ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/8525/25
Провадження 2/362/4382/25
У х в а л а

"04" грудня 2025 р. суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Лебідь-Гавенко Г.М. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в:

Через систему «Електронний суд» до суду від представника ОСОБА_1 адвоката Сікачова С.Ю. надійшла позовна заява, в якій він просить визнати об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 наступне майно: земельну ділянку з кадастровим номером: :01:002:0155, загальною площею 0,1568 га, цільове призначення: 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; житловий будинок, загальною площею: 203.4 кв. м., житлова площа (кв.м): 52.7, з господарськими будівлями, Опис: житловий будинок літ. "А", 2008 р.п., госп. блок літ. "Б", літня кухня літ. "В", сараї літ. "Г", "Д", вимощення I, огорожа N? 1-3, колодязь № 4, яма вигрібна № 5, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; Поділити між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 майно наступним чином: Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на 1/2 частину земельної ділянки з кадастровим номером: :01:002:0155, загальною площею 0,0784 га, Цільове призначення: 02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на 1/2 частину житлового будинку Загальною площею: 101.7 кв. м., житлова площа (кв.м): 26.35 кв. м., з господарськими будівлями, Опис: 1/2 частини житлового будинку літ. "А", 2008 р.п., 1/2 частини госп. блок літ. "Б", 1/2 частини літня кухня літ. "В", 1/2 частини сараї літ. "Г","Д", 1/2 частини вимощення I, 1/2 частини огорожа N? 1-3, 1/2 частини колодязь № 4, 1/2 частини яма вигрібна N? 5, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/2 частину земельної ділянки з кадастровим номером: :01:002:0155, загальною площею 0,0784 га, Цільове призначення: 02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/2 частину житлового будинку Загальною площею: 101.7 кв. м., житлова площа (кв.м): 26.35 кв. м., з господарськими будівлями, Опис:1/2 частини житлового будинку літ. "А", 2008 р.п., 1/2 частини госп. блок літ. "Б", 1/2 частини літня кухня літ. "В", 1/2 частини сараї літ. "Г", "Д", 1/2 частини вимощення I, 1/2 частини огорожа № 1-3, 1/2 частини колодязь N? 4, 1/2 частини яма вигрібна № 5, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .; Судові витрати по справі покласти на Відповідача

Перевіривши позовну заяву й додані до неї матеріали, приходжу до висновку про те, що вона підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 22-24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 Сімейного Кодексу України та ст. 372 ЦК України. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (ч. 4 ст. 65 СК).

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не лише фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд має встановити не лише факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

В разі придбання майна, хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя (набуті до реєстрації шлюбу і сумісного проживання), це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не можна вважати безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

Враховуючи вимоги процесуального законодавства позивач зобов`язаний подати усі докази по справі разом із позовною заявою. Процесуальним законодавством встановлено чіткі рамки подачі доказів до суду, після чого суд не вправі приймати подані докази, оскільки буде порушено вимоги принципу змагальності.

Частиною четвертою статті 177 ЦПК України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 має дві позовні вимогу немайнового характеру та чотири вимоги майнового характеру.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору врегульовано Законом України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (із змінами та доповненнями).

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» у 2025 році прожитковий мінімум працездатних осіб з 1 січня 2025 року становить 3 028,00 гривень.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, розмір судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на даний час становить 1211,20 грн.

Але доказів, справлення судового збору за дві немайнові вимогу у розмірі 2422, 40 грн до суду надано не було.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

В тексті позовної заяви не зазначено, що сторони погодили вартість спірного майна та матеріали додані до позовної заяви не містять документально підтверджуючих доказів вартості спірного нерухомого майна, тобто обгрунтованого розрахунку, яку сторони між собою погодили. Крім того, до позову не додано доказу узгодження вартості майна у письмовій чи будь який іншій формі, яка підтверджує позицію відповідача.

В свою чергу, у разі відсутності такого погодження вартості спірного майна встановлюється за дійсної його вартості на час розгляду справи.

Відповідно до Постаноави Кабінету Міністрів України «Про затвердження Національного стандарту №1 «Загальні Засади оцінки майна і майнових прав» №1440 від 10 вересня 2003 року ринкова вартість - це вартість, за яку можливе відчуження об`єкта оцінки на ринку подібного майна на дату оцінки за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу.

