Провадження № 2/466/1136/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2025 року Шевченківський районний суд м.Львова

в складі:

головуючого - судді Баєвої О.І.

секретаря судового засідання Комарницької В.-М.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи - органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною,-

в с т а н о в и в:

20.12.2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 у якому просив зобов`язати ОСОБА_3 усунути перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначити такі способи участі батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні із дитиною:

- на час воєнного стану в Україні та перебування дитини у цей період за кордоном: особисте спілкування дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 шляхом відеозв`язку засобами телефонного, електронного та інших засобів зв`язку через мережу Інтернет за допомогою програмних застосунків та додатків Skype, Zoom, WhatsApp, Viber, Telegram, Signal, щовівторка, щочетверга та щонеділі у період часу з 18 год. до 21 год. протягом 30 хвилин з врахуванням режиму дня дитини без присутності матері; спільний відпочинок батька ОСОБА_1 та дитини ОСОБА_5 протягом семи днів в країні перебування дитини в період перебування ОСОБА_1 у відпустці без присутності матері з обов`язковим поверненням дитини матері.

- після закінчення воєнного стану чи повернення ОСОБА_3 з дитиною на територію України до закінчення воєнного стану, визначити наступний графік спілкування та виховання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

щовівторка та щочетверга з 18:00 год. до 21:30 год.;

у першу та третю суботу місяця з 09:00 год. до 21:30 год.;

у другу та четверту неділю місяця з 09:00 год. до 21:30 год.;

щороку спільний відпочинок влітку під час літніх канікул тривалістю 14 календарних (двадцять) днів, та під час зимових канікул тривалістю 5 (п`ять) календарних днів для оздоровлення дитини та погодження періоду та місця відпочинку з матір`ю дитини.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що він з відповідачкою перебували у шлюбі. Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 10.12.2018 року та постанови Львівського апеляційного суду 22.04.2019 шлюб між сторонами розірвано та стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини у розмірі 10000 грн

Розпорядженням Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради №31 від 20.01.2021 року ОСОБА_6 встановлено графік побачень з донькою, який відповідач виконувала до моменту повномасштабного вторгнення рф на територію України, оскільки після такого відповідач з донькою виїхала за кордон.

Позивач зазначає, що з серпня 2023 року кількість телефонних розмов з донькою скоротилась, розмови закінчуються раптово, без попередження. Востаннє він бачив доньку в грудні 2024 року, так як відповідач не надає такої можливості та таким чином свідомо створює йому перешкоди у спілкуванні з дитиною.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 20 лютого 2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

08.05.2025 року на адресу суду від представника відповідача адвоката Петельки О.О. надійшов відзив на позовну заяву у якому вона заперечує щодо задоволення позову з огляду на те, що відповідач жодних перешкод у спілкуванні позивача з донькою не чинить. Крім того, відповідач як мати прикладає всіх зусиль для того, щоб дитина спілкувалась з батьком та щоб батько приймав участь у її житті. Так, у зв`язку з воєнною агресією рф проти України вона з донькою була змушена переїхати до Польщі, де і проживає станом на даний час. Позивачу місце їхнього проживання не повідомляє, оскільки він неодноразово погрожував, що забере доньку. Також зазначає, що останнім часом донька сама не виявляє бажання спілкуватись з батьком, а змушувати її до цього відповідач не може.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити з підстав викладених у ньому. Також позивач додатково пояснив, що хоче бачитись з дитиною, брати участь у її вихованні, однак відповідач створює йому перешкоди налаштовує дитину проти нього. Також зазначив, що востаннє бачився з дитиною 29.12.2023 року в кафе у Кракові, при цьому неподалік від їхнього столика сиділа відповідач і спостерігала за ними, дитина в цей час була дуже стурбована. Більше можливості бачитись з донькою у нього не було, відповідач на телефонні дзвінки ,на смс щодо навчання дитини та здоров`я не відповідає. Позивач стверджує, що у нього з донькою були ідеальні відносини, вони часто разом проводили час, однак все змінилось після того як вона з відповідачем виїхала за кордон.

Відповідач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги заперечили з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Крім того відповідач зазначила, що все її спілкування з позивачем відбувається виключно письмово, оскільки останній може перекручувати факти і агресувати. Стверджує, що позивач і далі спілкується з дитиною, однак зараз такого спілкування стало менше, що насамперед пов`язано з небажанням дитини спілкуватись з батьком, а не створенням перешкод у спілкуванні матір`ю. Також відповідач пояснила, що не може змушувати доньку спілкуватись з батьком коли вона сама цього не хоче, оскільки батько постійно наголошує дитині яка мама погана. А небажання самої доньки спілкуватись з батьком позивач розцінює як створення перешкод у такому спілкуванні матір`ю.

