Справа №491/473/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року Ананьївський районний суд Одеської області

у складі: головуючої у справі судді Надєр Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Гула О.Р.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Ананьєві Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення батька від сплати аліментів на утримання дітей та стягнення аліментів на утримання дітей з матері,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді в Ананьївському районному суді Одеської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення батька від сплати аліментів на утримання дітей та стягнення аліментів на утримання дітей з матері.

Позовні вимоги позивача обґрунтовані тим, що 14 квітня 2025 року Ананьївським районним судом Одеської області у справі №491/244/25 винесено судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28 березня 2025 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, а саме ОСОБА_3 до 09 березня 2034 року (включно), надалі в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення ОСОБА_4 повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 (включно). У вказаному судовому наказі зазначено, що місце проживання ОСОБА_2 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 . В свою чергу діти проживають за адресою: АДРЕСА_2 , разом з позивачем. Діти знаходяться на утриманні батька, оскільки проживають з ним. Таким чином мати дітей ні на час звернення до суду із заявою про винесення судового наказу про стягнення аліментів, ні станом на день звернення позивача до суду не проживала та не проживає з дітьми, а отже у неї відсутнє було право на звернення до суду із відповідною заявою, а у батька дітей, тобто, боржника за судовим наказом, відсутній обов`язок сплачувати аліменти саме на користь матері дітей ОСОБА_2 , а тому позивач вважає, що наявні підстави для припинення стягнення аліментів з позивача та стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання дітей. З наявної інформації мати дітей ОСОБА_2 на початку війни виїхала з України та проживає в одній із європейських країн. Савранським відділом державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрайонного управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження №78071962 на підставі судового наказу від 14 квітня 2025 року у справі №491/244/25, що свідчить про порушення майнових прав та інтересів батька, оскільки саме він має право розпоряджатися аліментами, які стягуються на утримання дітей. Таким чином саме позивач має отримувати від відповідача аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки діти проживають з батьком окремо від матері. Оскільки у позивача відсутні відомості про працевлаштування відповідача та отримання нею постійного доходу, щоб визначити розмір аліментів в частці від усіх видів доходу, позивач вважає за можливе стягувати з відповідача аліменти в твердій грошові сумі по 5000,00 грн. на кожну дитину.

У зв`язку з наведеним позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою від 17 червня 2025 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників.

Крім того, в ухвалі про відкриття провадження у справі роз`яснено відповідачу про її процесуальні права, а саме подати відзив на позовну заяву, пред`явити зустрічний позов та подати заяву із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, що передбачено вимогами ст.178, ст.193, та ч.4, ч.5 ст.277 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач своїми процесуальними правами передбаченими ст.178, ст.193, та ч.4, ч.5 ст.277 ЦПК України не скористалася та у встановлені строки в ухвалі про відкриття провадження у справі відзив на позовну заяву до суду не подала, з зустрічним позовом та з заявою із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не зверталася.

В судове засідання 17 грудня 2025 року позивач не з`явився, однак в матеріалах справи міститься письмова заява його представника адвоката Негуляєва М.А., який діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії ВА №1105479 від 31 травня 2025 року, в якій він просить справу розглянути без його участі та без участі позивача за наявними в матеріалах справи доказами проживання дітей разом з батьком та перебування матері дітей за кордоном, позовні вимоги підтримують в повному обсязі (а.с.41-42).

Відповідач в судові засідання, в тому числі 17 грудня 2025 року не з`являлася, при цьому про дату, час та місце проведення судових засідань у справі повідомлялася належним чином відповідно до ч.8 ст.128 ЦПК України, що підтверджується роздруківками з офіційного сайту АТ «Укрпошта» (а.с.55-56), а також конвертом, який повернувся до суду з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.52).

Крім того, інформація щодо даної справи також розміщена в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України http://an/od.court/gov.ua/sud1501/gromadyanam/csz.

Частиною 1 ст.223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.

При цьому, враховуючи наявність відомостей про належне сповіщення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, заяву представника позивача, відсутність, передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України, підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням положень ч.ч.1, 3 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача, позивача та його представника.

Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, взявши до уваги заяву представника позивача, неявку відповідача, суд приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивачем у справі є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією витягу з реєстру територіальної громади №2025/006189449 від 13 травня 2025 року, сформованого ДП «Дія» на підставі заяви ОСОБА_1 (а.с.10).

Відповідачем у справі є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відомостями з реєстру територіальної громади про місце проживання особи, виданими Відділом надання адміністративних послуг Ананьївської міської ради за №3437 від 09 червня 2025 року (а.с.19).

Судом були вивчені докази, які позивачем були додані до позовної заяви в обґрунтування позовних вимог та долучені до матеріалів справи до початку розгляду справи по суті.

