Справа № 369/3945/24
Провадження №2/369/1827/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2025 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Пінкевич Н.С.,

секретаря Худинець Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Чабанівської селищної ради Фастівського району Київської області про визначення місця проживання дітей,

в с т а н о в и в :

У березні 2025 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , 2009 року народження. Спільне життя не склалось, шлюб розірваний ще в 2016 році. Після припинення розірвання шлюбу між ними було досягнуто згоди, що дитина залишилась проживати разом з ним. Тобто син з ним проживає ще з грудня 2014 року. Ним створені всі умови для проживання, гармонійного розвитку дитини. Він працює та має дохід для забезпечення дітей.

Натомість, мати дитини виїхала за межі України і він повністю опікується всіма питаннями дитини, його потребами. Фактично відповідачка самоусунулась від виконання своїх обовязків по відношенню до дитини через зайнятість. Тому на даний час виникла потреба у наявності судового рішення, що спростить вирішення нагальних потреб дитини. Вважає своє право порушеним.

Просив суд визначити місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; судові витрати покласти на відповідачку.

Ухвалою Києво Святошинського районного суду Київської області від 11 березня 2025 року відкрито провадження по справі та визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

29 травня 2024 року до суду надійшла заява ОСОБА_2 про визнання позову. Вказала, що не заперечує щодо визначення місця проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; а судові витрати за обопільною згодою несе позивач.

У судовому засіданні позивача позовні вимоги підтримав. Просив суд задоволити та у подальшому розглядати справу за його відсутності.

У судове засідання відповідач не з`явився. У заяві просила суд слухати справу за її відсутності.

У судове засідання представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Чабанівської селищної ради Фастівського району Київської області не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Подали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та просили суд вирішити спір відповідно до вимог закону.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що провадження по справі підлягає закриттю, виходячи з наступних підстав.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

При розгляді справи судом встановлено, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 травня 2015 року шлюб між сторонами розірваний (справа 369/2487/15ц).

ОСОБА_1 та ОСОБА_5 мають спільних дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 лютого 2016 року (справа 369/655/16ц):

стягнего з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_1 проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 25.01.2016 р. і до досягнення дитиною повноліття;

стягнено з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_1 проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 25.01.2016 р. і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 255 ЦПК України провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Згідно із нормами цивільного процесуального права, предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої суд має ухвалити рішення. Вказана дефініція дає правильне розуміння того, що позивач, звертаючись до суду, має матеріально-правову заінтересованість захистити своє право.

Під підставами позову розуміють обставини, якими позивач обґрунтовує свою вимогу, а також факти, що підтверджують ці обставини. Такими обставинами можуть бути лише юридичні факти, тобто факти, які зумовлюють певні правові наслідки : виникнення, зміну чи припинення правовідносин. Тому до підстав позову не можуть входити обставини, які виступають доказами в справі. З ними закон не пов`язує виникнення, зміну або припинення прав чи обов`язків. Вони лише підтверджують наявність або відсутність юридичних фактів, які входять у підставу позову.

Варто зазначити, що підставою позову не може вважатись посилання позивача на певні норми матеріального права. Пленум Верховного Суду України в п. 9Постанови «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» від 12 червня 2009 року за № 5зазначив, що оскільки підставою позову є фактичні обставини, наведені в позовній заяві, то зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним під час вирішення судом питання про те, яким законом необхідно керуватись під час вирішення спору.

Крім того, поряд із предметом і підставою позову виділяють окремий елемент позову - його зміст.

Під змістом позову розуміють вид (спосіб) судового захисту, що прямо передбачається законом (наприклад, ст. 16 Цивільного кодексу України), з яким позивач звертається до суду. Законодавець у ч. 1ст. 16 Цивільного кодексу України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового чи майнового права й інтересу, а в ч. 2ст.16ЦК України наведене орієнтовний перелік способів здійснення захисту цивільних прав та інтересів судом. Предметом позову є частина позову, яка містить безпосередню матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, щодо якої суд ухвалює рішення по суті. Предметом позову є позовні вимоги.

Таким чином, предмет позову - це те, що конкретно вимагає позивач; підстава позову - те, чим позивач обґрунтовує свої вимоги; зміст позову - це спосіб захисту порушеного права.

Таке ж розуміння елементів позову закріплюється на рівні судової практики, зокрема у п.9Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» від 12 червня 2009 року за № 5.

Під предметом спору розуміється об`єкт спірних правовідносин, тобто благо, щодо якого виникає спір між позивачем та відповідачем.

Так, звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 просив суд визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_3 , 2009 року народження, з батьком ОСОБА_1 .

Встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , тобто на час розгдяду справи йому виповнилось 16 років.

Відповідно до ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

За ст..255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження по справі, якщо відсутній предмет спору.

Оскільки ОСОБА_4 досяг 14 років, має право вільно обирати своє місце проживання, відсутність спору між сторонами щодо її місця проживання, відсутність обмежень щодо його проживання, суд приходить до висновку про відсутність предмету спору, а тому провадження по справі підлягає закриттю.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 133, 142, 206, 255 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Чабанівської селищної ради Фастівського району Київської області про визначення місця проживання ОСОБА_4 , 2009 року народження, закрити.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення або складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 01 грудня 2025 року.

Суддя Наталія ПІНКЕВИЧ