ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 677/290/25

Провадження № 22-ц/820/2598/25

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Спірідонової Т. В. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А. М.

розглянув у порядку письмового провадження згідно із частиною 2 статті 369 ЦПК України цивільну справу № 677/290/25 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» на рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 27 жовтня 2025 року, у складі судді Васільєва С.В., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2025 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» звернулося до суду та просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором №498753-КС-001 про надання кредиту від 07.05.2024 в розмірі 54465,84 грн, з яких: 26890,60 грн сума прострочених платежів по тілу кредиту; 27575,24 грн сума прострочених платежів по процентах та судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 07.05.2024 ОСОБА_1 прийняла пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 498753-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. ТОВ «Бізнес позика» направило ОСОБА_1 на номер телефону одноразовий ідентифікатор на підтвердження укладення договору про надання кредиту. За умовами договору ТОВ «Бізнес позика» надало позичальнику грошові кошти у розмірі 38000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах визначених договором. ТОВ «Бізнес позика» свої зобов`язання за договором виконало, надало позичальнику грошові кошти, перерахувавши їх на банківську картку позичальника, яку вона вказала при укладенні договору. Боржник належним чином не виконує умови договору, лише частково сплатив кошти, тому через порушення взятих зобов`язань за кредитним договором № 498753-КС-001 станом на 08.02.2025 утворилася заборгованість в розмірі 54465,84 грн, з яких: 26890,60 грн заборгованість по тілу кредиту; 27575,24 грн заборгованість по процентам.

Крім того позивач зазначав, що Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 27 жовтня 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» заборгованість за кредитним договором № 498753-КС-001 від 07 травня 2024 року в розмірі 23488,27 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції, встановивши наявність договірних зобов`язань між сторонами справи, зазначив, що стягнення процентів у розмірі, що набагато перевищує суму отриманого кредиту не відповідає принципам розумності, справедливості та пропорційності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми процентів у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором. Тому, суд зробив висновок, що загальний розмір процентів слід встановити у сумі 38000 грн, які будуть відповідати розміру тіла кредиту. Враховуючи, що відповідачкою сплачено на погашення заборгованості по кредиту кошти на загальну суму 58211,73 грн визначив загальний розмір заборгованості у сумі 23488,27 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ТОВ «Бізнес позика» просить змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором а саме, змінити стягнути кошти у сумі 54465,84 грн, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Узагальнення доводів апеляційної скарги

Апеляційна скарга мотивована тим, що проценти по кредитному договору нараховані в період дії договору за кожен день користування кредитом на залишок по кредиту та відповідають нормам Цивільного кодексу України, умовам договору про надання кредиту та Правилам. При цьому, штрафні санкції та проценти, передбачені ст. 625 ЦК України, не нараховувались та не включені до позовних вимог. Проценти за користування кредитом у загальній сумі 27575,24 грн включають в себе: проценти, нараховані за зниженою (пільговою) процентною ставкою 1,15013259% у розмірі 7302,12 грн за період з 07.05.2024 по 20.08.2024 (включно) та проценти, нараховані за стандартною процентною ставкою 2,00%, у сумі 20273,12 грн за період з 21.08.2024 по 22.10.2024 (включно). Апелянт вважає, що судом безпідставно не враховано, що позивачем було заявлено позовні вимоги про стягнення процентів за користування кредитом, що нараховані на залишок по тілу кредиту в межах строку дії договору, який був встановлений умовами договору № 498753-КС-001 про надання кредиту від 07.05.2024 і закінчувався 22.10.2024.

Всі платежі відповідачки по кредитному договору були враховані у розрахунку заборгованості по кредиту. Розрахунок заборгованості, наданий позивачем, відповідає умовам договору, а розмір нарахованих процентів відповідає вимогам статей 1048, 1050 та 1056-1 ЦК України. Зауважує, що суд першої інстанції не мав права зменшувати загальний розмір процентів по кредиту, який був погоджений та прийнятий сторонами.

