П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2025 року м. Київ

Справа №761/24014/14

Провадження: № 22-ц/824/18241/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.,

суддів Верланова С. М., Нежури В. А.,

секретар Лаврук Ю. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Коновала Руслана Олександровича в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент»

на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 30 вересня 2025 року, постановлену під головуванням судді Мальцева Д. О.,

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в особі законного представника ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення,

в с т а н о в и в:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває справа за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Інвент» до ОСОБА_6 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ТОВ «Фінансова компанія «Інвент», ОСОБА_6 , треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання недійсним іпотечного договору.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 30 вересня 2025 року позовну заяву ТОВ «ФК «Інвент» залишено без розгляду.

Не погодившись із таким судовим рішенням, адвокат Коновал Р. О. в інтересах ТОВ «ФК «Інвент»подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, ухвалу суду просив скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про повторну неявку представника позивача без поважних причин, оскільки фактична відсутність представника в судових засіданнях 26.06.2025, 11.08.2025 та 30.09.2025 була зумовлена не його поведінкою, а неналежними діями суду. Заявник наголосив, що кожного разу був завчасно авторизований у власному кабінеті Електронного суду та в підсистемі відеоконференцзв`язку, однак, у перелічені дати суд фактично не створив та не запустив відеоконференцій, чим позбавив представника можливості взяти участь у судових засіданнях.

Звертає увагу й на те, що відповідно до отриманих відповідей технічної підтримки ЄСІТС та ДП «Інформаційні судові системи», у зазначені дні судом не створювалися жодні відеоконференції у справі, що підтверджує відсутність технічного підключення не зі сторони позивача, а внаслідок недотримання судом вимог Положення про ЄСІТС. Крім того, в електронному суді відсутні протоколи судових засідань за відповідні дати, що також свідчить про неналежне процесуальне оформлення судових засідань.

За таких обставин, на думку скаржника, суд не мав правових підстав застосовувати пункт 3 частини першої статті 257 ЦПК України, оскільки неявка не була наслідком недобросовісної поведінки позивача. Навпаки, позивач був позбавлений можливості реалізувати право на участь у судовому засіданні, що є істотним порушенням принципів доступу до правосуддя, рівності сторін та змагальності процесу.

Крім того, суд першої інстанції не виконав обов`язку суду сприяти учасникам у реалізації їх процесуальних прав, а ухвалу про залишення позову без розгляду постановив без повного з`ясування фактичних обставин, чим порушив вимоги статті 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості судового рішення. У зв`язку з цим апелянт просить ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 06 листопада 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судовому засіданні адвокат Коновал Р. О. в інтересах ТОВ «ФК «Інвент»підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав.

Адвокат Батурін С. В. в інтересах ОСОБА_5 заперечував проти доводів апеляційної скарги та вважав їх необґрунтованими.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення учасників справи, які з`явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Залишаючи позовну заяву ТОВ «Інвест Хаус» без розгляду, суд першої інстанції виходив із положень п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Перевіряючи вказані висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 129 Конституції України однією із засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюються зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (частина третя статті 131 ЦПК України).

У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, коли від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (частина п`ята статті 223 ЦПК України).

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

У постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18 листопада 2022 року у справі № 905/458/21 зазначено, що нормами процесуального права передбачено право учасника справи: а) брати участь в судових засіданнях (особисто або через представника); б) не брати участі в судових засіданнях, подавши клопотання про розгляд справи за його відсутності, крім випадків, коли суд визнав явку учасника обов`язковою.

Аналіз зазначених норм процесуального права свідчить про те, що учасник справи не може відмовитися від свого права на участь в судових засіданнях за принципом мовчання, його волевиявлення щодо цього має бути формалізовано.

Правове значення для прийняття судом рішення про залишення позову без розгляду з підстави нез`явлення позивача у судове засідання, передбаченої цими нормами процесуального права, має одночасна наявність таких обставин: 1) належне повідомлення судом позивача про час і місце судового засідання; 2) неявка позивача в судове засідання або неповідомлення позивачем суду причин його неявки в судове засідання; 3) неподання позивачем суду заяви про розгляд справи за його відсутності.

Неявка позивача або його представника в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки може означати втрату позивачем юридичного інтересу до розгляду його справи судом.

Разом з цим, у разі, якщо позивач не з`явився в судове засідання, однак, повідомив суду інформацію про причини своєї неявки, суд має здійснити оцінку поважності таких причин. За відсутності такого повідомлення суд приймає рішення про залишення заяви без розгляду.

Питання поважності причин неявки є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються відповідні обставини. Поважними причинами є лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язуються з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне вчинення певної процесуальної дії.

Положення статті 223 ЦПК України вказують на необхідність врахування судом поважності/неповажності повідомлених позивачем суду причин своєї неявки до суду в залежності від того, чи є ця неявка першою чи повторною, та передбачають настання процесуальних наслідків у кожному конкретному випадку.

У разі першої неявки позивача в судове засідання та при умові, що суд визнав поважними повідомлені позивачем суду причини неявки в судове засідання, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні відповідно до пункту 2 частини другої статті 223 ЦПК України.

