Єдиний унікальний номер: 378/1764/25
Провадження № 6/378/26/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2025 року Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Скороход Т. Н.

за участю секретаря: Соколової О. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у селищі Ставище подання заступника начальника Таращанського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Степанюка Михайла, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В :

19.12.2025 заступник начальника Таращанського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Степанюк М. звернувся до суду з поданням, в якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 до виконання зобов`язань, покладених на нього. Подання обґрунтоване тим, що на виконанні у Таращанському відділі державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження №59525684 від 11.07.2019 з примусового виконання наказу Господарського суду Київської області №911/2627/18 виданого 17.05.1919 про стягнення з ФК «Гармонія-15» на користь Українського державного фонду підтримки фермерських господарств заборгованості в розмірі 156341, 43 грн..

Обґрунтовуючи дане подання заступник начальника Таращанського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Степанюк М. зазначив, що 22.05.2020 винесено постанову про арешт коштів боржника, копії якої направлено до AT «Райффайзен Банк Аваль», КБ «Приват Банк» та ПАТ «Державний ощадний банк України» для виконання. 26.05.2020 винесено постанову про розшук транспортного засобу боржника ГАЗ 33023, 1999 року, номерний знак НОМЕР_1 . 25.11.2022, 13.02.2023, 07.09.2023, 21.05.2024, 19.06.2025, 19.11.2025 було направлено вимоги про отримання інформації, яка містить банківську таємницю. 07.09.2023 винесено постанову про арешт коштів боржника, які містяться на відкритих рахунках, яку направлено на виконання шляхом підписання постанов ЕЦП. 25.10.2024 боржнику (керівнику ФГ) було надіслано виклик до відділу на який боржник не з`явився, про причини неявки не повідомив. Борг станом на 12.12.2025 залишається не сплаченим. Згідно даних Єдиного реєстру юридичних осіб, керівником ФГ «Гармонія-2015» є Кубаєвський І. Л..

19.12.2025 дане подання прийнято до провадження та призначено судове засідання в порядку ч. 4 ст. 441 ЦПК України.

Згідно із ч. 4 ст. 441 ЦПК України, суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Заступник начальника Таращанського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Степанюк М. у поданні просить справу розглянути без участі представника Таращанського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.

Суд, дослідивши матеріали подання, прийшов до висновку, що подання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця.

Як вбачається з копії постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №59525684 від 11.07.2019 головним державним виконавцем Заворотнім Б. В. відкрито виконавче провадження щодо виконання наказу Господарського суду Київської області №911/2627/18, виданого 17.05.1919 про стягнення з ФК «Гармонія-15» на користь Українського державного фонду підтримки фермерських господарств заборгованості в розмірі 156341, 43 грн..

Відповідно до ст.124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами і є обов`язковими до виконання на всій території України.

У справі «Soeringvs UK» від 07 липня 1989 року Європейський суд з прав людини визначив, що Конвенція як основоположний правовий акт, що підтверджує, забезпечує та надає захист прав людини, визначає, що її гарантії мають бути реальними та дієвими. Також, будь-яке тлумачення гарантованих прав та свобод, повинно відповідати загальним положенням Конвенції, метою якої є забезпечення і сталий розвиток цінностей демократичного суспільства.

Тобто, на державі лежить безпосередній обов`язок дотримуватися прав та свобод особи і забезпечувати своєчасне та в повному обсязі виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції.

Окрім того, виконання судових рішень у справах є складовою права на справедливий суд.

У справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду.

Водночас, згідно ст.13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Відповідно до ст.13 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Так, п. 5 ч. 1 ст. 6 вищевказаного Закону передбачено як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон громадянина України у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням має право, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Виходячи зі змісту вищенаведених правових норм, обов`язковою обставиною, яка підлягає встановленню судом є факт умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань та доведення цього факту заявником в порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.( ст. 76 ЦПК України).

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, підлягає з`ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково.

Таким чином, сама по собі наявність невиконання зобов`язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Сама по собі заборгованість за судовим рішенням не може свідчити про ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Таким чином обов`язковою умовою обмеження у праві виїзду за кордон можуть бути лише умисні дії боржника, направлені на ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Критерій достатності вжитих боржником з метою належного виконання зобов`язання заходів визначається судом. Мотивування судового рішення про обмеження права лише двома складовими: наявністю статусу боржника у виконавчому провадженні та непогашенням боргу в добровільному порядку, що зумовлюють «необхідність у тимчасовому обмеженні права на виїзд за межі України з метою забезпечення повного та своєчасного виконання виконавчих документів» не відповідає вимогам законодавства.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, державний виконавець надав до суду копії: постанови про виконавче провадження від 11.07.2019, наказу про примусове виконання від 17.05.2019, однак до суду не надано жодного доказу, який би свідчив про свідоме злісне ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду; доказів отримання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ФК «Гармонія-15» на користь Українського державного фонду підтримки фермерських господарств заборгованості в розмірі 156341, 43 грн., та викликів державного виконавця.

Крім того, державним виконавцем не надано належних доказів того, що станом на 19.12.2025 керівником ФГ «Гармонія-2015» є саме Кубаєвський І. Л., враховуючи, що до подання додано Детальну інформацію про юридичну особу на трьох аркушах без дати її формування, яка не засвідчена посадовою особою та печаткою.

Отже, враховуючи, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження факту ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, суд приходить до висновку, що подання заступника начальника Таращанського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Степанюка М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 353, 441 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволені подання заступника начальника Таращанського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Степанюка Михайла, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_1 , відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала складена 19.12.2025.

Суддя Т. Н. Скороход