Судом встановлено, що 14 квітня 2025 року Ананьївським районним судом Одеської області задоволено заяву ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей та видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28 березня 2025 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, а саме ОСОБА_3 до ІНФОРМАЦІЯ_6 (включно), надалі в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення ОСОБА_4 повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_7 (включно) (а.с.4-5).

На підставі вище вказаного судового наказу постановою державного виконавця Савранського ВДВС у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 14 травня 2025 року відкрито виконавче провадження №78071962 (а.с.7).

Відповідно до копії довідки, виданої 23 травня 2025 року Ананьївською міською радою за №04-36/1596, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Відомості про зареєстроване місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відсутні (а.с.8).

Відповідно до копії довідки старости Гандрабурівського старостинського округу, виданої 22 травня 2025 року за №714, за адресою: АДРЕСА_2 , спільно проживають: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно вказаної довідки вона видана на підставі акту підтвердження спільного проживання від 21 травня 2025 року (а.с.8 зворотній бік).

В підтвердження того факту, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , є матір`ю позивача, позивачем до позовної заяви додано копію актового запису про його народження №12, складеного 17 квітня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ананьївського районного управління юстиції в Одеській області, відповідно до якого батьками позивача зазначені ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . вказана копія актового запису сформована у ДП «Дія» (а.с.9).

Відповідно до листа Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України від 15 травня 2025 року, наданого у відповідь на адвокатський запит представника позивача, представнику позивача відмовлено у наданні інформації про перетин державного кордону України у період з 01 січня 2022 року по теперішній час відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та повідомлено, що наявна запитувана інформація без особистої письмової згоди особи буде надана на виконання відповідного судового рішення про витребування зазначеної інформації (а.с.12).

Відповідно до копії платіжної інструкції №2350 від 21 травня 2025 року позивачем 21 травня 2025 року здійснено сплату грошових коштів в розмірі 8780 гривень 00 копійок на рахунок стягувача Савранського ВДВС у Подільському районі Одеської області ПМУ МЮ (м. Одеса). З графи «Призначення платежу» вбачається що вказані грошові кошти сплачені за виконавчим провадження №78071962 з виконання виконавчого документа судового наказу №491/244/25 від 14 квітня 2025 року (а.с.13). При цьому суд критично ставиться до вказаного документа як доказу у справі, оскільки вказаний документ не містить реквізитів, які підтверджують його справжність та актуальність, зокрема, підпис установи банку, печатка, тощо.

Ухвалою суду від 17 червня 2025 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів від ДПС України, а саме, відомостей щодо перетину державного кордону України відповідачем у справі за період з 01 лютого 2022 року, та на виконання вказаної ухвали до суду надійшов лист, відповідно до якого в період з 27 жовтня 2024 року по 24 серпня 2025 року відповідач здійснювала перетин державного кордону України на «в`їзд» та «виїзд», а також 02 вересня 2025 року перетнула державний кордон України на виїзд інформація зазначена станом на 11 годину 00 хвилин 02 вересня 2025 року, та у листі зазначено, що іншої інформації відносно відповідача немає (а.с.29, 45).

Відповідно до копії договору оренди квартири від 09 лютого 2025 року, укладеного між ОСОБА_8 та позивачем ОСОБА_1 , позивач орендує квартиру АДРЕСА_3 . Згідно умов казаного договору строк його дії становить з 09 лютого 2025 року по 09 лютого 2026 року (а.с.33).

Відповідно до копії довідки Миколаївської гімназії №45 Миколаївської міської ради Миколаївської області №134 від 02 вересня 2025 року ОСОБА_3 , навчається у 4-А класі вказаної гімназії (а.с.34).

Відповідно до копії заяви позивача ОСОБА_1 від 01 вересня 2025 року позивач просить зарахувати його дочку ОСОБА_3 до 4-А класу Миколаївської гімназії №45 Миколаївської міської ради Миколаївської області. У вказаній заяві позивач вказує фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 , при цьому назва населеного пункту, район та регіон його розташування у заяві не зазначено. Місцем проживання за держаною реєстрацією позивач у заяві зазначив: АДРЕСА_2 (а.с.34 зворотній бік).

З копії довідки КНП «Миколаївська обласна клінічна дитяча лікарня Миколаївської обласної ради» вбачається, що син позивача ОСОБА_2 , вік 5,5 року, 02 вересня 2025 року звертався до ЛОР-лікаря Миколаївської дитячої клінічної лікарні(а.с.35). При цьому вказана довідка не місить підпису лікаря, який її видав, а також не містить печатки лікувального закладу.

