УХВАЛА

17 грудня 2025 року

м. Київ

Справа № 212/3240/20

Провадження № 14-142зц25

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Мартєва С. Ю.,

cуддів Банаська О. О., Білоконь О. В., Булейко О. Л., Воробйової І. А., Гімона М. М., Губської О. А., Ємця А. А., Кишакевича Л. Ю., Короля В. В., Кравченка С. І., Кривенди О. В., Мазура М. В., Пількова К. М., Погрібного С. О., Стефанів Н. С., Ткача І. В., Уркевича В. Ю., Шевцової Н. В.,

перевірила заяву ОСОБА_1 про перегляд справи за касаційною скаргою на ухвалу Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи - приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Каліушко Ольги Євгенівни, про визнання заповіту недійсним,

УСТАНОВИЛА:

У травні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про визнання заповіту недійсним.

Ухвалою від 22 травня 2020 року Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області заяву ОСОБА_2 задовольнив частково. Наклав арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою від 22 грудня 2020 року Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області позов ОСОБА_2 залишив без розгляду, скасував заходи забезпечення позову, вжиті за ухвалою цього суду від 22 травня 2020року, та встановив, що ці заходи зберігають дію до дня набрання законної сили ухвалою від 22 грудня 2020 року.

09 грудня 2024 року ОСОБА_1 , як особа, яка не брала участі у справі, засобами поштового зв`язку звернулась до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 грудня 2020 року.

Ухвалою від 11 грудня 2024 року Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду відмовив у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 грудня 2020 року у цій справі. Мотивував свою відмову тим, що оскаржену ухвалу місцевого суду не переглядав апеляційний суд.

Згодом ОСОБА_1 ще неодноразово зверталась до Верховного Суду із касаційними скаргами на ухвалу Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 грудня 2020 року.

Ухвалами від 08 січня, 13 лютого, 19 березня, 29 квітня 2025 року Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду відмовив у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 грудня 2020 року у справі № 212/3240/20, оскільки Верховний Суд уже ухвалою від 11 грудня 2024 року відмовив у відкритті касаційного провадження за її касаційною скаргою на те саме судове рішення.

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Великої Палати Верховного Суду із заявою про розгляд у касаційному порядку справи № 212/3240/20, у якій просила дозволити відкрити провадження за її касаційною скаргою на ухвалу Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 грудня 2020 року.

Ухвалою від 25 червня 2025 року Велика Палата Верховного Суду відмовила у прийнятті заяви та повернула її заявниці разом з доданими до заяви матеріалами.

У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Великої Палати Верховного Суду із заявою, в якій просила скасувати ухвалу Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 квітня 2025 року у справі № 212/3240/20.

Ухвалою від 18 вересня 2025 року Велика Палата Верховного Суду відмовила у прийнятті заяви та повернула її заявниці разом з доданими до заяви матеріалами.

У жовтні 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку повторно звернулася до Великої Палати Верховного Суду із заявою про перегляд у касаційному порядку справи № 212/3240/20 та просила дозволити перегляд справи за її касаційною скаргою на ухвалу Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 грудня 2020 року.

Ухвалою від 13 листопада 2025 року Велика Палата Верховного Суду відмовила у прийнятті заяви та повернула її заявниці разом з доданими до заяви матеріалами.

У грудні 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку втретє звернулася до Великої Палати Верховного Суду із заявою про перегляд у касаційному порядку справи № 212/3240/20 та просила дозволити перегляд справи за її касаційною скаргою на ухвалу Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 грудня 2020 року.

Зі змісту заяви вбачається, що заявниця не згодна з ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 грудня 2020 року, а тому просить дозволити перегляд справи за її касаційною скаргою на ухвалу Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 грудня 2020 року.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що касаційну скаргу необхідно повернути з огляду на таке.

За частиною другою статті 6 і частиною другою статті 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України та зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 36, пунктами 1, 5 частини другої статті 37 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року№ 1402-VIII (далі - Закон) Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який здійснює правосуддя як суд касаційної інстанції. У складі Верховного Суду діють, зокрема, Касаційний цивільний суд і Велика Палата Верховного Суду.