Процесуальні дії апеляційного суду

Ухвалами Хмельницького апеляційного суду від 14 листопада 2025 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до положень статті 369 ЦПК України за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Мотивувальна частина

Встановлені фактичні обставини справи

Встановлено, що 07 травня 2024 року між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 укладено договір № 498753-КС-001 про надання кредиту (споживчий кредит, електронна форма), який підписаний відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-1839.

Відповідно до пункту 2.1 зазначеного договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти у розмірі 38000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором та правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика».

Строк на який надається кредит: 24 тижнів. Стандартна процентна ставка за кредитом в день 1,5%, фіксована. Знижена процентна ставка за кредитом в день 1,14940790, фіксована (пункти 2.3., 2.4).

Комісія за надання кредиту 5700 грн. Нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту. Розмір комісії залишається незмінним протягом усього строку (терміну) Договору (п. 2.5 Договору).

Загальний розмір наданого кредиту 38000,00 грн. Термін дії договору до 22 жовтня 2024 року (пунки 2.6., 2.7).

Сторонами в пункті 3.2.3 Договору кредиту погоджено «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів.

У випадку неповернення будь-якого з платежів у строки, передбачені графіком платежів, кредитодавець здійснює відповідне коригування зобов`язань позичальника, в тому числі з врахуванням скасування умови про нарахування процентів за зниженою процентною ставкою, причому проценти за користування кредитом нараховуються на фактичний залишок суми кредиту (п.3.2.4 Договору).

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до дати вказаної у п. 2.7 Договору (п.7.1 Договору).

Відповідно до повідомлення від АТ КБ «Приватбанк» від 20.03.2025 року підтверджується, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_1 .

З виписки по рахунку № НОМЕР_1 підтверджується зарахування на дану картку коштів у розмірі 38000 грн та використання вказаних коштів.

Згідно з наданим ТОВ «Бізнес позика» розрахунком заборгованості ОСОБА_1 за кредитом, станом на 08.02.2025 загальний розмір заборгованості становить 54465,48 грн, що складається із заборгованості по кредиту - 26890,60 грн, заборгованості по процентах- 27575,24 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості та виписки за договором відповідачка періодично здійснювала часткову оплату кредиту на загальну суму 58211,73 гр. Зокрема, сплачено 8230 грн - 23.05.2024, 8230 грн - 04.06.2024, 8230 грн - 18.06.2024, 8230 грн - 02.07.2024, 8258,67 грн - 17.07.2024, 8230 грн - 30.07.2024, 8803,06 грн - 26.08.2024.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вирішуючи питання щодо стягнення заборгованості за кредитом, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами укладено кредитний договір, проте через неналежне виконання відповідачкою умов кредитування виникла заборгованість. Однак, нараховані позивачем проценти не відповідають принципам розумності, справедливості та пропорційності, тому суд їх встановив в сумі, що буде відповідати розміру тіла кредиту та з урахуванням сплаченої відповідачкою суми на погашення кредиту, стягнув залишок заборгованості.

Колегія суддів не повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з такого.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина 4 статті 203 ЦК України).

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Згідно зі ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що договір №498753-КС-001 про надання кредиту від 07 травня 2024 року підписано ОСОБА_1 з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. За таких обставин, по кредитному договору, укладеному з ОСОБА_1 , у письмовій формі було досягнуто згоду з істотних умов кредитного договору, в тому числі щодо строку кредитування та нарахування процентів.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтями 530, 610 ЦК України та частиною 1 статті 612 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Виконання позивачем (кредитором) обов`язку щодо надання грошових коштів у розмірі 38000,00 грн відповідачці підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі Онлайн» про перерахування коштів ОСОБА_1 за кредитним договором №498753-КС-001 від 07.05.2024 на платіжну картку НОМЕР_2 .

На виконання умов договору №498753-КС-001 від 07 травня 2024 року відповідачка отримала кредит у розмірі 38000,00 грн на електронний платіжний засіб, а саме, на картку НОМЕР_2 , номер якої вона зазначила у договорі (розділ 8 реквізити та підписи сторін). ОСОБА_1 користувалася коштами, отриманими в кредит, частково сплачувала заборгованість по кредиту, що підтверджується випискою про рух коштів по рахунку.

Відповідачкою не надано доказів, які б спростовували факт перерахування їй кредитних коштів позивачем ТОВ «Бізнес Позика».

