КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року

справа № 381/16/20

провадження № 22-ц/824/62/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Сушко Л.П.

при секретарі: Яхно П.А.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 липня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Осаулової Н.А., у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні користування домоволодінням шляхом встановлення порядку користування,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Фастівського міськрайонного суду Київської області із позовною заявою до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні користування домоволодінням шляхом встановлення порядку користування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони отримали у спадок після матері ОСОБА_5 в рівних долях земельну ділянку та домоволодіння, що складається із господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 .

На момент проведення технічної інвентаризації 16.12.2015 року на земельній ділянці був розташований будинок під літерою «А» загальною площею 54,7 кв.м., житлова площа 35,5 кв.м., погріб з шийкою літ. «В», прибудова літ «а», сарай літ. «Б», літня кухня «Г», навіс літ. «Ж», вбиральня літ. «З», літній душ літ. «И», ганок «а1», козирок «а2», колонка питна «К», огорожа №1 ворота №2.

Будинок складається із трьох житлових кімнат: 2-1 - 18,9 кв.м., 1-4 - 6,7 кв.м., 1-3 - 9,9 кв.м. та трьох допоміжних приміщень: кухня - 6,3 кв.м., передпокій - 6,6 кв.м. та котельня, яка використовується як ванна кімната - 6,3 кв.м.

Кімнати, які були у фактичному користуванні відповідача, а саме, 1-4 та 1-3 є прохідними. Тому, позивач хотіла облаштувати до кімнати, якою вона фактично користується (2-1), окремий вхід. Коли позивач отримала дозвільні документи на будівництво, відповідач перестав надавати позивачу доступ до котельні та кухні. Крім того, ОСОБА_2 відрізав від кімнати 2-1 електропроводку та позбавив опалення у цій кімнаті. Вбиральня також у користуванні відповідача, а на погріб він поставив замок, ключ від якого не дає ОСОБА_1 . Також відповідач поселив до будинку свого сина, який не допускає позивача до будинку. Остання неодноразово зверталась до правоохоронних органів з цього приводу.

На думку позивача, її права підлягають захисту шляхом встановлення порядку користування майном.

Позивач просила суд:

Усунути перешкоди у користуванні домоволодінням за адресою: АДРЕСА_1 шляхом встановлення порядку користування житловим будинком та господарськими будівлями і спорудами наступним чином:

виділити у користування ОСОБА_2 кімнати площами 6,7 кв.м. та 9,9 кв.м., а також господарські будівлі: погріб з шийкою літ. «В», сарай літ. «Б», вбиральня літ. «З», ганок «а1», козирок «а2», ворота №2;

виділити у користування ОСОБА_1 кімнату площею 18,9 кв.м., а також господарські будівлі: літня кухня «Г», навіс літ. «Ж», літній душ літ. «И», колонка питна «К»;

допоміжні приміщення житлового будинку, а саме, котельню площею 6,3 кв.м., передпокій площею 6,6 кв.м. та кухню площею 6,3 кв.м., господарську споруду - огорожу №1 залишити у спільному користуванні сторін;

покласти на відповідача судові витрати.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 липня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі представник позивача просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким позов задовольнити.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що встановлення порядку користування необхідно не в житловому будинку, а житловим будинком та господарськими будівлями та спорудами. Вказує на неможливість надати витягу з реєстру речових прав на вимогу суду, оскільки починаючи з 24 лютого 2022 року доступ до вказаного реєстру є обмеженим. Вважає відмову суду у задоволенні клопотання про перенесення судового засідання порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 зазначила, що встановлення права користування господарськими будівлями не вплине на розмір частки земельної ділянки та не буду менше частини загальної площі.

Вказала про відсутність порушеного права або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 вимоги апеляційної скарги підтримала, просила задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що права позивача не порушені цивільні права і обов`язки у зв`язку з фактичним виділенням в натурі частки у спільному майні. Оскільки позивач зареєструвала за собою право власності на окремий об`єкт нерухомості, користується своєю власністю відповідно до закону, тому встановити порядок користування житловим приміщенням у судовому порядку неможливо.

Колегія суддів погоджується з висновком суду з огляду на наступне.