У пункті 1 частини другої статті 45 Закону вказано, що Велика Палата Верховного Суду у визначених законом випадках здійснює перегляд судових рішень у касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права.

Судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд, що передбачено у статті 388 ЦПК України.

Порядок подання касаційної скарги врегульовано в ЦПК України. Зокрема, у частині першій статті 391 ЦПК України закріплено, що касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким у цьому випадку є Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду.

Відповідно до змісту статей 393, 394 ЦПК України повноваженнями прийняти касаційну скаргу та відкрити касаційне провадження наділений Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду. Відкриття касаційного провадження передбачає перевірку правильності оформлення касаційної скарги та дотримання порядку її подання, у тому числі сплату судового збору та дотримання строків на касаційне оскарження.

Порядок передачі справи до Великої Палати Верховного Суду визначають частини третя - шоста статті 403 ЦПК України. При цьому саму норму наведено в параграфі 3 глави 2 розділу V «Касаційний розгляд» ЦПК України. Нею передбачено, що після відкриття касаційного провадження, підготовки справи до касаційного розгляду та попереднього розгляду справи до Великої Палати Верховного Суду передається відповідна цивільна справа.

Тобто питання прийняття касаційної скарги, відкриття касаційного провадження і передачі справи до Великої Палати Верховного Суду віднесено до повноважень Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

ОСОБА_1 неодноразовозверталася до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу місцевого суду і Верховний Суд відмовляв їй у відкритті касаційного провадження.

Тому звернення до Великої Палати Верховного Суду із проханням про надання дозволу про перегляд справи за касаційною скаргою на ухвалу місцевого суду фактично спрямоване на проведення нового касаційного розгляду справи.

Чинний процесуальний закон не передбачає інституту перегляду Великою Палатою Верховного Суду судових рішень Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду (окрім перегляду судових рішень у порядку глави 3 розділу V ЦПК України). Судові рішення суду касаційної інстанції є остаточними й оскарженню не підлягають.

Тож Велика Палата Верховного Суду відповідно до ЦПК України не наділена повноваженнями переглядати судові рішення касаційних судів, винятком із цього правила є лише встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні цієї справи судом. Однак про наявність таких обставин заявник не вказує.

Відповідно до положень статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства, зокрема, є: верховенство права, повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

Тобто процесуальні права надано законом тим особам, які беруть участь у процесі, для сприяння суду під час розгляду справ, їх правильному вирішенню. І кожного разу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не із цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, затягування розгляду, створення перешкод опоненту, тощо), вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто використовує його всупереч основним засадам цивільного судочинства, а отже, зловживає ним.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню або подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин (пункт перший частини другої статті 44 ЦПК України).

За змістом зазначеної частини цієї статті перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами не є вичерпним.

Відповідно до частини третьої статті 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Крім цього частиною четвертою цієї ж статті передбачено, що суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Отже суд зобов`язаний виявляти зловживання сторонами своїми процесуальними правами та протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи.

Верховний Суд у постанові від 03 березня 2021 року у справі № 761/27076/19 зазначив, що під зловживанням процесуальними правами розуміється форма умисних, несумлінних дій учасників процесу, що знаходить своє вираження, зокрема, у вчиненні дій, неспівмірних із наслідками, до яких вони можуть призвести, використанні наданих прав всупереч їх призначенню з метою обмеження можливості реалізації чи обмеження прав інших учасників провадження, перешкоджання діяльності суду з правильного та своєчасного розгляду і вирішення справ чи висловлення явної неповаги до суду чи учасників справи.

Також Верховний Суд у постанові від 12 жовтня 2022 року у справі № 345/2935/21 зазначив, що зловживання процесуальними правами може мати форму штучного ускладнення цивільного процесу, ускладнення розгляду справи в результаті поведінки, що перешкоджає винесенню рішення у справі або вчиненню інших процесуальних дій.

Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб. Зловживання правом - це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право (постанова Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі № 910/1873/17).

