ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 953/885/23
Номер провадження 22-ц/818/3865/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Маміної О.В., Яцини В.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Шевченко В.Р.,

представника відповідачки адвоката Батіг В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 11 березня 2025 року в складі судді Власової Ю.Ю. по справі № 953/885/23 за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Київського районного суду м. Харкова від 21 березня 2024 року у справі № 953/885/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Київського районного суду м. Харкова від 21 березня 2024 року у справі № 953/885/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди.

Заява мотивована тим, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 21 березня 2024 року, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного суду від 19 серпня 2024 року, стягнуто з неї на користь ОСОБА_2 суму матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири, у розмірі 130 982,00 грн та судові витрати у розмірі 6810,00 грн.

Після набрання чинності судовим рішенням, у листопаді 2024 року, їй стали відомі істотні для справи обставини, що не були встановлені судом і не були та не могли бути відомі їй на час розгляду справи, а саме, щодо існування договору № 15/1 від 29 грудня 2006 року (нова редакція від 13 лютого 2012 року) між КП «Жилкомсервіс» як управителем та КП «Харківські теплові мережі» як виконавцем послуг, предметом якого є технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем централізованого опалення та гарячого водопостачання житлових будинків комунальної власності у м. Харкові та усунення аварійних ситуацій. Аварія, що сталась 26 жовтня 2022 року, внаслідок якої була спричинена шкода позивачці, сталась саме на внутрішньобудинковій системі опалення, що могло бути результатом невиконання чи неналежного виконання обов`язків виконавця за час дії вказаного договору. Через відсутність тексту договору у публічному доступі обставина щодо його існування не була і не могла бути відома їй на час розгляду справи.

Вказала, що друга нововиявлена обставина міститься в інформації, отриманої нею від Департаменту з питань забезпечення життєдіяльності міста виконавчого комітету Харківської міської ради щодо розповсюдження обов`язку та відповідальності виконавця послуг з утримання в належному стані, здійснення технічного обслуговування та ремонту внутрішньобудинкових систем централізованого опалення та гарячого водопостачання на стояк централізованого опалення, який проходить через житлові приміщення у багатоквартирному будинку, на підставі публічних договорів від 01 липня 2022 року. Вказані договори були оприлюднені на сайті КП «Харківські теплові мережі» лише 30 січня 2023 року.

Зазначила, що залиття квартири позивачки сталось через порив на внутрішньоквартирному стояку центрального опалення у її квартирі, який належить до зони відповідальності виконавця послуг з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем централізованого опалення та гарячого водопостачання, що знімає з неї як власника житлового приміщення відповідальність за спричинення шкоди позивачці внаслідок течії аварійного стояка.

Просила скасувати рішення Київського районного суду м. Харкова від 21 березня 2024 року і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

15 січня 2025 року від представника ОСОБА_2 надійшли заперечення на заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, в якій вона вказала, що відповідачка не була позбавлена можливості звертатися з відповідними запитами щодо публічних договорів протягом розгляду справи; рішення виконавчого комітету ХМР є публічними; дію договору від 2006 року у редакції від 2012 року припинено у 2022 році, його тексту не надано, а договори від 01 липня 2022 року було опубліковано ще до звернення її до суду і до ухвалення рішення. Крім того, в акті про залиття є посилання на внутрішньоквартирний об`єкт, а не внутрішньобудинковий. Якщо відповідачка вважає винуватцями аварії комунальні служби, вона не позбавлена права на звернення до них з регресним позовом.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 11 березня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Ухвала суду мотивована тим, що наведені заявницею обставини не є нововиявленими. Публічні договори опубліковані на офіційному сайті КП "Харківські теплові мережі" 01 червня 2022 року, тому доводи заявниці щодо того, що про їх існування та зміст їй не було відомо на час розгляду справи, не взято до уваги. Крім того, під час судового розгляду справи відповідачка не спростувала своєї вини у залитті квартири позивачки та не спростувала розміру шкоди.

