Провадження №22-ц/801/2391/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Романюк Л. Ф.
Доповідач :Матківська М. В.
УХВАЛА

18 грудня 2025 рокуСправа № 127/12800/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Матківської М. В.,

суддів: Голоти Л. О., Сопруна В. В.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 вересня 2025 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «АКЦЕНТ - БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

До Вінницького апеляційного суду 10 жовтня 2025 року надійшла апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 вересня 2025 року у цивільній справі № 127/12800/25.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 15 жовтня 2025 року апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 вересня 2025 року залишено без руху, у зв`язку з тим, що вона не додала до апеляційної скарги документ про сплату судового збору чи документи, які підтверджують підстави звільнення її від сплати судового збору.

Надано відповідачу ОСОБА_1 строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали. Роз`яснено, що в іншому випадку скарга буде вважатися неподаною та повернута особі, яка її подала.

Копію ухвали суду 16 жовтня 2025 року було надіслано рекомендованим листом на адресу ОСОБА_2 , зазначену нею в апеляційній скарзі: АДРЕСА_1 .

Однак поштове відправлення № R34 повернулося до суду неврученим; відповідно до відомостей з офіційного сайту АТ «Укрпошта» причиною повернення зазначено «закінчення встановленого строку зберігання».

18 листопада 2025 року копію ухвали Вінницького апеляційного суду від 15 жовтня 2025 року було повторно надіслано відповідачу ОСОБА_1 .

Втім, поштове відправлення № R55 також повернулося до суду неврученим; згідно з відомостями з офіційного сайту АТ «Укрпошта» причиною повернення знову зазначено «закінчення встановленого строку зберігання».

Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 923/1432/15, у разі якщо копію прийнятого судового рішення (ухвали, постанови, рішення) направлено судом листом за належною адресою і повернено підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання чи закінчення строку зберігання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про прийняте судове рішення.

До аналогічного висновку прийшов Верховний Суд у постанові від 11 червня 2021 року у справі № 2-6236/11, де зауважив, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Згідно висновку Верховного Суду, що викладений в постанові від 20 грудня 2023 року у справі № 725/7357/21, врученими судова повістка та судове рішення вважаються в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження.

Отже, сам лише факт неотримання заявником поштової кореспонденції, яку суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки це зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що неотримання відповідачем відповідних процесуальних документів можливе виключно через недотримання нею вимог законодавства щодо забезпечення отримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням (поштовою адресою), що слід розцінювати як фактичну відмову від отримання адресованих їй судових рішень.

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 також зазначив, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду.

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

З системного аналізу законодавства та практики Верховного Суду вбачається, що врученим судове рішення вважається в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, відмову від одержання чи закінчення строку зберігання поштового відправлення, за умови належного направлення судом поштової кореспонденції.

Відповідно до відомостей з сайту Укрпошти поштові відправлення № R34 та № R55 були повернуті у зв`язку з «закінчення встановленого строку зберігання».

Європейський суд з прав людини зауважує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка заявника. Так, суд покладає на заявника лише обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватися від виконання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання (рішення ЄСПЛ «Чірікоста і Віола проти Італії»).

Відповідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Усе вказане свідчить, що відповідачу ОСОБА_1 судом апеляційної інстанції двічі належним чином надсилалась копія ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, а відповідач мала можливість слідкувати за ходом розгляду справи, дізнаватись про результат розгляду поданої нею 10 жовтня 2025 року апеляційної скарги.

Проте, у встановлений судом строк ОСОБА_1 не усунула недоліки апеляційної скарги та станом на 18 грудня 2025 року не подала до апеляційного суду документ про сплату судового збору чи документи, що підтверджують підстави для звільнення її від сплати судового збору.

За таких обставин, оскільки після надання строку для усунення недоліків відповідач ОСОБА_1 не усунула недоліки апеляційної скарги, у відповідності до ч. 2 ст. 357 і ст. 185 ЦПК України апеляційну скаргу слід вважати неподаною і повернути.

На підставі викладеного та керуючись ст. 185, 357 ЦПК України,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 вересня 2025 року у цивільній справі за позовом Акціонерного Товариства «АКЦЕНТ - БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, вважати неподаною і повернути відповідачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідачМ. В. Матківська
СуддіЛ. О. Голота
В. В. Сопрун