Справа № №: 333/4587/25
Пр. №2/333/3277/25
11 грудня 2025 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді: Наумової І.Й.,
за участю секретаря судового засідання: Кунець В.В.,
розглянувши в судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору, -
АТ «СЕНС БАНК» звернулося до суду з даним позовом до ОСОБА_1 , який обґрунтований наступним.
07.07.2021 року підписанням оферти на укладання угоди про надання кредиту № 501336886, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, Відповідачка запропонувала АТ «Альфа-Банк» (правонаступником якого є позивач у справі) укласти Угоду про надання споживчого кредиту (далі Угода). Підставою для Угоди є Договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», що укладений між ним та Банком. 07.07.2021 року шляхом підписання акцепту пропозиції на укладення угоди про надання кредиту № 501336886, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, Банк прийняв пропозицію Відповідача на укладення Угоди про надання кредиту № 501336886, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. У Додатку № 1 до угоди сторони узгодили графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг. Також сторонами підписано Паспорт споживчого кредиту, в розділі 3 якого вказані основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача.
Позивач зазначає, що відповідач не сплатив до теперішнього часу дану кредитну заборгованість, тому він змушений звернутись до суду з даним позовом.
На підставі вищевказаного позивач просить суд, стягнути з відповідача на користь позивача вищевказану суму заборгованості за кредитним договором № 501336886, судові витрати: 2422,40 грн - сплаченого судового збору та 8 622, 34 грн. витрат на професійну правничу допомогу.Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14.07.2025 р. відкрито провадження по справі та призначений її розгляд в порядку загального позовного провадження, також встановлений строк для надання сторонами заяв по суті справи.
Протокольною ухвалою суду від 12.09.2025 р. закрито підготовче провадження у справі та призначений її розгляд по суті.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку шляхом розміщення оголошення на сайті суду, оскільки зареєстрована на території м. Мелітополь Мелітопольського району Запорізької області, яка є тимчасово окупованою територією України. Відповідач відзив на позовну заяву не подав.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 280, 281 ЦПК України, 11.12.2025 р. постановив ухвалу, занесену до протоколу судового засідання, про заочний розгляд даної справи, а саме: у відсутність відповідача, на підставі наявних в матеріалах справи доказів. .
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені наступні обставини та відповідні їй правовідносини.
07.07.2021 р. уклав із АТ «Альфа-Банк» (правонаступником якого є АТ «СЕНС БАНК») угоду про надання кредиту № 501336886, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, за умовами якої відповідачу надано кредитні кошти у вигляді кредитного ліміту розмірі 53 000,00 грн. на картковому рахунку, зі строком погашення до 07.07.2026 р., зі щомісячної сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 23,99% річних та комісії 1.95% від суми кредиту. Поверненням кредитних коштів здійснюється щомісячними платежами, у встановлені графіком платежів строки та розмірі, який є невід`ємною частиною цього Договору.
З меморіального ордеру, виписки з особового кредитного рахунку позичальника, розрахунку заборгованості вбачається, що позивач свої зобов`язання виконав у повному обсязі, а відповідач не належним чином виконував свої кредитні зобов`язання щодо повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування цими коштами та комісії, внаслідок чого виникла заборгованість, яка з урахуванням реалізованого кредитодавцем права, передбаченого ч. 2 ст.1050 ЦК України, становить 109 238,69 грн., з яких: 44 834,71 грн. заборгованість за кредитом, 28 764,90 грн. заборгованість по відсотках, 35 639,08 грн. заборгованість по комісії.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 статті 627ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з ч. 1 ст. 628ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
На підставі ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та його вимог.
Згідно ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав позивача.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскільки судом встановлено наявність між сторонами невиконаного зобов`язання, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2422,40 грн., оплата якого документально підтверджена платіжним документом.
Вирішуючи вимоги позивача щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд враховує наступне.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3).
Частиною 4 ст. 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Позивач просить стягнути з відповідача на його користь понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 622, 34 грн. , яка складається з витрат за надані правничу послуги: за підготовку і подання позовної заяви до суду 375,00 грн.; за отримання рішення суду 225,00 грн; - комісійна винагорода від стягнутих коштів на користь замовника 7,85 % *109 238,69 грн.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача подано копію договору про надання послуг №1006 від 28.01.2025 року, укладеного між АТ «СЕНС БАНК» та Адвокатським об`єднанням «СМАРТЛЕКС», відповідно до якого замовник замовляє, а виконавець зобов`язується надати послуги, які полягають у здійсненні від імені та в інтересах замовника юридичних та фактичних дій щодо стягнення заборгованості з боржників замовника, які виникли внаслідок невиконання/неналежного виконання такими боржниками кредитних договорів, договорів позики, інших угод, які не забезпечені заставою та/або спонуканню їх до погашення такої заборгованості, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити такі послуги.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16.
Судом встановлено, що позовна заява складена та подана до суду представником позивача - адвокатом Дворською А.Р., яка діє на підставі довіреності, виданої позивачем. Позивачем не надано суду доказів того, що представник позивача - адвокат Дворською А.Р. є членом адвокатського об`єднання «СМАРТЛЕКС», з яким позивач уклав Договір про надання послуг № 1006 від 28.01.2025 року. Суду не надані докази того, що саме адвокатське об`єднання «СМАРТЛЕКС» надало позивачу заявлену професійну правничу допомогу у межах цієї справи.
З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу не підтверджені належними доказами, тому не підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 78, 81, 141, 223, 259, 263-265, ч. 4 ст. 268, 280-282, 284 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору, - задовольнити.
В іншій частині заявлені вимоги про стягнення судових витрат, - залишити без задоволення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана позивачем до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя І.Й. Наумова