Представник третьої особи ОСОБА_7 в судовому засіданні покладався на розсуд суду. Додатково зазначив, що Органом опіки і піклування було винесено розпорядження щодо участі батька у вихованні дитини, яке виконувалось. Після повномасштабного вторгнення рф на територію України відповідач виїхала з дитиною за кордон, зустрічі з батьком припинились у зв`язку з чим порушуються права позивача. Також наголосив, що орган опіки і піклування не встановлює обставин спілкування батька з дитиною в месенджерах.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі, в якому у них народилась донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 10.12.2018 року у справі №465/4689/18 шлюб між сторонами розірвано та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивача до суду, тобто з 03.08.2018 р., і до досягнення дитиною повноліття.

Постановою Львівського апеляційного суду 22.04.2019 рішення Франківського районного суду м. Львова від 10.12.2018 року у справі №465/4689/18 змінено в частині розміру аліментів та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 10000 грн. на місяць, починаючи з 03.08.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради №31 від 20.01.2021 року ОСОБА_1 встановлено наступні дні побачень із донькою ОСОБА_8 :

- щовівторка з 18:00 год. до 21:30 год.;

- щочетверга з 18:00 год. до 21:30 год.;

- 1 і 3 субота щомісяця з 09:00 год. до 21:30 год.;

- 2 і 4 неділя щомісяця з 09:00 год. до 21:30 год.

Крім цього, за домовленістю між батьками дитини зустрічі можуть відбуватись і в інші дні впродовж тижня, не порушуючи режиму дня малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також у вказаному розпорядженні зазначено, що матір дитини ОСОБА_3 , не повинна чинити перешкоди зустрічам та спілкуванню батька ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дозволяти вільне спілкування з нею.

Також судом встановлено, що після повномасштабного вторгнення рф на територію України відповідач ОСОБА_3 разом з донькою ОСОБА_8 виїхала за кордон. Після цього ОСОБА_1 бачився з донькою один раз 29.12.2023 року у Кракові. Вказані обставини сторонами не заперечуються, а тому додатковому встановленню не підлягають.

По факту чинення перешкод у спілкуванні з дитиною, 29.12.2023 року ОСОБА_1 подав заяву до Головного управління міської поліції в Кракові. За результатом розгляду звернення надано відповідь 03.01.2024 року з рекомендацією звернення до суду з метою вирішення спору.

Крім цього, 24.01.2024 року ОСОБА_1 звертався до Міністерства юстиції України із заявою про сприяння поверненню дитини відповідно до Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей. За результатом розгляду звернення надано відповідь Міністерством юстиції України, що розгляд звернення призупинено так як неможливо встановити місце знаходження дитини та Відповідачки.

Згідно висновку про психологічне обстеження дитини ОСОБА_5 від 27.05.2025 року наданого практичним психологом ОСОБА_9 на звернення матері, на час обстеження ОСОБА_10 перебувала у стабільному емоційному стані із залишковою тривогою через бесіду. З даної бесіди варто звернути увагу, що модель сім`ї не сформована, дівчина не відчуває прив`язаності до батька.

ОСОБА_1 є військовослужбовцем та з 06 грудня 2023 року перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 .

Відомості щодо заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів на дитину ОСОБА_11 відсутні.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд із такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання обома батьками є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства.

Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини).

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на виховання дитини. Навпаки, міжнародні договори та національне законодавство гарантують батькам реалізацію принципу рівності щодо виховання дитини.

У відповідності до статті 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини (стаття 15 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (стаття 157 СК України).

Згідно з положеннями частини першої та другої статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Приймаючи рішення в інтересах дитини суд має враховувати право дитини мати і зберігати стосунки з обома батьками.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства.

Судом встановлено, що між сторонами існує спір щодо участі батька у вихованні дочки та спілкуванні з нею, який батькам не вдалося вирішити у позасудовому порядку.

Дитина проживала у АДРЕСА_1 , проте після повномасштабного вторгнення росії в Україну та запровадження воєнного стану, разом із матір`ю виїхала до Республіки Польща, де проживає на час розгляду даної справи.

ОСОБА_1 , який проживає окремо від дочки звертаючись до суду з цим позовом, посилався на необхідність забезпечення йому права на спілкування з дитиною та участь у її вихованні, оскільки з моменту виїзду дитини за кордон спілкування з нею майже припинилось.

