Справа № 227/2883/24
РІШЕННЯ

Іменем України

24.12.2025

м. Дніпро

справа №227/2883/24

провадження №2/199/1211/25

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра в складі:

головуючого судді Подорець О.Б.

секретаря судового засідання Костючик В.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Товариство з додатковою відповідальністю «Шахта Білозерська»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта Білозерська» про відшкодування моральної шкоди, -

за участі учасників справи:

представника позивача адвоката Мотуз О.В.

представника відповідача ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року позивач через систему «Електронний суд» звернулася до Добропільського міськрайонного суду Донецької області із позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта Білозерська» про відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що з жовтня 2017 року вона та ОСОБА_3 проживали разом, однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народилась донька ОСОБА_4 .

ОСОБА_3 працював гірником очисного забою в Товаристві з додатковою відповідальністю «Шахта Білозерська» у період з 13.11.2017 по 04.11.2018 та з 16.10.2023 по 12.03.2024

12.03.2024 стався нещасний випадок, внаслідок якого ОСОБА_3 загинув.

За даним фактом нещасного випадку було складено акт форми Н-1/П спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 12.03.2024 о 16 год. 05 хв. на Товаристві з додатковою відповідальністю «Шахта Білозерська», який був затверджений Начальником Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці 23.05.2024. У цьому акті форми Н-1/П зазначено, що комісія за результатами розслідування нещасного випадку прийшла до висновку, що нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом.

ОСОБА_5 смерть чоловіка, який як зазвичай, пішов на роботу, але трагічно помер завдала його дружині дуже тяжкого морального потрясіння та удару, оскільки позивач була у шоковому стані, а зараз живе з почуттям усвідомлення того, що найрідніша людина померла і ця втрата для неї є безповоротною.

У зв`язку з протиправними діями відповідача по відношенню до ОСОБА_3 , наслідком чого стала його смерть, позивач зазнає порушень душевної рівноваги, втрачає соціальні зв`язки, має постійну апатію до всіх важливих процесів, які відбуваються навколо неї. Також, позивач позбавилась можливості отримувати ті позитивні емоції від життя, ту турботу та допомогу в організації життя, яку отримувала до смерті чоловіка.

У зв`язку з вищевикладеним, оскільки позивач та померлий ОСОБА_3 проживали однією сім`єю, як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, позивач просила суд встановити факт їх спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з жовтня 2017 року до моменту смерті ОСОБА_3 , а також стягнути з відповідача на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю чоловіка на виробництві суму в розмірі 600 000,00 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя №2797/0/15-24 від 24.09.2024 «Про зміну територіальної підсудності судових справ Добропільського міськрайонного суду Донецької області» з 07.10.2024 змінено територіальну підсудність судових справ Добропільського міськрайонного суду Донецької області шляхом її передачі до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11.12.2024 дану позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17.12.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, розгляд якої визначено проводити за правилами загального позовного провадження. По справі призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.02.2025 судове засідання призначене на 20 березня 2025 року 12 годин 00 хвилин та всі послідуючі судові засідання по цивільній справі визначено проводити в режимі відеоконференції за допомогою програмного забезпечення "EasyCon".

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03.04.2025 зупинено провадження у даній цивільній справі до вирішення Заводським районним судом м. Дніпродзержинська цивільної справи №208/1687/25 за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта Білозерська» до Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Незалежної профспілки гірників України, треті особи Донецька обласна рада профспілок Федерації професійних спілок України, Білозерська міська військова адміністрація Покровського району Донецької області, ОСОБА_1 , про визнання недійсним та скасування акту.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03.04.2025 виправлено описку в ухвалі Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17.12.2024.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 21.04.2025 з Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська витребувано матеріали цивільної справи №227/2883/24.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 20.05.2025 відкрито провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Мотуза О.В. на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03.04.2025 про зупинення провадження по цивільній справі.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 19.06.2025 задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Мотуз О.В., ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03.04.2025 скасовано та справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 03.07.2025 по справі поновлено провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 13.08.2025 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 18.08.2025 зупинено провадження у справі до розгляду Дніпровським апеляційним судом заяви про роз`яснення судового рішення.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25.08.2025 заяву Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта Білозерська» призначено до розгляду без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 08.09.2025 залишено без задоволення заяву Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта Білозерська» про роз`яснення постанови Дніпровського апеляційного суду від 19.06.2025.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 17.10.2025 по справі поновлено провадження та призначено судове засідання.

У судове засідання позивач не з`явилася, її представник адвокат Мотуз О.В. позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача Гаврихів В.В. в судовому засіданні підтримав відзив на позовну заяву, зокрема зазначив, що з аналізу позовної заяви та доданих письмових доказів вбачається, що стороною позивача не надано належних, допустимих та достатніх доказів, які підтверджують ознаки того, що між позивачем та ОСОБА_3 склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю, а тому у задоволенні позовної заяви слід відмовити в повному обсязі.