Як встановлено судом , відповідно до інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15 лютого 2016 року ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 1/2 частина житлового будинку, розташованого у АДРЕСА_2 та 1/2 частина земельної ділянки площею 0,2212 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Інша частина житлового будинку та земельної ділянки належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого приватним нотаріусом Фастівського районного нотаріального округу Київської області від 15 лютого 2016 року Вінічук Т.В., зареєстрованого у реєстрі за № 134.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 17 березня 2016 року № 1037-VIII «Про перейменування окремих населених пунктів» с. Червона Мотовилівка Фастівського району Київської області перейменовано на с. Мотовилівка Фастівського району Київської області.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 квітня 2018 року в справі №381/2650/16-ц у задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на будинок в нових ідеальних частках та про виділ в натурі частки в будинку та земельної ділянки відмовлено. Рішення суду залишено без змін постановою Апеляційного суду Київської області від 21 серпня 2018 року та постановою Верховного Суду від 05 червня 2019 року.

У ході розгляду справи №381/2650/16-ц судами надана оцінка висновку експерта за результатами проведеної Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 30 листопада 2017 року відповідно до якої, загальна площа однокімнатної квартири повинна складатись із житлової кімнати площею не менше 15,0 кв. м та кухні площею не менше 7,0 кв. м.

Поділ житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами між співвласниками відповідно до ідеальних часток співвласників є неможливим. Поділ указаного житлового будинку між співвласниками можливий при умові відступу від ідеальних часток за умови прибудови до житлового будинку.

Суди також дійшли висновку, що чинним законодавством передбачено, що у випадку необхідності перепланувань чи виконання інших будівельних робіт, необхідно звернутися до Державної архітектурної будівельної інспекції та зареєструвати повідомлення про початок виконання будівельних робіт.

Усі прибудови (у тому числі і другий вхід у будинок), вбудови, тощо є будівельними роботами, а тому без реєстрації повідомлення про початок виконання будівельних робіт не дозволяється створювати фактично відокремлені приміщення з власним входом.

Оскільки володіння та порядок користування земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам житловий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, то при застосуванні статті 88 ЗК України при вирішенні спорів, як між сторонами, слід брати до уваги таку угоду. Це правило відноситься до тих випадків, коли житловий будинок поділено в натурі.

Якщо виділ в натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Суд виснував про неможливість поділу будинку в натурі без відступу від ідеальних часток та без проведення відповідних добудов до житлового будинку.

Як вбачається із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 05.10.2020 року, ОСОБА_1 належить на праві власності житловий будинок, загальною площею 18,9 кв.м., житловою площею 18,9 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Підставою для державної реєстрації зазначено: Висновок щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна, серія та номер: 0728, виданий 07.06.2018 року, видавник ТОВ «Авістор», свідоцтво про право на спадщину за заповітом, серія та номер: 134, виданий 15.02.2016 року, видавник: приватний нотаріус Фастівського районного нотаріального округу Київської області Вінічук Т.В.

ОСОБА_1 зареєструвала за собою право власності на 18,9 кв.м. житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Відтак, частка у спільному майні була виділена та набула статусу окремого об`єкту нерухомого майна з присвоєнням літери «А».

Загальна площа об`єкту майна відповідає площі кімнаті 2-1, якою користується ОСОБА_1 . Фактичне користування ОСОБА_1 кімнатою 2-1 підтверджено актом обстеження житлово-побутових умов від 27 червня 2020 року.

Суд дійшов вірного висновку про те, що ст. 358 ЦК України, на яку посилалась позивач у позові, до даних правовідносин застосуванню не підлягає, оскільки вона регулює питання здійснення права спільної часткової власності, яка у даному випадку була припинена внаслідок реєстрації права власності на окремий об`єкт нерухомого майна.

Судом також вірно враховано презумпцію правомірності правочину, закріплену у ст. 204 ЦК України.

Сторонами не надано доказів того, що вказана реєстрація не визнана недійсною у встановленому законом порядку.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації (ч. 3 ст. 367 ЦК України).

Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом також встановлено, що матеріали справи містять квитанції на оплату послуг за електроенергію, що сплачена ОСОБА_1 за користування послугами за адресою: АДРЕСА_2 , а також договір про користування електричною енергією №201040753 від 29.12.2018 року за аналогічною адресою.

Суд дійшов вірного висновку, що відбувся виділ частки в натурі у спільному майні сторін, позивач зареєструвала за собою право власності на окремий об`єкт нерухомості, користується правомочностями власності, які передбачені законом, до даних відносин ст. 358 ЦК України застосуванню не підлягає, а тому встановити порядок користування житловим приміщенням у судовому порядку неможливо.

Колегія суддів погоджується з висновком суду щодо відсутності у позивача порушених цивільних прав та обов`язків у зв`язку з фактичним виділенням в натурі частки у спільному майна.

Згідно з вимогами статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність постановленого судового рішення.

Керуючись ст. 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 22 грудня 2025 року.

Суддя-доповідач

Судді