УХВАЛА

23 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 544/1140/25

провадження № 61-15772ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулейкова І. Ю., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Пирятинсьного районного суду Полтавської області від 30 липня 2025 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 10 листопада 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України про встановлення факту проживання однією сім`єю,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2025 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Пирятинсьного районного суду Полтавської області від 30 липня 2025 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 10 листопада 2025 року, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити її заяву.

Касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, з урахуванням наступного.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

ОСОБА_1 у касаційній скарзі підставою касаційного оскарження судових рішень вказує пункти 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

Зокрема, обґрунтовуючи порушення судами норм процесуального права, ОСОБА_1 посилається на пункти 1 та 3 частини третьої статті 411 ЦПК України.

Верховний Суд звертає увагу на те, що у разі посилання у касаційній скарзі як на підставу, на якій подається касаційна скарга, на пункт 3 частини третьої статті 411 ЦПК України (суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи) у касаційній скарзі слід вказати, яке саме було заявлено клопотання, яке суд відхилив та щодо встановлення яких саме обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, воно було заявлено, обґрунтувавши при цьому, порушення норм процесуального права.

Проте вказану підставу касаційного оскарження належним чином не обґрунтовано.

Верховний Суд роз`яснює заявнику, що коректне визначення підстав касаційного оскарження має важливе значення, оскільки за приписами частини першої статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Недоліки касаційної скарги мають бути усунені шляхом надання уточненої касаційної скарги, в якій навести належне обґрунтування підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 3 частини третьої статті 411 ЦПК України, з урахуванням роз`яснень викладених у цій ухвалі.

У відповідності до вимог частини другої і третьої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185,392, 393 ЦПК України Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Пирятинсьного районного суду Полтавської області від 30 липня 2025 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 10 листопада 2025 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених недоліків строк тривалістю в десять днів від моменту отримання копії цієї ухвали суду.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. Ю. Гулейков