На вказане судове рішення засобами поштового зв`язку 02 червня 2025 року ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити її заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами і відмовити позивачці у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не дав оцінки її доводам щодо того, що спричинена позивачці шкода відноситься до зони відповідальності виконавця за договором № 15/1 від 29 грудня 2006 року і безпідставно не визнав факт існування такого договору і обов`язків виконавця за ним як нововиявлену обставину. Публічний договір від 01 липня 2022 року було опубліковано на сайті підприємства лише 30 січня 2023 року, та у подальшому дата публікації на сайті була змінена на 01 червня 2022 року. Рахунки на оплату послуг КП «Харківські теплові мережі», направлені на її адресу після 30 січня 2023 року, не містили повідомлення про опублікування тексту публічних договорів від 01 липня 2022 року та будь-якого посилання на них; місця розміщення інформаційних стендів їй не відомі; крім того, вона змушена була евакуюватися з м. Харкова у зв`язку з введенням воєнного стану, тож інформацію про публічні договори отримала лише у листопаді 2024 року. У своїй заяві вона не вдавалась до переоцінки доказів та не надавала нові докази.

Відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

В судове засідання апеляційного суду сторони не з`явилися.

Судові повістки-повідомлення про розгляд справи 18 грудня 2025 року, надіслані апеляційним судом на адреси сторін-учасників:

ОСОБА_2 повернуто на адресу апеляційного суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до пункту 3 частини 8 статті 128 ЦПК України є днем вручення судової повістки (т. 2, а.с. 225226), крім того про день, час та місце судового засідання учасника повідомлено відповідно до частини 11 статті 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України (т. 2, а.с. 223);

ОСОБА_1 отримано 08 жовтня 2025 року (т. 2, а.с. 228).

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача,представника відповідачки адвоката Батіг В. В., який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що у провадженні суду першої інстанції перебувала справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 21 березня 2024 року, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного суду від 19 серпня 2024 року, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири, у розмірі 130 982,00 грн та судові витрати у розмірі 6810,00 грн (а.с. 76-79, 126-129 том 2).

Ухвалою Верховного Суду від 02 жовтня 2024 року відмовлено у відкритті касаційного провадження на вказані судові рішення.

07 листопада 2024 року КП «Житлокомсервіс» надано ОСОБА_1 відповідь № 2-24/707207.04, з якої вбачається, що між ним як управителем та виконавцем послуг з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем централізованого опалення та гарячого водопостачання КП «Харківські теплові мережі» був укладений договір № 15/1 від 13 лютого 2012 року (нова редакція договору № 15/1 від 29 грудня 2006 року), предметом якого є технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання і гарячого водопостачання житлових будинків комунальної власності територіальної громади м. Харкова та усунення аварійних ситуацій на них. Технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем централізованого опалення та гарячого водопостачання, надання яких забезпечувало КП «Житлокомсервіс», з 01 липня 2022 року надає КП «Харківські теплові мережі», у зв`язку зі змінами у законодавстві та набранням чинності з 01 липня 2022 року публічних договорів з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання та постачання гарячої води багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності, які були опубліковані КП «Харківські теплові мережі» на їх офіційному сайті. У зв`язку з чим з 01 липня 2022 року дія договору № 15/1 від 13 лютого 2012 року (нова редакція договору № 15/1 від 29 грудня 2006 року) призупинена, про що підписана відповідна додаткова угода. Щодо надання копії договору № 15/1 роз`яснено, що запитувана інформація є конфіденційною (а.с. 145-148 том 2).

22 листопада 2024 року ОСОБА_1 надано відповідь Департаменту з питань забезпечення життєдіяльності міста виконавчого комітету ХМР, яка містить роз`яснення щодо розповсюдження обов`язку та відповідальності виконавця послуг з утримання в належному технічному стані, здійснення технічного обслуговування та ремонту внутрішньобудинкових систем централізованого опалення та гарячого водопостачання на стояк централізованого опалення згідно Публічного договору від 01 липня 2022 року (а.с. 149-150 том 2).

Відповідно до частин 1, 2 статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною сутністю є фактичними даними, що спростовують факти, які було покладено в основу рішення, а відтак у разі, якщо нововиявлена обставина була відома суду під час ухвалення судового рішення, то вона б обов`язково вплинула на остаточні висновки суду.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не були та не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Ознаку «не були і не могли бути відомі особі» слід розглядати як сукупність цих двох необхідних умов, тобто, для визнання обставини нововиявленою недостатньо, щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи.

Обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Істотними для справи обставинами вважаються такі факти і події, які мають юридичне значення для взаємовідносин сторін, що звернулись до суду з метою розгляду спірної ситуації, тобто, ці факти існували вже під час розгляду спірної ситуації в суді, але не були і не могли бути відомі ні особам, які брали участь у розгляді справі, ні суду, який її розглядав та вирішував її по суті.

Згідно з частиною 4 статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Відповідні правові позиції щодо визначення нововиявлених обставин наведено у постановах Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 813/8070/14 (454/2641/14-а), від 19 червня 2019 року у справі № 815/1918/15, від 06 вересня 2022 року у справі № 363/1900/13-ц (провадження № 61-89св20), постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 червня 2022 року в справі № 9901/230/20 (провадження №11-452заі21).

Перегляд рішень, ухвал та судових наказів у зв`язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження в цивільному судочинстві. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї.

Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

Крім того, одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який вимагає, щоб коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів.

Європейський суд з прав людини зазначив, що правова визначеність передбачає повагу до принципу res judicata, тобто принципу остаточності судових рішень (рішення у справі «Рябих проти росії» від 24 липня 2003 року, заява № 52854/99).

Принцип юридичної визначеності передбачає повагу до остаточності судових рішень та полягає у тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України»).

Жодна зі сторін не має права вимагати відкриття провадження з метою повторного розгляду справи та постановлення у ній нового рішення. Існування різних поглядів на одне питання не є підставою для перегляду, про що неодноразово зазначав Європейський суд з прав людини (рішення у справі «Нелюбін проти росії», від 2 листопада 2006 року, заява № 14502/04).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, новий розгляд справи, провадження у якій було закінчено остаточним рішенням, можливий у зв`язку з нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження лише у разі необхідності виправлення суттєвих помилок правосуддя, коли така процедура застосовується у спосіб, сумісний зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Звертаючись до суду із заявою про перегляд рішення ОСОБА_1 як на нововиявлені обставини посилалась на договір № 15/1 від 29 грудня 2006 року (нова редакція від 13 лютого 2012 року) між КП «Жилкомсервіс» та КП «Харківські теплові мережі» та публічні договори КП «Харківські теплові мережі» зі споживачами від 01 липня 2022 року, за якими відповідальність за технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем централізованого опалення та гарячого водопостачання покладається на КП «Харківські теплові мережі».

Такі обставини на переконання заявниці мали істотне значення для правильного вирішення справи, оскільки спростовують її вину у завданні шкоди позивачці, проте станом на час розгляду справи не були та не могли бути їй відомі.

Однак погодитись з доводами відповідачки щодо того, що їй не було і не могло бути відомо на час розгляду справи про те, що на КП «Харківські теплові мережі» покладено відповідальність за технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем централізованого опалення та гарячого водопостачання неможливо, адже ОСОБА_1 не була позбавлена можливості отримати цю інформацію у відкритому доступі або звернутися з відповідними запитами на інформацію до уповноважених осіб протягом розгляду справи, що тривав понад півроку - з 10 серпня 2023 року (відкриття провадження у справі) до 21 березня 2024 року (ухвалення рішення).

При цьому, з відповіді КП «Житлокомсервіс» від 07 листопада 2024 року на ім`я відповідачки вбачається, що дія договору № 15/1 від 13 лютого 2012 року (нова редакція договору № 15/1 від 29 грудня 2006 року) з 01 липня 2022 року призупинена, тобто на час виникнення спірних правовідносин з залиття (26 жовтня та 28 жовтня 2022 року) договір, на який вона посилається, взагалі не діяв.