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Строк кредитування становить 24 тижні; строк дії договору до 22 жовтня 2024 року, стандартна процентна ставка за кредитом в день 1,50000000, знижена процентна ставка за кредитом в день 1,14940790; денна процентна ставка 1,116%; комісія за надання кредиту 5700 грн. Розмір комісії залишається незмінним протягом усього строку (терміну) Договору (п. 2.5 Договору).

Сторони домовилися, що у разі, якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, унаслідок чого виникає прострочення кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів, то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою (п. 3.2.2 Договору).

У випадку неповернення будь-якого з платежів у строки, передбачені графіком платежів, кредитодавець здійснює відповідне коригування зобов`язань позичальника, в тому числі з врахуванням скасування умови про нарахування процентів за зниженою процентною ставкою, причому проценти за користування кредитом нараховуються на фактичний залишок суми кредиту (п.3.2.4 Договору).

Відповідно до пункту 4.2.3. договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі, передбачені договором, до закінчення строку (терміну) дії договору.

Отже, умовами кредитного договору передбачено нарахування процентів протягом строку дії кредитного договору.

Відповідно до розрахунку заборгованості позивачем щоденно нараховувалися проценти за кожен день користування кредитом на умовах кредитування визначених умовами договору, включно до 22.10.2024.

Із розрахунку заборгованості за кредитним договором №498753-КС-001 від 07.05.2024 вбачається, що станом на 08 лютого 2025 року заборгованість ОСОБА_1 становить 54465,84 грн, а саме: 26890,60 грн основний борг за кредитом; 27575,24 грн заборгованість за нарахованими процентами. За період кредитування з 07.05.2024 по 22.10.2024 видано 38000 грн кредиту та нараховано 68977,57 грн процентів та 5700 грн комісії. ОСОБА_1 періодично здійснювала оплати на погашення заборгованості по кредиту, зокрема, на погашення тіла кредиту зараховано 11109,40 грн, на погашення процентів 41402,33 грн та на погашення комісії 5700 грн.

З даного розрахунку слідує, що відповідачка періодично здійснювала часткову оплату кредиту на загальну суму 58211,73 грн. Зокрема, сплачено 8230 грн - 23.05.2024, 8230 грн - 04.06.2024, 8230 грн - 18.06.2024, 8230 грн - 02.07.2024, 8258,67 грн - 17.07.2024, 8230 грн - 30.07.2024, 8803,06 грн - 26.08.2024.

Умовами укладеного між сторонами кредитного договору, зокрема п. 2.4. встановлена стандартна процентна ставка за кредитом в день 1,50000000; знижена процентна ставка за кредитом в день становить 1,14940790%, а п. 2.11. встановлена денна процентна ставка в розмірі 1,16%.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023, який набрав чинності 24.12.2023, доповнено ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» п. 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.

П. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5%.

Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24.12.2023 денна процентна ставка має бути не більше 2,5%, з 23.04.2024 року не більше 1,5%, а з 21.08.2024 не більше 1%.

Розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитом визначаються сторонами, однак вони повинні узгоджуватися з нормами Закону.

У справі, яка переглядається договір №498753-КС-001 про надання кредиту було укладено 07.05.2024, строком на 24 тижні та кінцевим терміном повернення коштів 22.10.2024.

Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 набрав чинності 24.12.2023, отже, до вказаних правовідносин слід застосовувати норми вищезазначеного Закону.

Тому, за період кредитування з 21.08.2024 по 22.10.2024 нарахування процентів повинно відбуватися за ставкою не більшою 1% в день на загальну суму заборгованості по тілу кредиту. З 21.08.2024 і до закінчення строку кредитування, а саме до 22.10.2024, у кредитодавця не було законних підстав нараховувати проценти більше як 1% в день.

З розрахунку заборгованості по кредитному договору №498753-КС-001 від 07.05.2024 вбачається, що станом на 20.08.2024 року заборгованість становила 37554,64 грн, з яких: 30252,52 грн заборгованість по тілу кредиту; 7302,12 - заборгованість по процентам.