У постановах Верховного Суду: від 11 січня 2023 року у справі № 500/3032/18 (провадження № 61-19742св21), від 12 січня 2023 року у справі № 205/3009/16 (провадження № 61-6033св22), від 14 лютого 2023 року у справі № 947/15909/21 (провадження № 61-10773св22) зазначено, що причини повторної неявки позивача в судове засідання правового значення не мають, а обов`язковими умовами для застосування передбачених пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України процесуальних наслідків повторної неявки позивача в судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи без його участі у судовому засіданні.

Правом на залишення позову без розгляду суд наділений лише у разі повторної неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Залишення позову без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача є негативним правовим наслідком для позивача у випадку зловживання ним своїми процесуальними правами, що презюмується.

Отже, положення частини п`ятої статті 223 та пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України дисциплінують позивача як ініціатора судового розгляду, стимулюють його належно користуватися своїми процесуальними правами, щоб не допустити затягування розгляду справи.

Суд зобов`язаний припиняти недобросовісну процесуальну поведінку сторін та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки до суду належно повідомленого позивача або його представника, від якого не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Такий підхід спрямований на забезпечення дотримання розумних строків розгляду справи, принципу процесуальної економії та балансу інтересів сторін, зокрема на захист інтересів відповідача, який змушений витрачати час і кошти на явку до суду або забезпечення участі свого представника.

Водночас застосування зазначених процесуальних наслідків можливе лише за умови суворого дотримання судом вимог цивільного процесуального закону щодо належного повідомлення сторін, фіксації судового засідання та забезпечення реалізації права учасників справи на участь у судовому розгляді, у тому числі в режимі відеоконференції.

У справі, яка переглядається колегією суддів встановлено, що позивач звернувся до суду із заявою про здійснення участі у всіх судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (т. 4, а. с. 30). Подання такої заяви обгрунтовано тим, що представник позивача, адвокат Коновал Р. О., проживає та здійснює адвокатську діяльність у м. Івано-Франківську, що ускладнювало його особисту участь у судових засіданнях у м. Києві.

Ухвалою суду від 02 грудня 2024 року вказане клопотання було задоволено, а судове засідання, призначене на 26 грудня 2024 року, а також усі наступні судові засідання у справі визначено проводити в режимі відео конференції (т. 4, а. с. 35 - 36).

На підставі зазначеної ухвали представник позивача, адвокат Коновал Р. О., брав участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Зокрема, 20 травня 2025 року він фактично брав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, що підтверджує реальність та ефективність обраного формату участі (т. 4, а. с. 153 - 154).

У цьому ж судовому засіданні 20 травня 2025 року ухвалою суду було залучено до участі у справі нових відповідачів як правонаступників та відкладено розгляд справи на 26 червня 2025 року .

Як убачається з матеріалів справи, 26 червня 2025 року представник позивача завчасно авторизувався у своєму Електронному кабінеті та в підсистемі відеоконференцзв`язку ЄСІТС ([https://vkz.court.gov.ua](https://vkz.court.gov.ua)) і очікував приєднання до відеоконференції, однак такого приєднання судом здійснено не було.

В подальшому, в системі «Електронний суд» з`явилася інформація про відкладення розгляду справи.

Аналогічна обставина мала місце під час судових засідань, призначених на 11 серпня 2025 року та 30 вересня 2025 року. В протоколах судових засідань зазначено, що учасники справи не з`явилися, у зв`язку з чим фіксування судового засідання не здійснювалося, а згодом ухвалою суду позов було залишено без розгляду (т. 4, а. с. 213, 230).

Разом з тим, колегія суддів відмічає, що матеріали справи не містять протоколів судових засідань, сформованих саме з використанням підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС, у яких були б відображені відомості про створення судом відповідних відеоконференцій, запрошення представника позивача до участі в них, а також обставини його неявки або технічної неможливості з`єднання. У справі також відсутні будь-які акти, складені відповідно до вимог процесуального законодавства, які б підтверджували об`єктивну неможливість проведення судового засідання в режимі відеоконференції з технічних причин.

З матеріалів справи також убачається, що з метою з`ясування причин неучасті представника позивача у вказаних судових засіданнях, адвокат Коновал Р. О., звернувся до технічної підтримки ЄСІТС через офіційний телеграм-бот підсистеми ВКЗ. У відповідь йому було повідомлено про те, що інформація щодо запрошення учасників до відеоконференції має відображатися в протоколах судових засідань. Водночас, як встановлено колегією суддів, протоколи судових засідань за датами 26.06.2025, 11.08.2025 та 30.09.2025 у системі «Електронний суд» відсутні.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про повторну неявку належно повідомленого представника позивача та залишення позовної заяви без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України є передчасним і таким, що не ґрунтується на належних та допустимих доказах.

Колегія суддів ураховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 17 липня 2025 року у справі № 761/24014/24, відповідно до якого у разі відсутності належної фіксації судом обставин запрошення учасника справи до участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції та його неявки негативні процесуальні наслідки не можуть покладатися на такого учасника.

Право сторони на участь у судовому засіданні є складовою права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статтею 55 Конституції України, а його обмеження можливе виключно за умови суворого дотримання судом вимог процесуального закону.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За наведених вище обставин, колегія суддів доходить висновку про те, що судом першої інстанції допущено істотне порушення норм процесуального права, яке призвело до безпідставного залишення позовної заяви без розгляду, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Коновала Руслана Олександровича в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 30 вересня 2025 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції з підстав, визначених ч. 2 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 16 грудня 2025 року.

Головуючий Т. О. Невідома

Судді С. М. Верланов

В. А. Нежура