01 червня 2022 року на офіційному сайті КП Харківські теплові мережі в мережі Інтернет www.hts.kharkov.ua були опубліковані Публічний договір з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності та Публічний договір з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем гарячого водопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності, що набрали чинності з 01 липня 2022 року (п. 2 договорів).

Доводи ОСОБА_1 щодо опублікування договорів лише 30 січня 2023 року (а.с. 151 том 1) спростовуються даними, що містяться на сайті товариства у розділі «Інформація щодо публічних договорів» https://www.hts.kharkov.ua/info_for_public_contract.php#start, та на головній сторінці у повідомленні від 09 серпня 2022 року щодо вартості послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем, яке містить посилання на Публічні договори https://www.hts.kharkov.ua/. До того ж, з позовом ОСОБА_2 звернулась пізніше - у лютому 2023 року.

Крім того, у рахунках на оплату послуг КП «Харківські теплові мережі» за березень 2023 року березень 2024 року, які надані самою ж ОСОБА_1 , зазначено, що оплаті підлягають надані підприємством послуги з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання та постачання гарячої води (а.с. 152-156 том 2).

Отже, обставини, на які відповідачка посилається як на нововиявлені, існували на час розгляду справи, і вона, за умови належної реалізації своїх процесуальних прав, в ході розгляду справи не була позбавлена можливості отримати зазначену інформацію.

Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі.

Факту неможливості подати відповідні докази під час розгляду справи ОСОБА_1 не доведено.

Станом на час розгляду справи відповідачка мала можливість посилатися на вищевказані обставини як підстави своїх заперечень проти позовних вимог ОСОБА_2 та для покладення відповідальності за залиття квартири позивачки на КП «Харківські теплові мережі», проте в ході розгляду справи цього не зробила.

Неналежне виконання сторонами своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і неподання суду усіх доказів, збирання нових доказів після розгляду справи не є нововиявленими обставинами, а тому і не можуть тягнути за собою перегляд судового рішення з зазначених підстав. Аналогічні висновки викладені в ухвалі Верховного Суду від 29 квітня 2025 року у справі № 761/21981/21.

З урахуванням наведеного суд першої інстанції, правильно застосувавши приписи статті 423 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку, що зазначені ОСОБА_1 обставини не є нововиявленими.

До того ж, колегія суддів звертає увагу на те, що пунктами 7 7.2 Публічних договорів від 01 червня 2022 року передбачено, що технічне обслуговування, поточний ремонт і аварійне обслуговування внутрішньобудинкових систем здійснюється виконавцем на ділянці мереж внутрішньобудинкової системи від зовнішньої поверхні стіни будинку до точки приєднання житлового (нежитлового) приміщення. Точкою розподілу, в якій здійснюється передача послуг від виконавця споживачеві, є точка приєднання внутрішньобудинкової системи до житлового (нежитлового) приміщення: для теплопостачання - відгалуження від стояків у межах приміщення для вертикальної розводки; перша запірна арматура на відгалуженні від стояка за межами приміщення; для постачання гарячої води перша запірна арматура на відгалуженні від стояків у межах приміщення (запірна арматура не належить до внутрішньобудинкової системи. Технічне обслуговування та поточний ремонт систем у межах житлового (нежитлового) приміщення від точки приєднання здійснюється його власником.

У ході розгляду справи судами встановлено, що залиття квартири позивачки трапилось через аварію, що сталася у квартирі відповідачки, розташованій на 4 поверсі, у зв`язку з поривом на внутрішньоквартирному стояку центрального опалення, тобто саме внаслідок пошкодження системи у квартирі відповідачки, за обслуговування і поточний ремонт якої відповідальність несе вона самостійно.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 висновків суду не спростовують, зводяться до незгоди з судовим рішенням та до бажання домогтися скасування судового рішення, яке набрало законної сили.

Оскільки ухвалу суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

Враховуючи, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат у суду апеляційної інстанції немає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 11 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 22 грудня 2025 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.В. Маміна

В.Б. Яцина