Справа № 585/4123/25
Номер провадження 2/585/1729/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючої судді - Машини І.М.,

при секретарі судового засідання - Коваль К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом ОСОБА_1 , до Роменської міської ради Сумської області, третя особа: Державна інспекція архітектури та містобудування України, про визнання права власності на самочинне будівництво, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Роменського міськрайонного суду Сумської області з позовом до Роменської міської ради Сумської області, третя особа: Державна інспекція архітектури та містобудування України, про визнання права власності на самочинне будівництво.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 16.09.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Роменського міського нотаріального округу Проскурня Л.І. за реєстровим №1923 та Витягу про державну реєстрацію прав №31426797 від 26.09.2011 року їй на праві власності належить квартира під АДРЕСА_1 , житловою площею 19,6 кв.м., загальною площею 43,3 кв.м., розташована на земельній ділянці площею 0,1000 га, кадастровий номер :05:041:0125. 16.09.2011 року між нею (Покупець) та ОСОБА_2 (Продавець) було укладено Договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Роменського міського нотаріального округу Проскурня Л.І. за реєстровим №1924, за умовами якого Продавець продав, а вона купила 23/100 частини земельної ділянки загальною площею 0,1000 га, під АДРЕСА_2 , цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :05:041:0125. У 2012 році нею без відповідного дозволу та належним чином затвердженого проекту було збудовано до належної їй на праві власності указаної квартири: кімнату 1-4 площею 13,0 кв.м. та підвал під квартирою, а саме кімната І - площею 17,7 кв.м., кімната ІІ - площею 18,0 кв.м., коридор І-І - площею 15,7 кв.м., старий коридор площею 5,8 кв.м. знесений. Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 25.04.2024 року у справі №585/4536/23, яке набрало законної сили, виділено в натурі їй 23/100 частки земельної ділянки площею - 0,0230 га (230 кв.м.) з урахуванням площі під будівлями із земельної ділянки площею 0,1000 га з кадастровим номером :05:041:0125, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , згідно варіанту ІІ (показано жовтим кольором в Додатку №2 Висновку експерта №2 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 22.03.2024 року). Державну реєстрацію її права власності на земельну ділянку загальною площею 0,023 га, кадастровий номер :05:004:0016. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, проведено. Відповідно до ст.331 Цивільного кодексу України якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. 19.08.2025 року нею подано до Державної інспекції архітектури та містобудування України, через Центр надання адміністративних послуг, Декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснювалося на підставі будівельного паспорта: Будівництво прибудови до житлового будинку, АДРЕСА_3 на земельній ділянці площею 0,023 га, кадастровий номер :05:004:0016. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, але указана декларація повернута на доопрацювання у зв`язку з відсутністю його у повному обсязі, причини відмови у видачі: Відсутність документа, що підтверджує право на виконання будівельних робіт (№ 195 від 20.07.2004) унеможливлює внесення відомостей до Реєстру будівельної діяльності. Частиною 1 ст.376 Цивільного кодексу України визначено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно Висновку експерта за результатами будівельно-технічного дослідження №1843 від 16.12.2024 року приміщення не зданих в експлуатацію двоповерхової прибудови за адресою: АДРЕСА_2 , відповідають державним будівельним, протипожежним, нормам та придатні до подальшої експлуатації. Посилаючись на відповідні норми законодавства просить визнати за нею право власності на самочинно збудовану кімнату 1-4 площею 13,0 кв.м. та підвал під квартирою, а саме кімната І - площею 17,7 кв.м., кімната ІІ - площею 18,0 кв.м., коридор І-І - площею 15,7 кв.м., до квартири за АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0,023 га, кадастровий номер :05:004:0016 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

30 жовтня 2025 року провадження у справі відкрито, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін.

