ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Бондар Я.М.

суддів -Зубакової В.П., Остапенко В.О.,

за участю секретаря судового засідання Лідовської А.А.

сторони

позивач керівник Криворізької південної окружної прокуратури Бурчик Юрій Віталійович в інтересах держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації- обласної військової адміністрації

відповідачі ОСОБА_1 , Фермерське господарство «Колос-М»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу керівника Криворізької південної окружної прокуратури Бурчика Юрія Віталійовича в інтересах держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації- обласної військової адміністрації на ухвалу Широківського районного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2025 року, постановлену суддею Панчуком М.В. в сел. Широке Дніпропетровської області, дата складання повного судового рішення не зазначена,

В С Т А Н О В И В

У червні 2025 року керівник Криворізької південної окружної прокуратури Бурчик Юрій Віталійович в інтересах держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації- обласної військової адміністрації звернувся з позовом до ОСОБА_1 , Фермерського господарства «Колос-М» про усунення перешкод власнику у користуванні та розпорядженні пам`яткою археології місцевого значення -Курган-1, охоронний номер 3790/1-Дп та частиною Кургану-2, охоронний номер 3790/2-Дп та земельними ділянками на яких вони розташовані шляхом скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та усунути перешкоди власнику земельної ділянки і повернути земельні ділянки у власність держави.

Ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2025 року дану позовну заяву залишено без розгляду через повторну неявку представника позивача у підготовче засідання на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Широківського районного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2025 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що представник позивача прокурор Шелудько Н.Ю. за її клопотанням була допущена до участі в підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції, призначеному на 26.07.2025 року о 10.30, проте запрошення на конференцію так і не було здійснено судом, судове засідання не відбулося, протокол судового засідання відсутній, натомість, секретарем долучено довідку про не фіксування судового засідання, у зв`язку з неявкою сторін в судове засідання. 18 вересня 2025 на судове засідання прокурор не з`явився, оскільки не був повідомлений про цю дату і час. Крім того, законом не передбачено залишення без розгляду позову у підготовчому судовому засіданні.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник позивача Тузова С.Ф. підтримала доводи апеляційної скарги та просила скаргу задовольнити.

Представник Дніпропетровської обласної державної адміністрації Ляшко Б.В. надав заяву, в якій просить розглянути справу без участі представника облдержадміністрації відповідно до чинного законодавства України за наявними матеріалалми справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ч.1 п.6 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 п.4 ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про залишення без розгляду позовної заяви прокурора Криворізької південної окружної прокуратури в інтересах держави на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що представник позивача двічі поспіль в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяву про розгляд справи у його відсутність суду не подавав.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Частинами першою, другою, п`ятою статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Колегія звертає увагу, що повторною є друга поспіль неявка позивача, якщо він обидва рази був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Вирішуючи питання про залишення позову без розгляду, суд повинен врахувати всі умови залишення заяви без розгляду у сукупності. Відсутність хоча б однієї із умов не дає права суду залишати позов без розгляду.

Системний аналіз наведених норм процесуального права свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Таким чином, згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Правове значення в такому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання ним заяви про розгляд справи за його відсутності.

Наведені правові висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 вересня 2020 року у справі №658/1141/18.

Колегія зазначає, що переглядаючи оскаржуване судове рішення першої інстанції необхідно з`ясувати такі обставини: чи були проведені два судові засідання поспіль відповідно до вимог цивільного процесуального закону, чи повідомлявся позивач про час та місце розгляду справи у ці засіданні, чи надходила заява позивача про розгляд справи за його відсутності, чи з`явився позивач у два судових засідання поспіль. Саме нез`явлення позивача у два останні засідання, які призначені та відбулися відповідно до вимог цивільного процесуального закону, є підставою для залишення позову без розгляду.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 10 лютого 2021 року, у справі №638/6869/19.

Крім того, відповідно до ч. 2, 4 ст. 128 ЦПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Відповідно до частини шостої статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

У частині восьмій статті 128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо повістку надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, повістка вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про її доставлення.

Згідно ч. 13 ст. 128 ЦПК України за наявності відповідної письмової заяви учасника справи, який не має електронного кабінету, та технічної можливості повідомлення про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії може здійснюватися судом з використанням засобів мобільного зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, шляхом надсилання такому учаснику справи текстових повідомлень із зазначенням веб-адреси відповідної ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень у порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 червня 2024 року у справі №643/17028/20 зазначено, що процесуальним законодавством передбачено два способи надсилання судової повістки: шляхом направлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення та в електронній формі - через «Електронний кабінет», у тому числі шляхом направлення листа на офіційну електронну пошту засобами підсистем ЄСІТС у випадках, передбачених пунктом 37 глави 2 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС. Вимога про надіслання судової повістки через підсистеми ЄСІТС є обов`язковою для осіб, визначених у пункті 10 Положення про ЄСІТС, і тих осіб, які добровільно зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі. Подібний за змістом висновок щодо надсилання судової кореспонденції на електронну адресу зроблено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2024 року у справі №454/1883/22 (провадження №14-117цс23).

Аналіз викладених вище приписів ЦПК України, якими встановлено порядок направлення судової повістки особі, яка не має офіційної електронної адреси, свідчить про обов`язок суду направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Надсилання відповідних процесуальних документів на електронну адресу сторони у справі, вказану в документах, що подавались до суду, не заборонене, та може здійснюватися як додаткове, однак такі дії не можуть замінити належне надсилання учаснику судової повістки відповідно до статті 128 ЦПК України.

Суд, обґрунтовуючи свій висновок, про необхідність залишити без розгляду даний позов, зазначає, що прокурор не з`явився в підготовчі засідання, призначені на 25.07.2025 о 10:30 та 18.09.2025 о 10:00. Крім цього, прокурору була надана можливість участі в підготовчому засіданні, призначеному на 25.07.2025 о 10:30 в режимі відеоконференції за клопотанням останнього, про що 22.07.2025 Широківським районним судом Дніпропетровської області була постановлена відповідна ухвала (а.с. 134 т. 1), однак такий права на участь у підготовчому засіданні не реалізував, будь-яких заяв чи клопотань, зокрема про розгляд справи за його відсутності, до суду не подав.

Проте, матеріали даної цивільної справи не містять протоколу судового засідання, з якого б вбачалося, що секретар судового засідання здійснила запрошення прокурора приєднатися до судового засідання в режимі відеоконференції, проведення якої узгоджено судом.

Крім того засідання призначені на 25.07.2025 о 10:30 та 18.09.2025 о 10:00 були підготовчими.

Згідно з ч. 1 ст. 196 ЦПК України, для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.

В силу ч. 1 ст. 197 ЦПК України, підготовче засідання проводиться судом з повідомленням учасників справи. Частиною другою цієї статті визначено коло питань, які вирішує суд у підготовчому засіданні.

За результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: залишення позовної заяви без розгляду, закриття провадження у справі, закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (ч.ч. 2, 3 ст. 200 ЦПК України).

З положень ч.ч. 1, 2 ст. 211 ЦПК України слідує, що розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Як передбачено ч. 5 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що поняття «підготовче засідання» та «судове засідання» не є тотожними, так як, ці судові процедури мають різну мету та виконують різні завдання.

Так, підготовче засідання спрямоване на з`ясування можливості врегулювання спору до судового розгляду або забезпечення правильного та швидкого вирішення справи.

У свою чергу, в судовому засіданні суд у присутності учасників судового процесу розглядає докази та вирішує спір по суті.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд може залишити позов без розгляду через повторну неявку позивача в судове засідання, а не в підготовче засідання, якщо мають місце інші підстави для застосування судом такої форми закінчення справи (зокрема, належне повідомлений позивача про судовий розгляд, ненадходження від нього заяви про розгляд справи за його відсутності, відсутність перешкод для розгляду справи).

Отже, правом на залишення заяви без розгляду суд наділений лише за сукупності певних установлених законом умов: належного повідомлення позивача про час та місце судового засідання; повторної неявки позивача в судове засідання, яка в такому разі визнається як друга поспіль неявка; ненадходження від позивача клопотання про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення перешкоджає розгляду справи.

Повторною є друга поспіль неявка позивача, якщо він обидва рази був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Оскільки з матеріалів справи вбачається, що засідання по справі призначені на 25 липня 2025 року та 18 вересня 2025 року були підготовчими, тому, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про повторну неявку позивача в судове засідання.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд 21 жовтня 2019 року в постанові №759/15271/17.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала не відповідає нормам процесуального права і перешкоджає подальшому провадженню у справі, а тому, згідно з ч. 1 ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу керівника Криворізької південної окружної прокуратури Бурчика Юрія Віталійовича в інтересах держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації- обласної військової адміністрації задовольнити.

Ухвалу Широківського районного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2025 року скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 17 грудня 2025 року.

Головуючий

Судді