Зазначені вище обставини знайшли своє підтвердження під час розгляду справи та свідчать про наявність перешкод у батька в спілкуванні з донькою, а тому суд вважає обґрунтованими позовні вимоги щодо усунення цих перешкод та визначення способу участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею.

Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками.

На переконання суду, відповідачем не надано належних та допустимих доказів, у тому числі відомостей компетентних державних органів, які б давали підстави стверджувати про наявність негативного впливу зі сторони батька на виховання та розвиток доньки, що дитина не бажає спілкуватися з батьком, а її психоемоційний стан не дозволяє їм зустрічатися.

Позивач та відповідач мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Жодних переваг, пріоритету у спілкуванні та вихованні дитини відповідачка не має, хоч донька і проживає з нею.

Наслідки особистого конфлікту між батьками негативно впливають на дитину. Існування між сторонами неприязних стосунків ускладнює погодження ними форм та методів спілкування з донькою, тож зобов`язання матері не чинити відповідні перешкоди батькові дитини, визначене судовим рішенням, сприятиме розумінню з її боку того, що права кожного з батьків є рівними. Дитина повинна спілкуватися як з матір`ю, так і з батьком.

Крім цього, суд вважає за необхідне зазначити, що тимчасовий виїзд дитини за кордон не повинен використовуватися як спосіб обмеження прав батька на спілкування з дитиною, яке повинно реалізовуватися задля підтримки родинних зв`язків та емоційного контакту малолітньої дитини з батьком.

Подібного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 24 квітня 2024 року у справі № 696/299/23.

Судове рішення, яке б свідчило про незаконне перебування дитини у Руспубліці Польща і передбачало примусове повернення дитини в Україну відсутнє.

Також суд зауважує, що військова агресія росії проти України, воєнний стан та пов`язані з ним обмеження, об`єктивно впливають на обсяг і способи спілкування не лише позивача із дочкою, а й багатьох інших батьків з їх дітьми, які також вимушено, внаслідок війни, опинилися за межами України.

В цій ситуації обов`язок обох батьків полягає в тому, щоб підтримати дитину, мінімізувати психологічний тиск на неї пов`язаний із сімейними конфліктами, налагодити комунікацію та співпрацювати в інтересах дитини.

Крім того суд враховує, що станом на даний час дитина перебуває на території Руспубліки Польща, в Україні введено воєнний стан, а тому особисте спілкування (зустрічі) батька з дитиною є ускладненим у зв`язку з чим суд вважає за необхідне визначити години такого спілкування за допомогою відеозв`язку через відповідні месенджери. Після закінчення воєнного стану в Україні та повернення дитини на її територію на думку суду доцільним буде встановити графік спілкування батька з дитиною, визначений розпорядженням Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради №31 від 20.01.2021 року.

Підсумовуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументам сторін, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, враховуючи їхній зміст та юридичну природу, зважаючи на висловлену Верховним Судом правову позицію у такій категорії справ, суд приходить до висновку про наявність порушень прав позивача у спілкуванні з дитиною, що є підставою для часткового задоволення позову.

Керуючись статтями 4, 19, 27, 141, 263-265 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

позов задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_3 усунути перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та визначити такі способи участі батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні із дитиною:

1) На час воєнного стану в Україні та перебування дитини у цей період за кордоном:

- особисте спілкування дитини ОСОБА_5 з батьком ОСОБА_1 шляхом відеозв`язку засобами телефонного, електронного та інших засобів зв`язку через мережу Інтернет за допомогою програмних застосунків та додатків Skype, Zoom, WhatsApp, Viber, Telegram, Signal, щовівторка, щочетверга та щонеділі у період часу з 18 год. до 21 год. протягом 30 хвилин з врахуванням режиму дня дитини без присутності матері;

- спільний відпочинок батька ОСОБА_1 та дитини ОСОБА_5 протягом семи днів в країні перебування дитини в період перебування ОСОБА_1 у відпустці без присутності матері з обов`язковим поверненням дитини матері.

2) Після закінчення воєнного стану чи повернення ОСОБА_3 з дитиною на територію України до закінчення воєнного стану, визначити наступний графік спілкування та виховання дитини ОСОБА_5 :

- щовівторка та щочетверга з 18:00 год. до 21:30 год.;

- у першу та третю суботу місяця з 09:00 год. до 21:30 год.;

- у другу та четверту неділю місяця з 09:00 год. до 21:30 год.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКРР НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Третя особа: Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки і піклування, , місцезнаходження: м. Львів, вул. Липинського, буд. 11.

Суддя О. І. Баєва