За період 21.08.2024 до 26.08.2024 сума заборгованості по тілу кредиту становила 30252,52 грн, на яку повинні бути нараховано проценти за ставкою 1%, відповідно сума процентів за період 21.08.2024 до 26.08.2024 становить 1815,18 грн (302,53х6).

Після внесення ОСОБА_1 26.08.2024 чергового платежу на погашення заборгованості по кредиту в розмірі 8803,06 грн, станом на 27.08.2024 заборгованість по тілу кредиту становила 26890,60 грн, на яку повинно бути нараховано проценти за користування кредитом в межах строку кредитування за ставкою 1% в день від суми заборгованості по тілу кредиту. Відповідно, за період з 27.08.2024 по 22.10.2024, що становить 57 днів, сума процентів складає 15327,87 грн (268,91х57).

Тому, станом на 22.10.2024 заборгованість по кредиту становить 26890,60 грн та заборгованість по процентах - 24445,17 грн (7302,12+1815,18+15327,87).

При цьому враховуючи, що 26 серпня 2024 року ОСОБА_1 було здійснено зарахування коштів у сумі 8803,06 грн, з яких 5441,14 грн визначено на погашення заборгованості по процентах, то дані кошти слід зарахувати до суми погашення заборгованості по процентах.

Крім того, відповідно до розрахунку заборгованості сплачені кошти на погашення кредиту у сумі 5700 грн було зараховано як сплату комісії за надання кредиту.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

До цих засад віднесено свободу договору (пункт 3), справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6).

Відповідно до статті 18 Закону №1023-ХІІ «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Згідно з частинами першою, другою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Свобода договору не є абсолютною (необмеженою): вона існує в рамках норм чинного законодавства, а дії сторін договору мають ґрунтуватися на засадах розумності, добросовісності та справедливості, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору.

Норми чинного законодавства також закріплюють презумпцію правомірності правочину, яка означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована.

Умовами кредитного договору можуть визначатися додаткові (акцесорні) зобов`язання сторін. При цьому правові та організаційні засади споживчого кредитування встановлюють право споживача на справедливі умови кредитного договору.

Закон України №1734-VІІІ «Про споживче кредитування» визначає право кредитодавця отримувати винагороду за супутні з наданням кредиту послуги, зокрема комісію за обслуговування кредиту, у разі якщо такі послуги дійсно були надані банком позичальнику. Водночас, банкам забороняється встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь, або за дії, які споживач здійснює на користь банку. Також на позивача не може бути покладений обов`язок сплачувати платежі, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався.

Загальною підставою визнання правочину недійсним є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог закону щодо його дійсності, які встановлені статтею 203 ЦК України. Нікчемним є правочин, недійсність якого прямо встановлена законом.

Умови договору про надання споживчого кредиту, що передбачають здійснення платежів за дії, які не є послугою, або здійснення платежів, які заборонені законом, є нікчемними.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 9 грудня 2019 року у справі №524/5152/15-ц.

Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 6 листопада 2023 року у справі №204/224/21 зазначив, що якщо в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), та не узгоджено їх зі споживачем, то такі умови є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Умовами договору № 498753-КС-001 про надання кредиту від 07.05.2024встановлено зобов`язання ОСОБА_1 сплатити кредитодавцю комісію за надання кредиту у розмірі 5700 грн, які нараховуються одноразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту. Супровідні послуги відсутні, тарифи не змінні впродовж дії договору, зміна будь-яких умов здійснюється шляхом укладення додаткового договору до договору (пункт 2.5.).

Тобто, у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, що пов`язані з наданням кредиту, за які встановлена комісія. Відтак умова кредитного договору про сплату відповідачкою на користь кредитодавця комісії за надання кредиту є нікчемною, внаслідок чого сума нарахованої комісії у розмірі 5700 грн не може бути стягнута з відповідачки на користь позивача ТОВ «Бізнес позика».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.10.2024 у справі №582/202/22.