Від представника третьої особи - Державної інспекції архітектури та містобудування України надійшли письмові пояснення у справі, в яких зазначено, що зі змісту ст. 376 ЦК України випливає, що для того, щоб будівництво не було самочинним, необхідною є наявність таких вимог: земельна ділянка повинна бути відведена для зведення житлового будинку, будівлі, споруди або іншого нерухомого майна; повинен бути належним чином оформлений дозвіл на забудову або належно затверджений проект; при забудові не були здійснені істотні порушення будівельних норм і правил. Звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що це питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Наведений висновок узгоджуються з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постановах: від 27.05.2015 у справі № 6-159цс15, від 02.12.2015 у справі № 6-1328цс15, а також висновками Верховного Суду, викладеними у постановах: від 04.06.2018 у справі № 640/13030/16-ц та від 18.02.2019 у справі № 308/5988/17. Із комплексного аналізу Цивільного кодексу України, законів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», «Про основи містобудування», «Про регулювання містобудівної діяльності» випливає, що особа стає власником новоствореного об`єкта нерухомості після завершення його будівництва, прийняття нерухомого майна до експлуатації та державної реєстрації. Таким чином, право власності на новостворене нерухоме майно як об`єкт цивільних прав виникає з моменту державної реєстрації права. Державна реєстрація не є способом набуття права власності, а лише становить засіб підтвердження фактів набуття речових прав на нерухоме майно (постанова Верховного Суду від 24.01.2020 р. у справі № 910/10987/18). До реєстрації права власності на новозбудоване нерухоме майно особа є власником лише матеріалів, обладнання та іншого майна, що було використано в процесі будівництва. Верховний Суд у постанові від 21.03.2019 у справі № 909/175/18 зазначив, що це правило застосовується лише «при наявності усієї дозвільної документації, тобто документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об`єкта нерухомого майна, дозволу на виконання будівельних робіт, а також документів, що містять опис об`єкта незавершеного будівництва».

У письмових поясненнях на пояснення третьої особи представник позивача вказав на те, що при зверненні до суду з позовом ОСОБА_1 було враховано висновки дотримано висновки Верховного Суду щодо застосування відповідних норм та вимоги чинного законодавства України, на необхідність дотримання яких наголошує у Поясненні третьої особи щодо позову від 12.11.2025 року Державна інспекція архітектури та містобудування України. Так, згідно висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 03.08.2020 року у справі № 161/14676/17 за загальними правилами кожна особа має право на захист свого цивільного права лише у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України). У зв`язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Вирішуючи справу за позовом власника (землекористувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановити усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними (пункт 12 зазначеної постанови). ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, вона зверталася до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації і є законною відмова у такому прийнятті і будівельні норми та правила не порушені, а отже наявні фактичні та правові підстави для задоволення позову та визнання за нею права власності на самочинно збудовану кімнату 1-4 площею 13,0 кв.м. та підвал під квартирою, а саме кімната І - площею 17,7 кв.м., кімната ІІ - площею 18,0 кв.м., коридор І-І - площею 15,7 кв.м., до квартири за АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0,023 га, кадастровий номер :05:004:0016,для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Самочинно збудована кімната 1-4 площею 13,0 кв.м. та підвал під квартирою, а саме кімната І - площею 17,7 кв.м., кімната ІІ - площею 18,0 кв.м., коридор І-І - площею 15,7 кв.м., до квартири за АДРЕСА_1 є закінчений будівництвом об`єкт, що підтверджується доданими до позовної заяви Технічним паспортом від 03.10.2022 року та Висновком експерта за результатами будівельно-технічного дослідження №1843 від 16.12.2024 року. Таким чином викладені у пояснення третьої особи щодо позову від 12.11.2025 року доводи щодо неможливості визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва є безпідставними.

17 грудня 2025 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності та підтримання позовних вимог.

Відповідач явку представника до суду не забезпечив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

У письмових поясненнях третя особа просила про розгляд справи у відсутності представника.

Під час розгляду справи судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

На підставі Договору купівлі-продажу квартири від 16.09.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Роменського міського нотаріального округу Проскурня Л.І. за реєстровим №1923 та Витягу про державну реєстрацію прав №31426797 від 26.09.2011 року позивачу на праві власності належить квартира під АДРЕСА_1 , житловою площею 19,6 кв.м., загальною площею 43,3 кв.м., розташована на земельній ділянці площею 0,1000 га, кадастровий номер :05:041:0125 (а.с.7, 8).

16.09.2011 року між ОСОБА_1 (Покупець) та ОСОБА_2 (Продавець) було укладено Договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Роменського міського нотаріального округу Проскурня Л.І. за реєстровим №1924, за умовами якого Продавець продав, а ОСОБА_1 купила 23/100 частини земельної ділянки загальною площею 0,1000 га, під АДРЕСА_2 , цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :05:041:0125 (а.с.9).