Крім того, у поданому 15.02.2025 через систему «Електронний суд» відзиві на позовну заяву представник відповідача звернув увагу суду, що єдиний належний, допустимий доказ, який підтверджував би порушення прав ОСОБА_3 як підставу даного позову, наразі оскаржується, а тому не може бути прийнятий судом. Також, позивачем не надано жодного доказу об`єктивної оцінки її психотравматичної ситуації.

Суд, заслухавши пояснення сторін, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 10.12.1997 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України, серії НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_2 , актовий запис №16.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_3 , актовий запис №78.

20.05.2024 комісією, утвореною наказом Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці складено акт розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, що стався (сталося/сталася), форми Н-1/П, який був затверджений Начальником Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці 23.05.2024.

Згідно акту від 25.06.2024, складеного депутатом Новодонецької селищної ради Бобрун С., вбачається, що за адресою: АДРЕСА_2 , разом мешкало подружжя ОСОБА_1 , 1980 року народження, та ОСОБА_3 , 1971 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст.5 ЦПК України).

Відповідно до норм ст. ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини другої статті 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Згідно із частинами першою, другою статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до частини першої статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Юридичні факти - це життєві обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб в судовому порядку можливо лише тоді, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

За наявності спору про право суд у порядку позовного провадження може розглядати справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі й факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин.

Наведені вище правові висновки суду повністю узгоджуються із правовими позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі №244/4801/13-ц, від 23 вересня 2019 року у справі №279/2014/15-ц, від 10 жовтня 2019 року у справі №748/897/18, від 11 грудня 2019 року у справі №712/14547/16-ц, від 18 грудня 2019 року у справі №761/3325/17-ц, від 24 січня 2020 року у справі №490/10757/16-ц, від 25 вересня 2024 року у справі № 461/8250/20.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із "подружжя"; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року по справі № 524/10054/16.

У даному випадку на підтвердження факту проживання однією сім`єю позивачем надано до суду лише копію свідоцтва про народження ОСОБА_4 , акт про проживання від 25.06.2024, копію свідоцтва про смерть ОСОБА_3 та фотознімки.

Водночас, стороною відповідача долучено до матеріалів справи лист Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 17.03.2025, в якому зазначено, що ОСОБА_1 не є дружиною потерпілого ОСОБА_3 , оскільки відсутнє свідоцтво про шлюб, а тому не має права на призначення страхових виплат у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 .

Також, як вбачається, із заяви ОСОБА_3 про прийняття його на роботу в ТДВ «Шахта Білозерська» від 02.10.2023, ним зазначено адресою його проживання АДРЕСА_3 .

Водночас, у заявах ОСОБА_1 від 24.06.2024 та від 08.07.2024 нею зазначено, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 12.12.2019 по справі № 490/4949/17 зазначив наступне: «Судами встановлено, що на підтвердження факту проживання однією сім`єю, позивачем надано Акт про проживання, виданий ОСББ «Весняний», за яким ОСОБА_2 спільно проживав з ОСОБА_1 у період з січня 2008 року до 01 березня 2009 року у квартирі її батьків. Цей факт підтвердили й свідки. Апеляційний суд вказував, що суд першої інстанції помилково взяв до уваги показання свідків зі сторони позивача на підтвердження того, що сторони проживали однією сім`єю у вказаний період, оскільки їх пояснення носять узагальнений характер, стосуються здебільшого констатації факту сумісного проживання сторін та не підтверджують наявності усталених відносин, які притаманні подружжю. З огляду на вищевикладене Верховний Суд зазначає, що ухвалюючи рішення, апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку».

Також, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 12.12.2019 по справі № 466/3769/16 зазначив, що показання свідків та спільні фотографії ОСОБА_1 та ОСОБА_3, не можуть свідчити про факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та не можуть бути визначальними у вирішенні цього питання.

Крім того, акт про проживання від 25.06.2024 носить загальний характер і на переконання суду не є достатнім доказом спільного проживання позивача та ОСОБА_3 однією сім`єю як чоловік та жінка з жовтня 2017 року по день смерті останнього.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, досліджені судом в сукупності матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з жовтня 2017 року до моменту смерті останнього, зокрема, стороною позивача не доведено, що сторони вели спільний побут, мали спільні витрати, вели спільний бюджет, здійснювали купівлю майна для спільного користування, приймали участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надавали взаємну допомогу, а тому суд приходить до висновку, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не було сталих стосунків, які притаманні подружжю.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

У зв`язку з вищевикладеним, оскільки позивачем не доведено факту її спільного проживання з померлим ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд вважає позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю чоловіка на виробництві, такою, що задоволенню не підлягає.

Отже, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору віднести на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта Білозерська» про відшкодування моральної шкоди - відмовити в повному обсязі.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання АДРЕСА_4 .

відповідач Товариство з додатковою відповідальністю «Шахта Білозерська», , місцезнаходження- вул. Строїтельна, буд.17, м. Білозерське, Донецька область, 85013.

Суддя О.Б. Подорець