Відповідно до копії довідки закладу дошкільної освіти (ЯСЛА-САДОК) №95 Комбінованого типу Миколаївської міської ради Миколаївської області №42 від 03 вересня 2025 року, син позивача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , прийнятий на навчання з 01 вересня 2025 року в заклад дошкільної освіти (ясла-садок) №95 комбінованого типу Миколаївської міської ради Миколаївської області (а.с.35 зворотній бік).

За змістом ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України).

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При цьому, відповідно до ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

Відповідно до наведених норм СК України, вбачається, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає отримувані аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів, але обов`язок платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

Відповідно до ч.4 ст.273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч.1 ст.5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 79 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом були досліджені матеріали справи та, дослідивши докази, суд свій висновок про відмову у задоволенні позовних вимог обґрунтовує наступним.

Позивач у позовній заяві зазначає на момент подачі позову до суду, що він проживає в АДРЕСА_2 . Також зазначає, що діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , проживають разом з ним та знаходяться на його утриманні, при цьому відповідач по справі виїхала за межі України, де знаходиться по теперішній час.

У зв`язку з наведеним позивач просить звільнити його від сплати аліментів на утримання своїх дітей, які стягуються на користь відповідача, та з урахування того, що діти знаходяться на його отриманні та проживають разом з ним, стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 5000 гривень на кожну дитину.

З метою підтвердження доводів, зазначених у позовній заяві, позивачем до позовної заяви додано та в подальшому до матеріалів справи письмові докази, які на думку позивача дають підстави для задоволення позовних вимог.

Так, відповідно до копії довідки старости Гандрабурівського старостинського округу від 22 травня 2025 року №214, яка була досліджена судом (а.с.8 зворотній бік), діти позивача проживають в АДРЕСА_2 , і як вбачається з вказаної довідки, за адресою матері позивача. Місце проживання позивача зареєстроване за цією самою адресою (а.с.10). При цьому, як вбачається з вказаної довідки, вона видана на підставі акту підтвердження спільного проживання від 21 травня 2025 року, при цьому, копія даного акту в матеріалах справи відсутня.

Водночас позивач надав суду копію договору оренди квартири від 09 лютого 2025 року, строк дії якого становить з 09 лютого 2025 року по 09 лютого 2026 року, з якого вбачається, що позивач орендує квартиру в АДРЕСА_4 (а.с.33).

Також позивачем надано суду копії довідок (а.с.34-35), з яких вбачається, що донька позивача ОСОБА_3 зарахована 01 вересня 2025 року та навчається в 4-А класі Миколаївської гімназії №45 Миколаївської міської ради Миколаївської області, а син позивача ОСОБА_4 з 01 вересня 2025 року прийнятий на навчання в заклад дошкільної освіти (ясла-садок) №95 комбінованого типу Миколаївської міської ради Миколаївської області.

Дослідивши дані довідки, суд приходить до висновку, що діти зараховані до навчальних закладів в м. Миколаєві Миколаївської області на початку вересня 2025 року. При цьому, жодних доказів проживання дітей разом з батьком та перебування дітей на утриманні позивача позивачем суду не надано. Не надано також доказів проживання відповідача окремо від дітей та неутримання їх. З інформації Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, яка була витребувана судом за клопотанням позивача, вбачається, що відповідач в період з 27 жовтня 2024 року по 02 вересня 2025 року здійснювала виїзд та в`їзд на територію України. Інформація щодо виїзду/невиїзду разом з нею дітей відсутня. При цьому зазначено, що відповідач виїхала за межі України 02 вересня 2025 року о 03 годині 29 хвилин. При цьому інформація надана станом на 11 годину 00 хвилин 02 вересня 2025 року. Так, жодних доказів факту не проживання дітей разом з матір`ю, як і проживання дітей з батьком окремо від матері та знаходження їх на його утриманні позивачем суду не надано.

Таким чином, позивачем не надано суду достатніх, належних та беззаперечних доказів, які стали б підставою для задоволення позовних вимог, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, в тому числі й позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей, оскільки вона пов`язана з позовною вимогою про звільнення позивача від сплати аліментів на утримання дітей, в задоволенні якої позивачу відмовлено.

Керуючись вимогами ст.141 ЦПК України, оскільки у задоволенні позовних вимог було відмовлено, суд приходить до висновку, що понесені позивачем судові витрати слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 4, 12, 13, 27, 43, 64, 76, 81, 89, 95, 133, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 274-279, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення батька від сплати аліментів на утримання дітей та стягнення аліментів на утримання дітей з матері відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто в даному випадку через Ананьївський районний суд Одеської області.

Повний текст рішення складено 22 грудня 2025 року.

Суддя: Надєр Л.М.

Рішення набуло законної сили «____» __________________20__ року.