З розрахунку заборгованості вбачається, що внесенні ОСОБА_1 кошти на погашення заборгованості по кредиту були зараховані на погашення заборгованості по комісії в розмірі 5700 грн. Оскільки позивачем безпідставно було зараховано кошти в сумі 5700 грн на погашення заборгованості по комісії, колегія суддів вважає, що дану суму слід зарахувати в рахунок погашення заборгованості по процентах за кредитом. Тому, заборгованість за процентами становить 13304,03 грн (24445,17 5441,14 - 5700), які слід стягнути з відповідачки на користь позивача.

Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанціїщодо зменшення розміру процентів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, до розміру суми заборгованості по кредиту, а саме до 38000 грн. Суд першої інстанції дійшов висновку, що нараховані позивачем проценти є несправедливими, такими, що значно перевищують розмір заборгованості за тілом кредиту, що має ознаки не компенсаційної, а штрафної функції, а тому є очевидно непропорційними до суми зобов`язання, та не відповідає засадам справедливості, добросовісності й розумності, що не узгоджується із приписами п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків за шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст.549 ЦК України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України).

Колегія суддів приходить до висновку, що у даному випадку судом першої інстанції помилкового ототожнено поняття процентів за користування кредитом, що регулюються ст.ст. 1048, 1056-1 ЦК України та компенсації (штраф, пеня) за невиконання зобов?язання за договором.

З огляду на викладене, у суду першої інстанції не було підстав для застосування до спірних правовідносин п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що, з огляду на положення ч.5 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» включення у договори із споживачем умов, які є несправедливими, є підставою для визнання таких умов недійсними.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Однак, відповідачкою не надано доказів, які підтверджують оспорювання в судовому порядку, укладеного між нею та ТОВ «Бізнес позика» кредитного договору, визнання його в судовому порядку недійсним, в цілому або в частині. Крім того, здійснюючи періодичні платежі на погашення заборгованості по кредиту, ОСОБА_1 фактично прийняла умови кредитування та виконувала їх. При цьому колегія суддів зазначає, що відповідачкою при розгляді справи в суді першої інстанції зустрічних вимог про визнання кредитного договору недійсним в частині визначення розміру процентів за користування кредитними коштами у зв`язку з його невідповідністю вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» не заявлялося.

Отже, в силу вказаної вище презумпції правомірності правочину (ст.204 ЦК України) правомірність положень цього договору презюмується.

Умови договору про сплату процентів за користування кредитом не призводять до дисбалансу прав та обов`язків сторін, оскільки розмір процентної ставки погоджено за домовленістю сторін, договір укладено в електронній формі, з умовами договору відповідачка була ознайомлена та свідомо погодилася виконувати взяті на себе зобов`язання. Кредитний договір укладено на визначений термін, відповідно до умов якого відповідачка повинна сплатити проценти, що є платою за користування кредитом, а не компенсацією у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

На підставі вищевикладеного, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» підлягає стягненню з ОСОБА_1 заборгованість по тілу кредиту 26890,60 грн, заборгованість за процентами 13304,03 грн, всього 40194,63 грн.

Висновки суду апеляційної інстанції

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі встановив фактичні обставини у справі, дійшов помилкового висновку щодо визначення розміру заборгованості, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Судові витрати

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позов ТОВ «Бізнес Позика» заявлено з ціною 54465,84 грн і задоволено на суму 40194,63 грн, тобто на 73,80% (40194,63х100:54465,84).

За подання позовної заяви ТОВ «Бізнес позика» було сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №2729 від 19.02.2025.

За подання апеляційної скарги ТОВ «Бізнес позика» було сплачено судовий збір у розмірі 3633,60 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №17302 від 05.11.2025.

Тому, з ОСОБА_1 на користь «Бізнес позика» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 4469,33 грн ((2422,40+3633,60)х73,80%).

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» задовольнити частково.

Рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 27 жовтня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» (, місто Київ, вул. Лесі Українки, будинок 26, офіс 411) заборгованість за договором про надання кредиту №498753-КС-001 від 07.05.2024 у сумі 40194,63 грн (сорок тисяч сто дев`яносто чотири гривні шістдесят три копійки).

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» (, місто Київ, вул. Лесі Українки, будинок 26, офіс 411) судовий збір у сумі 4469,33 грн.

В решті вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 грудня 2025 року.

Судді: Т. В. Спірідонова

Р. С. Гринчук

А. М. Костенко