ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/2259/25Головуючий по 1 інстанції
Справа №712/9834/25 Категорія: 310020000 Чапліна Н.М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіКарпенко О.В., Сіренко Ю.В.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу відповідача на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.10.2025(повний текст складено 31.10.2025, суддя в суді першої інстанції Чапліна Н. М.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в :

у липні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, мотивуючи тим, що сторони, які у зареєстрованому шлюбі не перебували, є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні.

Дитина має статус дитини з інвалідністю з дитинства, тому витрати на її утримання суттєво перевищують звичайні базові потреби й передбачають постійне фінансування медичного лікування, реабілітаційних заходів та спеціалізованих занять.

Згідно з висновками лікарів, дитині рекомендовано низку реабілітаційних послуг, зокрема: постійний психіатричний нагляд за місцем проживання, регулярний прийом лікарських засобів та заняття з логопедом. Усі ці обов`язки та супровідні витрати фактично здійснює лише мати, яка є законним представником та опікуном сина.

На даний момент позивач отримує державну соціальну допомогу в розмірі 7 131,10 грн щомісяця, що надається на дитину з інвалідністю відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», проте зазначена сума не покриває реальних потреб дитини у зв`язку з її станом здоров`я.

Відповідач у справі належної матеріальної допомоги не надає, при цьому є працездатним, інший дітей не має.

На підставі викладеного, з метою захисту права дитини на належне утримання з боку батька, позивач просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1 / 3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.10.2025позовні вимоги задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1 / 3 від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 16.07.2025 і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення про стягнення аліментів у частині виплати за один місяць підлягає до негайного виконання.

Стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Ухвалюючи рішення суд прийшов до висновку, що оскільки дитина сторін проживає разом з матір`ю, а відповідач є її батьком, то на нього покладено однаковий з позивачкою обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини. При цьому судом не встановлено жодних обставин, які б свідчили про неможливість відповідача сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1 / 3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно.

Не погоджуючись частково з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав 21.11.2025 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким визначити розмір стягуваних з відповідача аліментів в розмірі 1 / 4 частини його заробітку.

Скаржник зазначає, що суд, вказуючи в рішенні на те, що позивач несе додаткові витрати на утримання дитини, не наводить жодного доказу наявності цих витрат та їх сум.

Також вказує, що судом не враховано того, що позивач отримує на дитину державну допомогу в розмірі 7131,10 грн щомісячно, а також того, що позивач нарівні з відповідачем повинна нести витрати по утриманню дитини.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. У даному випадку предметом спору є вимоги про стягнення аліментів, розмір яких не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При розгляді справи встановлено, що ОСОБА_3 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком записаний ОСОБА_2 , матір`ю ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Придніпровським районним у місті Черкаси відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №215 від 25.02.2016.

Син сторін має статус дитини з інвалідністю, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_2 , яке видане 11.04.2017 Департаментом соціальної політики Черкаської міської ради.

Відповідно до копії медичного висновку №20 про дитину-інваліда віком до 18 років від 16.03.2021 у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наявне захворювання, що відповідає розділу Х пункту 3 підпункту 3.1 переліку медичних показань, що дають право на одержання державної соціальної допомоги на дітей-інвалідів віком до 18 років, затвердженого наказом МОЗ України, Міністерством праці та соціальної політики України, Міністерством фінансів України від 08.11.2001 №454/47/516.

Згідно з консультаційним висновком спеціаліста від 11.12.2024, виданого КНП «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради», ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є інвалідом з дитинства підгрупи «А». Висновок спеціаліста (встановлений діагноз) F 71.1, F80.1 помірна розумова відсталість з вираженими поведінковими розладами, важкими мовними розладами, з повною залежністю від сторонніх осіб.

Судом встановлено, що сторони разом не проживають і їх спільна неповнолітня дитина проживає з матір`ю.

Згідно доводів позовної заяви позивач бажає стягувати аліменти на утримання сина, оскільки домовленості в них з відповідачем немає.

Правовідносини сторін у справі, які виникли на підставі викладених фактичних обставин, мають таке правове регулювання.

Відповідно до положень ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; ч.3 ст.181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина; ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Аналогічні роз`яснення містить п.17 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7,8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно із ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою ВРУ №789-Х1І від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного духовного і соціального розвитку.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідач, як батько дитини, зобов`язаний утримувати її до досягнення повноліття - ст.180 СК України.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За наявності між батьками спору щодо здійснення обов`язку утримувати дитину тим з батьків, який проживає від неї окремо та безпосередньо не утримує дитину, суд першої інстанції в цій справі прийшов до висновку про те, що з відповідача слід стягнути аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, що належним чином враховуватиме інтереси дитини та відповідає її потребам.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що відповідач зобов`язаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, проте не може погодитися із розміром аліментів, визначених судом першої інстанції.

Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Тлумачення ч. 1 ст. 183 СК України у взаємозв`язку з ч. 5 цієї статті свідчить, що суд може врахувати конкретні обставини справи та встановити інший розмір аліментів, ніж 1/4 на одну дитину, якщо того вимагають обставини.

Матеріалами справи підтверджено наявність у сина сторін захворювань, проте позивачем не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження розміру матеріальних витрат, тоді як відповідно до статті 182 СК України стан здоров`я дитини має враховуватися під час визначення розміру аліментів на її утримання саме в контексті достатніх і необхідних витрат для її утримання.

Витрати, пов`язані з лікуванням та реабілітацією сина сторін відносяться до додаткових витрат, пов`язаних зі станом здоров`я дитини, для стягнення яких передбачено окремий спосіб захисту прав, у зв`язку з чим позивач не позбавлена можливості звернутися до суду з позовною заявою щодо участі батька у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами, у даному випадку хворобою дитини.

Таким чином, колегія суддів враховує, що позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження необхідності стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, з урахуванням того, що докази понесення нею витрат на утримання дитини в матеріалах справи відсутні взагалі.

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнення аліментів ухвалене в результаті неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи та підлягає скасуванню.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд вважає необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного утримання, розвитку і лікування дитини сторін розмір аліментів у 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно.

При цьому апеляційний суд враховує, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України.

Також апеляційний суд приймає до уваги, що ст. 180 СК України покладає обов`язок утримання неповнолітніх дітей на обох батьків.

Крім того, розмір аліментів, визначений судом, не вважається незмінним, а отже відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 п.2 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Отже рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.10.2025у даній справі з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, має бути змінено в частині визначення розміру аліментів, що мають стягуватися з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини, який встановити в розмірі 1/4 частини доходів відповідача щомісячно.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір за подання позовної заяви пропорційного розміру задоволених позовних вимог (75%) стягується з відповідача на користь держави у розмірі 908,40 грн. Також, враховуючи часткове задоволення вимог апеляційної скарги (25%), відповідачу компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, понесені витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 454,20 грн.

Внаслідок взаємозаліку витрат по сплаті судового збору з відповідача на користь держави остаточно слід стягнути судовий збір у розмірі 454 грн 20 коп.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.10.2025 змінити в частині визначення розміру аліментів, які мають стягуватися з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , вказавши, що до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,підлягають аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу).

Змінити розподіл судових витрат, яким стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір 454,20 грн.

У решті рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.10.2025в цій справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 17.12.2025.

Суддя-доповідач

Суддя