До матеріалів справи долучено технічний паспорт, виготовлений станом на 03.10.2022 на квартиру АДРЕСА_1 , який містить план квартири та відповідну експлікацію (а.с.11).

Згідно Довідки №111 від 03.10.2022 загальна площа квартири АДРЕСА_1 становить 102,5 кв.м., житлова площа - 32,4 кв.м. Житлова площа квартири збільшилась на 12,8 кв.м. за рахунок кімнати 1-4 пл. 13,0 кв.м. побудованої без дозволу на виконання будівельних робіт, 0,2 кв.м. оздоблення стін-дозвіл не потрібний. Загальна площа квартири збільшилась на 59,2 кв.м. за рахунок підвалу, який розташований під квартирою №1 , а саме кімната І - площею 17,7 кв.м., кімната ІІ - площею 18,0 кв.м., коридор І-І - площею 15,7 кв.м., старий коридор площею 5,8 кв.м. знесений (а.с.12).

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 25.04.2024 року у справі №585/4536/23, яке набрало законної сили, виділено в натурі ОСОБА_1 23/100 частки земельної ділянки площею - 0,0230 га (230 кв.м.) з урахуванням площі під будівлями із земельної ділянки площею 0,1000 га з кадастровим номером :05:041:0125, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , згідно варіанту ІІ (показано жовтим кольором в Додатку №2 Висновку експерта №2 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 22.03.2024 року) (а.с.13-15).

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав №385723944 від 05.07.2024 року на підставі рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 25.04.2024 року у справі №585/4536/23 проведено державну реєстрацію права власності позивачки на земельну ділянку загальною площею 0,023 га, кадастровий номер :05:004:0016, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.16)

Згідно Висновку експерта за результатами будівельно-технічного дослідження №1843 від 16.12.2024 року приміщення не зданих в експлуатацію двоповерхової прибудови за адресою: АДРЕСА_2 , відповідають державним будівельним, протипожежним, нормам та придатні до подальшої експлуатації (а.с.17-21).

19.08.2025 року позивачем подано до Державної інспекції архітектури та містобудування України, через Центр надання адміністративних послуг, Декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснювалося на підставі будівельного паспорта:Будівництво прибудови до житлового будинку, АДРЕСА_3 на земельній ділянці площею 0,023 га, кадастровий номер :05:004:0016. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.35-39).

Згідно із витягом з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, створеного 22.08.2025 року, реєстраційний номер ІУ30, вказана декларація повернута на доопрацювання у зв`язку з відсутністю його у повному обсязі, причини відмови у видачі: Відсутність документа, що підтверджує право на виконання будівельних робіт (№ 195 від 20.07.2004) унеможливлює внесення відомостей до Реєстру будівельної діяльності (а.с.39).

Згідно зі Звітом про оцінку майна від 21.10.2025 року ринкова вартість прибудови до квартири АДРЕСА_1 : кімнати 1-4 площею 13,0 кв.м. та підвалу під квартирою, а саме кімната І - площею 17,7 кв.м., кімната ІІ - площею 18,0 кв.м., коридор І-І - площею 15,7 кв.м., старий коридор площею 5,8 кв.м. знесений (ціна позову) становить 170700,00 грн. (а.с. 40-42).

Таким чином, між сторонами склалися спірні правовідносини з приводу набуття права власності на новостворене нерухоме майно, які регулюються ст.ст. 375, 376 ЦК України.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За загальними правилами, визначеними ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Тобто, звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого, чи його відсутність, дають підстави вважати про наявність спору.

Відповідно до ст.331 Цивільного кодексу України якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно ст.39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви. Форма декларації про готовність об`єкта до експлуатації, порядок її подання і реєстрації визначаються Кабінетом Міністрів України.

Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №461 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2015 року №750).

Згідно пункту 1 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів цей Порядок визначає механізм прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів (далі - об`єкти).

Пунктом 3 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів передбачено, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації (далі - декларація).

Згідно пункту 19 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів у разі подання чи оформлення декларації з порушенням установлених вимог орган державного архітектурно-будівельного контролю повертає її замовнику (його уповноваженій особі) у спосіб, відповідно до якого були подані документи, з письмовим обґрунтуванням причин повернення у строк, передбачений для її реєстрації.

