляду на вказане в позові в частині стягнення з відповідачки 4492,40 гривень судом відмовлено.

За змістом частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17 лютого 2022 року у справі № 159/452/22 встановлено, що ОСОБА_1 перед виїздом не перевірила і не забезпечила технічно справний стан свого транспортного засобу, внаслідок чого відірвалось переднє ліве колесо, яке здійснило зіткнення з автомобілем марки «KIA», номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачка свою вину у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди не заперечувала.

Вказане судове рішення набрало законної сили та не оскаржувалося у апеляційному порядку.

Суд звертає увагу на те, що текст викладеної в постанові суті інкримінованого відповідачці правопорушення повністю кореспондується зі змістом підпункту «а» пункту 2.3 Правил дорожнього руху, яким передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити та забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

Будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження того, що транспортний засіб, яким керувала ОСОБА_1 , був у технічно справному стані, дорожньо-транспортна пригода не є в причинному-наслідковому зв`язку з невідповідністю технічного стану транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху і з яких причин переднє ліве колесо відокремилося від автомобіля під час його руху, сторона відповідача суду не надала.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду, що за таких обставин справи, які підтверджуються належними та допустимими доказами, відповідно до зазначених вище норм матеріального права, встановивши, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідачки внаслідок невідповідності технічного стану її транспортного засобу вимогам Правил дорожнього руху, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для часткового задоволення позову і стягнення з відповідачки на користь позивача 56807,46 гривень страхового відшкодування у порядку регресу.

Для відшкодування шкоди в порядку регресу за правилами п. г.) ст. 38.1.1 Закону, обов`язково необхідно довести в сукупності такі факти, як спричинення страхувальником або водієм забезпеченого транспортного засобу дорожньо-транспортної пригоди та визначення в установленому порядку, що дорожньо-транспортна пригода була безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогамПравил дорожнього руху.

Враховуючи, що позивачем відповідно до принципу змагальності та обов`язку доказування, передбачених ст. 12 та 81 ЦПК України, не надано суду достатніх доказів та не доведено факту існування в сукупності обставин, а саме: визначення в установленому порядку, що дорожньо-транспортна пригода була безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що розглядаючи зазначений спір, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно із положеннями ЦПК України, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Зуба Василя Васильовича залишити без задоволення.

Рішення Турійського районного суду Волинської області від 23 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді