Миколаївський районний суд Одеської області
Справа № 508/930/25
Номер проведження 2-др/508/2/25
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 грудня 2025 року Миколаївський районний суд Одеської області у складі:
головуючої судді Корсаненкової О.О.
за участю секретаря Сівачової І.М.,
розглянувши в селищі Миколаївка Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін заяву ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Стасько Олег Григорович, про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 508/930/25 за позовом ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Стасько Олег Григорович, до товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІГА-50» про стягнення заборгованості з орендної плати, інфляційних втрат та 3 % річних, суд
Рішенням Миколаївського районного суду Одеської області від 10.12.2025 року позов ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Стасько Олег Григорович, було задоволено.

Стягнуто із товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІГА-50» () на користь ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) заборгованість по орендній платі за 2022-2025 роки у розмірі 38 042, 17 грн., інфляційні втрати за час затримки розрахунку у розмірі 4 580, 13 грн., пеню у розмірі 15 987, 44 грн., 3% річних у розмірі 1 507, 73 грн., а всього 60 117, 47 грн. (шістдесят тисяч сто сімнадцять гривень сорок сім копійок).

Стягнуто із товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІГА-50» () на користь ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 1 211, 20 грн..

12.12.2025 року від представника позивача Стаська О.Г. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, згідно з якою просить суд стягнути із товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІГА-50» () на користь ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) судові витрати на надання ОСОБА_1 професійної правничої допомоги адвоката у розмірі 22 500, 00 грн.

В обґрунтування заяви представник надав договір про надання професійної правничої допомоги № б/н від 23.10.2025 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Стасько О.Г., та акт приймання-передачі наданих послуг до договору про надання професійної правничої допомоги № б/н від 23.10.2025 року станом на 11.12.2025 року.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне:

Положеннями ст.270 ЦПК України визначено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.1, 3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч.3, 4 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст.134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Так, із змісту позовної заяви вбачається, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач ОСОБА_1 поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи складається з: судових витрат на оплату судового збору у розмірі 1 211, 20 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 33 500, 00 грн.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14- 382цс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні. Така практика запроваджена у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду, зокрема у постанові від 16 квітня 2019 року у справі №817/1889/17.

Згідно із ст.246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Отже, нормами ЦПК України визначений порядок звернення до суду із відповідною заявою про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, який передбачає умову подання до суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, а також відповідних доказів, які подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу.

Судом встановлено та підтверджується наданими матеріалами, що між адвокатом Стасько О.Г. та ОСОБА_1 був укладений договір № б/н від 23.10.20252025 року про надання професійної правничої допомоги.

11.12.2025 року сторонами було підписано акт приймання-передачі наданих послуг до договору про надання професійної правничої допомоги № б/н від 23.10.2025 року, у якому зазначено, що адвокатом Стасько О.Г. було надано послуги на суму 22 500, 00 грн., а саме: усна юридична консультація щодо порядку стягнення заборгованості з орендної плати по договору оренди землі (1 год.) 1 000, 00 грн., аналіз реєстру судових рішень щодо порядку стягнення заборгованості з орендної плати по договору оренди землі (1, 5 год.) 1 500, 00 грн., зустріч з клієнтом для узгодження правової позиції (1 год.) 1 000, 00 грн., збір доказів для належного захисту прав та інтересів клієнта з приводу стягнення заборгованості з орендної плати по договору оренди землі (3 год.) 3 000, 00 грн., проведення розрахунків заборгованості з орендної плати, пені, інфляційних втрат та 3% річних, а також складання та направлення позовної заяви до суду про стягнення заборгованості з орендної плати по договору оренди землі (6 год.) 6 000, 00 грн., гонорар успіху адвоката (досягнуто мету представництва - позов задоволено судом повністю) 10 000, 00 грн.

Отже, у пункті 4.2 договору сторони погодили орієнтовну вартість надання адвокатом послуг з урахуванням затраченого часу та додатково гонорар успіху адвоката, який виплачується у твердому розмірі під відкладальною умовою пропорційно розміру задоволених позовних вимог з розрахунку 10 000, 00 грн. у разі задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Частинами першою та другою статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

При цьому, критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема наданих у підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.