Пунктом 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів передбачено, що у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта. Технічне обстеження проводиться суб`єктом господарювання, який має у своєму складі відповідних виконавців, що згідно із Законом України "Про архітектурну діяльність" одержали кваліфікаційний сертифікат, або фізичною особою - підприємцем, яка згідно із зазначеним Законом має кваліфікаційний сертифікат (далі - виконавці).

Відповідно до абз.4 пункту 17 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів замовник (його уповноважена особа) заповнює і подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення чи через електронну систему здійснення декларативних процедур у будівництві до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю два примірники декларації, зокрема: щодо самочинно збудованого об`єкта, на яке визнано право власності за рішенням суду, за формою, наведеною у додатку 5 до цього Порядку.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 6 «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва )» визначено, що відповідно до ст. 376 ЦК України суди розглядають справи щодо самочинного будівництва, зокрема, про визнання права власності на самочинно збудоване майно власником земельної ділянки; про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснила самочинно будівництво.

Відповідно до вимог ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Згідно правової позиції висловленої Верховним Судом України при розгляді справи N 6-1328цс15 зазначено, що згідно із ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у ч. 1 ст. 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним.

П.2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 6 «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва )» визначено, що відповідно до ст. 376 ЦК України суди розглядають справи щодо самочинного будівництва, зокрема, про визнання права власності на самочинно збудоване майно власником земельної ділянки; про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснила самочинно будівництво.

Відповідно до ч.2 ст.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об`єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об`єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

Водночас згідно ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, а саме об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту. Ця умова є єдиною для визнання права власності на самочинно збудований об`єкт нерухомості за такою особою на підставі рішення суду.

Згідно Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №461 у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта.

Ч. 3 ст. 375 ЦК України передбачено, що право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Проаналізувавши обставини справи, оцінивши надані докази за власним переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, кожен окремо та в сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

При цьому суд виходить з того, що право власності позивача на прибудови до належної їй на праві власності квартири, які самочинно збудовані на наданій для цих потреб земельній ділянці ніким не заперечується, і даних, що це порушує права інших осіб, сторонами не надано.

Також суд враховує, що механізм прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів визначено Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів», затвердженим постановою КМУ від 13.11.2011 № 461 з наступними змінами і доповненнями.

Так, згідно п. 10 вказаного порядку у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта. Технічне обстеження проводиться суб`єктом господарювання, який має у своєму складі відповідних виконавців, що згідно із Законом України «Про архітектурну діяльність» одержали кваліфікаційний сертифікат, або фізичною особою - підприємцем, яка згідно із зазначеним Законом має кваліфікаційний сертифікат.

Наданий позивачем висновок експерта за результатами будівельно-технічного дослідження №1843 від 16.12.2024 року приміщення не зданих в експлуатацію двоповерхової прибудови за адресою: АДРЕСА_2 , про те, що указані добудови відповідають державним будівельним, протипожежним, нормам та придатні до подальшої експлуатації, є належним і допустимим доказом, та у суду сумніву не викликає, враховуючи, що він наданий судовим експертом, який має свідоцтво про присвоєння кваліфікації №430 від 25.04.2001, видане Центральною експертно-кваліфікаційною комісією при Міністерстві юстиції України, кваліфікацію якого підтверджено 12.09.2023, зі стажем експертної роботи 23 роки (а.с.31).

Сторона позивача не ставить вимог про відшкодування судових витрат, а тому вони на її користь не відшкодовуються.

На підставі викладено, керуючись ст. ст. 17, 18, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 , до Роменської міської ради Сумської області, третя особа: Державна інспекція архітектури та містобудування України, про визнання права власності на самочинне будівництво, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на самочинно збудовану кімнату 1-4 площею 13,0 кв.м. та підвал під квартирою, а саме кімната І - площею 17,7 кв.м., кімната ІІ - площею 18,0 кв.м., коридор І-І - площею 15,7 кв.м., до квартири за АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0,023 га, кадастровий номер :05:004:0016. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач ОСОБА_1 , тел. НОМЕР_2 адреса АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Роменська міська рада Сумської області, адреса: 42000, Сумська обл., м. Ромни, б. Шевченка,2 , Код , E-mail:

Третя особа: Державна інспекція архітектури та містобудування України, адреса: 01133 м. Київ, б-р Лесі Українки,26, Код , тел..: +38 , Е-mail: .

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ І. М. Машина