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішеннях від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України», від 02 грудня 2010 року у справі «Шульга проти України», від 20 січня 2011 року у справі «Мусієнко проти України» неодноразово наголошував на тому, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Великої Палати Верховного Суду із заявою про розгляд у касаційному порядку справи № 212/3240/20 та просила дозволити відкрити провадження за її касаційною скаргою на ухвалу Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 грудня 2020 року.

Ухвалою від 25 червня 2025 року Велика Палата Верховного Суду відмовила у прийнятті заяви та повернула її заявниці разом з доданими до заяви матеріалами.

Ухвалу мотивувала тим, що Велика Палата Верховного Суду не наділена повноваженнями здійснювати перегляд рішення суду касаційної інстанції, а також здійснювати касаційний перегляд ухвали суду першої інстанції поза межами визначеної ЦПК України процедури.

У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Великої Палати Верховного Суду із заявою, в якій просила скасувати ухвалу Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 квітня 2025 року у справі № 212/3240/20.

Ухвалою від 18 вересня 2025 року Велика Палата Верховного Суду відмовила у прийнятті заяви та повернула її заявниці разом з доданими до заяви матеріалами.

Ухвалу мотивувала тим, що Велика Палата Верховного Суду як суд касаційної інстанції відповідно до норм чинного ЦПК України не наділена повноваженнями щодо перегляду судових рішень Касаційного цивільного суду, перевірки обґрунтованості та законності постанов (ухвал) суду тієї ж касаційної інстанції.

У жовтні 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку повторно звернулася до Великої Палати Верховного Суду із заявою про перегляд у касаційному порядку справи № 212/3240/20 та просила дозволити перегляд справи за її касаційною скаргою на ухвалу Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 грудня 2020 року.

Ухвалою від 13 листопада 2025 року Велика Палата Верховного Суду відмовила у прийнятті заяви та повернула її заявниці разом з доданими до заяви матеріалами.

У грудні 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку втретє звернулася до Великої Палати Верховного Суду із заявою про перегляд у касаційному порядку справи № 212/3240/20 та просила дозволити перегляд справи за її касаційною скаргою на ухвалу Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 грудня 2020 року.

Вказані обставини дають достатні підстави вважати, що неодноразово подаючи до Верховного Суду касаційні скарги на ухвалу місцевого суду, а до Великої Палати Верховного Суду заяви про перегляд у касаційному порядку цієї ухвали, ОСОБА_1 фактично намагається змусити суд касаційної інстанції переглянути ухвалу місцевого суду у справі № 212/3240/20.

Така свідома процесуальна поведінка ОСОБА_1 є проявом неповаги до суду та зловживанням процесуальними правами, що суперечить основним засадам (принципам) цивільного судочинства та його завданню.

Таким чином, Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне визнати неодноразове подання ОСОБА_1 заяви про перегляд у касаційному порядку справи № 212/3240/20, яка вже вирішена Великою Палатою , зловживанням процесуальним правом та повернути їй таку заяву відповідно до частини третьої статті 44 ЦПК України.

За частиною четвертою статті 44 ЦПК України суд зобов`язаний вжити заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи визначені цим Кодексом.

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу ОСОБА_1 на необхідність належного користування процесуальними правами учасника судового процесу та попереджує її, що подальше зловживання цими правами може мати наслідком застосування до неї заходів процесуального примусу у вигляді штрафу.

Керуючись статтями 2, 44, 388, 391, 393, 394, 403 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд справи за касаційною скаргою на ухвалу Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи - приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Каліушко Ольги Євгенівни, про визнання заповіту недійсним повернути заявниці разом з доданими матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач С. Ю. Мартєв

Судді О. О. Банасько С. І. Кравченко

О. В. Білоконь О. В. Кривенда

О. Л. Булейко М. В. Мазур

І. А. Воробйова К. М. Пільков

М. М. Гімон С. О. Погрібний

О. А. Губська Н. С. Стефанів

А. А. Ємець І. В. Ткач

Л. Ю. Кишакевич В. Ю. Уркевич

В. В. Король Н. В. Шевцова