Також Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Витрати на надану професійну правничу допомогу, в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 цього Кодексу). Аналогічну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22.11.2019 у справі № 910/906/18, від 04.06.2020 у справі № 906/598/19 та від 15.04.2021 у справі № 905/717/20.

Як було встановлено судом з акту від 11.12.2025 року приймання-передачі наданих послуг до договору про надання професійної правничої допомоги № б/н від 23.10.2025 року, адвокатом Стасько О.Г. було надано такі послуги: усна юридична консультація щодо порядку стягнення заборгованості з орендної плати по договору оренди землі (1 год.) 1 000, 00 грн., аналіз реєстру судових рішень щодо порядку стягнення заборгованості з орендної плати по договору оренди землі (1, 5 год.) 1 500, 00 грн., зустріч з клієнтом для узгодження правової позиції (1 год.) 1 000, 00 грн., збір доказів для належного захисту прав та інтересів клієнта з приводу стягнення заборгованості з орендної плати по договору оренди землі (3 год.) 3 000, 00 грн., проведення розрахунків заборгованості з орендної плати, пені, інфляційних втрат та 3% річних, а також складання та направлення позовної заяви до суду про стягнення заборгованості з орендної плати по договору оренди землі (6 год.) 6 000, 00 грн., всього на суму 12 500, 00 грн., а саме: витрачено 12,5 годин по 1 000,00 грн. кожна.

За встановлених обставин, суд дійшов висновку про доведеність витрат на правничу допомогу в заявленій сумі (щодо погодинної оплати наданих послуг), як такої, що є пов`язаною з даною справою, вважає їх співмірними зі складністю та об`ємом виконаної роботи, такою, що підтверджена належними та допустимими доказами розрахунку таких витрат.

Щодо заявленого стороною «гонорару успіху» адвоката у розмірі 10 000,00 грн, як додаткової винагороди адвоката за задоволення позовних вимог у повному обсязі, суд зазначає наступне:

В пункті 4.2 договору сторони погодили вартість години роботи адвоката (гонорар) в розмірі 1 000,00 грн та додатково гонорар успіху адвоката у розмірі 10 000,00 грн, який виплачується у твердому розмірі під відкладальною умовою у разі задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Отже, ця частина винагороди визначена за погодженням адвоката з клієнтом і є фіксованим.

Разом з цим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час.

Суд зазначає, що чинне законодавство не містить визначення такого виду гонорару, як «гонорар успіху», проте суд враховує те, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12.05.2020 року в справі № 904/4507/18 дійшла висновку про можливість існування «гонорару успіху» як форми оплати винагороди адвокату, визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правової допомоги такого виду винагороди як «гонорар успіху», що відповідає принципу свободи договору та численній практиці Європейського суду з прав людини.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 зазначила, що в рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 у справі «Іатрідіс проти Греції» Європейський суд з прав людини вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху».

У вказаному рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок сплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

За наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», Європейський суд з прав людини керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22.02.2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини», незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» в сумі 6 672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72).

З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Для включення всієї суми гонору у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень статті 137 ЦПК України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.

З урахуванням викладеного у сукупності, враховуючи складність справи, розмір заявленого позивачем «гонорару успіху», виходячи з критерію розумності відповідних витрат, а також їх реальності, дійсної необхідності та неминучості саме у відповідній справі, враховуючи обсяг наданих адвокатом послуг і виконаних робіт у межах розгляду цієї справи, а також незначну тривалість розгляду справи та обставини даної справи, суд дійшов висновку про те, що розмір заявлених до стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у вигляді «гонорару успіху» відповідає критерію розумності та, за висновками суду, підлягає до стягнення з відповідача в сумі 1 000,00 грн.

Отже, в порядку ст.141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 13 500, 00 гривень, у зв`язку з чим суд вважає, що заява ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Стасько Олег Григорович, про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 133, 137, 141, 246, 270 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Стасько Олег Григорович, про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Стасько Олег Григорович, до товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІГА-50» про стягнення заборгованості з орендної плати, інфляційних втрат та 3 % річних.

Стягнути із товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІГА-50» () на користь ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13 500, 00 (тринадцять тисяч п`ятсот) гривень.

В іншій частині заяви відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його складення. Особи, яким рішення не було вручено в день його складення можуть подати апеляційну скаргу в цей же термін з дня отримання копії цього рішення.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Олена КОРСАНЕНКОВА