Згідно частин 1, 2 ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 25 серпня 2020 року у справі № 910/13737/19 зазначила, що майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Тобто будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього.

Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (пункт 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі № 907/9/17).

Підпунктом першим пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1211 грн 20 коп.) та не більше 5 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб (15140 грн 00 коп.).

В позовах про визнання права власності на майно ціна позову визначається вартістю цього майна на момент звернення до суду. При цьому вартість майна - це грошова сума, за яку це майно може бути придбане у даній місцевості. Тягар доказування вартості майна несе позивач.

Зазначення ціни позову щодо вимог майнового характеру є обов`язковою вимогою до змісту позовної заяви. Зазначаючи ціну позову, позивач повинен обґрунтувати у позовній заяві наведену ним оцінку, оскільки щодо цієї обставини застосовується загальне правило про те, що кожна особа повинна довести обставини, на які вона посилається.

Як вбачається із позовної заяви, представником позивача зазначено ціну позову 5320200 грн, але не зазначено також про те, що вказана в позові вартість майна, що підлягає поділу, визначена за погодженням між подружжям, а також в позовній заяві зазначено,, що судовий збір із врахуванням в електронній формі поданої становіть 15 140, 00 х 0,8 = 12 112, 00 грн, але квитанції про сплату судового збору у розмірі 12.112, 00 грн до позовної заяви не долучає, як і не містить у переліку додатки.

З метою забезпечення повного захисту прав та інтересів позивача, суд пропонує останньої усунути вищезазначені недоліки позовної заяви, а саме: сплатити судовий збір у розмірі 1% ціни позову, відповідно до ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», але не менше 1211,20 грн. та не більше 15140,00 грн. із врахуванням поданої позовної заяви через в електронній формі та надати суду докази сплати судового збору у розмірі 12 112, 00 грн за майнові вимоги.

А тому представнику позивача потрібно доплатити судовий збір ще за дві вимоги немайнового характеру у розмірі 2422, 40 грн із врахуванням коефіцієнту 0,8, та надати докази сплати судового збору у розмірі 1% ціни позову, відповідно до ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру в сумі 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який підлягає сплаті в сумі 12 1112,00 грн.

Окрім того, представник позивач просить у порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 , право власності на частку житлового будинку та земельної ділянки.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Разом з тим, визнання права особистої власності за відповідачем, у нашому випадку за відповідачем, не може бути способом захисту права позивача.

У спорах щодо поділу спільного сумісного майна подружжя позивач може просити суд визнати об`єкт спільною сумісною власністю подружжя, провести поділ спільної сумісної власності подружжя та навіть виділити кожному з подружжя окремі частки (об`єкти) в порядку поділу майна подружжя. Однак, позивач не наділений цивільними правами щодо того, аби просити суд визнати за іншою особою право власності на нерухоме майно. З таким позовом необхідно звертатися особі, чиє право порушується.

А тому, представнику позивача потрібно уточнити прохальну частину позовної заяви та надати її в новій редакції, у тій кількості осіб скільки заявлено у позовній заяві.

Недоліки позовної заяви підлягають усуненню шляхом подання до суду позовної заяви у новій редакції, з урахуванням викладених вимог до неї, із наданням належним чином засвідчених копій доказів у тій кількості її примірників та додатків, скільки осіб заявлено відповідачами та/або третіми особами у справі, а також надати суду доказів на підтвердження сплати судового збору за дві вимоги немайнового характеру та за майнові вимоги.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог викладених у ст.ст. 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення позивачу ухвали.

З огляду на наведене, дану позовну заяву необхідно залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, оскільки вказані недоліки перешкоджають суду відкрити провадження у справі.

У зв`язку з наведеним залишення позову без руху з підстав, передбачених Законом, не є порушенням права на справедливий судовий захист, оскільки після усунення недоліків у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків.

На підставі наведеного, керуючись статтями 175, 176, 177, 185 ЦПК України, суддя,

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя - залишити без руху та надати строк для усунення зазначених недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали.

Роз`яснити, що у разі не усунення недоліків у встановлений в ухвалі строк, позовна заява буде вважатись неподаною та повертається позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко