Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/6800/25
Провадження № 2/279/3085/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2025 року м. Коростень

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Івашкевич О.Г., з секретарем судового засідання Маковською Д.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу № 279/6800/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

До Коростенського міськрайонного суду Житомирської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_3 , до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 18.09.2004 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Коростенського міського управління юстиції в Житомирській області, про що зроблено запис № 326.

Мотиви, за якими шлюб між позивачем та відповідачем має бути розірваний, полягають в тому, що сімейне життя подружжя не склалось. Вказує, що фактично їх подружні стосунки припинені з 2023 року. Примирення між сторонами є неможливим, а збереження шлюбу - недоцільним.

Від шлюбу подружжя має двох спільних дітей : ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти проживають разом з матір`ю. Позивач щодо проживання дітей з відповідачем не заперечує. Питання щодо стягнення аліментів не заявляє.

Спір щодо поділу спільно нажитого майна між сторонами відсутній.

Просить суд постановити рішення про розірвання шлюбу між між подружжям. Неповнолітніх дітей, після розірвання шлюбу, залишити проживати разом з матір`ю.

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 10.11.2025 року відкрито провадження у цивільній справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Відповідач належним чином повідомлялася про розгляд справи, шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження у справі за місцем реєстрації.

Ухвалу про відкриття провадження у справі отримала, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, у встановлений строк правом подачі відзиву на позов не скористалася, будь яких заяв, клопотань, що стосуються розгляду справи до суду не подала.

Заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили.

Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч. 5,8 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами.

Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 18 вересня 2004 року між позивачем - ОСОБА_1 та відповідачем - ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_6 ) був укладений шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Коростенського міського управління юстиції в Житомирській області, про що в книзі реєстрації актів одруження зроблено запис №326 та видано свідоцтво про шлюб.

За час перебування в шлюбі сторони мають дітей: неповнолітню доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Міським відділом державної реєстрації актівцивільного стану Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області зроблено відповідний актовий запис за №49 та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 та малолітню доньку - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрального - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) складено відповідний актовий запис №1735 та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 .

Спільне життя подружжя не склалося. Сторони втратили взаєморозуміння та взаємоповагу. Спільне господарство не ведуть, шлюбних та сімейних відносин не підтримують, подальше перебування у шлюбі та сумісне життя вважають неможливим, що є підставою для розірвання шлюбу між ними. Примирення не бажають.

Відповідно до статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно зі частиною 2 статті 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Частинами 3, 4 статті 56 Сімейного Кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до частини 1 статті 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

З урахуванням того, що жоден з подружжя не бажає примиритися, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам.

Згідно зі частиною 2 статті 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи те, що укладення та розірвання шлюбу є добровільним, примушування до шлюбу не допускається, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що збереження сім`ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити інтересам сторін, а тому позов слід задовольнити, а шлюб розірвати.

Вирішуючи клопотання позивача щодо залишення проживання дітей після розірвання шлюбу з відповідачем, суд виходить з того, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу.

Положенням частини 2 статті 29 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до частини 4 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно зі частиною 1 статті 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Враховуючи, що на момент звернення до суду неповнолітня донька - ОСОБА_4 досягла чотирнадцяти років, суд не може визначати її місце проживання за позовом когось із батьків, оскільки право вибору місця проживання надано законом самій дитині, в даному випадку неповнолітній дочці - ОСОБА_4 .

Щодо визначення місця проживання малолітньої доньки - ОСОБА_5 , суд зазначає наступне.

У розрізі заявлених вимог в межах розгляду даної цивільної справи судом не вирішується питання про визначення місця проживання спільної дитини, судом вирішується лише питання про залишення проживання дитини з тим із батьків після розірвання шлюбу, з ким наразі вона проживає, не змінюючи при цьому її місце проживання. В позовній заяві представник позивача зазначив, що дитина проживає разом з матір`ю, а також те що позивач не заперечує щодо проживання доньки з відповідачем. Отже, між позивачем та відповідачем фактично вирішено питання про місце проживання доньки. Відповідач вказаний довід не спростовує, матеріали справи не містять доказів про наявність спору між сторонами щодо визначення місця проживання доньки, а відтак суд дійшов висновку про залишення проживання доньки разом із матір`ю.

Так, у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про призначення місця проживання дитини.

Під час вирішення питання про визначення місця проживання дитини, участь органу опіки та піклування є обов`язковою, а позивач до заяви про визначення місця проживання дитини повинен надати висновок органу опіки та піклування про доцільність проживання дитини з одним із батьків, характеристики з місця проживання, роботи, місця навчання дитини (гуртків), медичні довідки (судом обов`язково враховується стан здоров`я як батьків, так і дитини), довідки про доходи (інші документи, які підтверджують матеріальне становище заявника), акти обстеження житлово-побутових умов, документи, що підтверджують право власності на житло. Однак, оскільки зі змісту позовної заяви встановлено, що між сторонами відсутній спір щодо місця проживання дитини, то суд вважає за можливим залишити проживати малолітню дитину з відповідачкою.

Враховуючи принцип диспозитивності питання про розподіл судових витрат між сторонами не вирішувалось.

Керуючись ст. 4, 5, 12, 76-81, 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.29 ЦК України та ст. 104, 105, 110, 112, 160 Сімейного кодексу України,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 18 вересня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Коростенського міського управління юстиції в Житомирській області, актовий запис № 326 - розірвати.

Залишити проживати малолітню дитину, доньку - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із матір`ю ОСОБА_2 .

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його винесення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони та учасники:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Коростень, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка м. Харків, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Суддя: Оксана ІВАШКЕВИЧ