Дата документу 04.12.2025Справа № 554/9612/24
Провадження № 2/554/5304/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2025 року м. Полтава

Шевченківського районний суд міста Полтави у складі:

головуючий суддя Сініцин Е.М.,

за участю секретаря судового засідання - Кувіти М.М.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області, про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До Октябрського районного суду м. Полтави надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області, про відшкодування моральної шкоди.

Позивач посилається на те, що відносно нього винесена Постанова інспектором 1 взводу ТОР роти УПП батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області старшим лейтенантом поліції Хурсовим Богданом Вікторовичем серія EНА № 2025678 від 29 квітня 2024 року, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова по справі №641/2888/24 від 08.08.2024 року постанову серії EНA № 2025678 від 29 квітня 2024 року, за ч. 1 ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_1 скасована.

Неналежне виконання органом державної влади, зокрема, інспектором 1 взводу ТОР роти УПП батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області старшим лейтенантом поліції Хурсовим Богданом Вікторовичем своїх повноважень призвело до порушення прав людини, що свідчить про невиконання державою в особі відповідного органу її головного обов`язку перед людиною утверджувати та забезпечувати її права.

Вказаним незаконним рішенням Постановою про адміністративне правопорушення від 29.04.2024 року та притягнення до адміністративної відповідальності без законних підстав, завдало моральної шкоди.

Заподіяння моральної шкоди полягало у порушенні нормального ритму, затраченим часом для відновлення душевного спокою та попереднього життєвого стану; приниженні його честі та гідності як водія; у спричиненні моральних переживань зумовлених страхом бути повторно зупиненим працівниками поліції з тих самих підстав, а також необхідності доводити спочатку працівнику поліції свою невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, а потім у судових засіданнях доводити протиправність рішення про притягнення до адміністративної відповідальності; у порушенні нормального способу життя, оскільки він був змушений витрачати свій особистий та робочий час для складання позову про скасування постанови та у подальшому відвідувати судові засідання Комінтернівського районного суду м. Харкова, внаслідок чого у нього, як у діючого адвоката, неодноразово зірвалися угоди, зустрічі з потенційними клієнтами та погіршувався його психічний та нервовий стан. Більш того, на підставі винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2025678 від 29 квітня 2024 року відносно нього було відкрито виконавче провадження Основ?янсько Слобідським відділом державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Виконавче провадження №75178951).

З урахуванням глибини душевних переживань та ступеня порушення нормального способу життя, завдану йому моральну шкоду незаконними діями співробітника патрульної поліції позивач оцінює у 200 000 (двісті тисяч) гривень

Ураховуючи викладене, він просить стягнути з Державного бюджету України на його користь грошові кошти у розмірі 200 000 (двісті тисяч) гривень 00 копійок на відшкодування моральної шкоди, яка йому була завдана незаконними діями працівника патрульної поліції.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.09.2024 року суддю Андрієнко Г.В. визначено головуючою із розгляду справи.

Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави Андрієнко Г.В. від 19 вересня 2024 року у цивільній справі за вказаним позовом відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання.

Розпорядженням керівника апарату Октябрського районного суду м. Полтави № 1408 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями на підставі п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, що затверджене рішенням ради суддів України від 02.04.2015 року № 25.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи суддю Сініцина Е.М. визначено головуючим по справі.

Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави Сініцина Е.М. від 06 січня 2025 року у цивільній справі за вказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання.

28 квітня 2025 року, згідно Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів" щодо зміни найменувань місцевих загальних судів», назву Октябрського районного суду м. Полтави було змінено на «Шевченківський районний суд міста Полтави».

Позивач про дату та час засідання повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач Головне управління Національної поліції в Полтавській області надав Відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що в обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказує, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 29.04.2024 серії ЕНА № 2025678 його було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. Вищевказану постанову виніс інспектор 1 взводу ТОР роти УПП бат. Управління патрульної поліції в Полтавській області старший лейтенант поліції Хурсов Богдан Вікторович. Звертають увагу суду, що останній не проходить службу в ГУНП в Полтавської області. Головне управління Національної поліції в Полтавській області є окремою юридичною особою (), а Управління патрульної поліції в Полтавській області не підпорядковується та не входить до складу Головного управління Національної поліції в Полтавській області. Таким чином, Головне управління Національної поліції в Полтавській області жодним чином не порушувало права та інтереси позивача та не має матеріалів стосовно притягнення до адміністративної відповідальності позивача. Відтак, дана позовна заява пред`явлена до неналежного відповідача. З наведеного вбачається, що ГУНП в Полтавській області не може надавати пояснення та нести відповідальність за дії іншого державного органу Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції.

Відповідач представник Державної казначейської служби України про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В частинах 4, 5 та 6 ст. 82 ЦПК України закріплено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до положень ст. 82 ЦПК України, судом встановлено, що Постановою інспектора 1 взводу ТОР роти УПП бат. Управління патрульної поліції в Полтавській області старшого лейтенанта поліції Хурсова Богдана Вікторовича серія серії ЕНА № 2025678 від 29.04.2024 року позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Вказану постанову скасовано Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова по справі № 641/2888/24 від 08.08.2024 року.

У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, Конституційний Суд України в п.4.1 рішення від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Позивачем надано Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова по справі №641/2888/24 від 08.08.2024 року, яким позов задоволено, скасовано постанову про адміністративне правопорушення серії EНA № 2025678 від 29 квітня 2024 року.

Враховуючи, що Постанова про адміністративне правопорушення серії EНA № 2025678 від 29 квітня 2024 року була скасована, суд вважає, що позивач має право на відшкодування моральної шкоди.

За змістом статей 1173, 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою.

Згідно з ст. 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, зокрема, за частиною 1 ст. 126 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених частиною першою статті 126 КУпАП, працівники відповідних органів (підрозділів) Національної поліції діють від імені органів Національної поліції, а не як самостійний суб`єкт владних повноважень.

Отже, належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема, положеннями статті 222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 126 КУпАП.

Використання у зазначених вище нормах формулювань "від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення" вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення і накладає адміністративні стягнення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.09.2020 у справі №742/2298/17 та від 26.12.2019 у справі за №724/716/16-а.

За вказаними висновками Верховного Суду у справах про оскарження постанов про адміністративне правопорушення належним відповідачем у таких справах є саме орган, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Згідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Системний аналіз зазначених правових норм дає підстави вважати, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених ч. 1 ст. 126 КУпАП, працівники органів (підрозділів) Національної поліції діють від імені органів Національної поліції.

Отже, при розгляді справ про адміністративні правопорушення інспектори чи управління, які є структурними підрозділами відповідного органу діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені центрального органу виконавчої влади, а саме Департаменту патрульної поліції.

Позивачем визначено одним з відповідачів Головне управління Національної поліції в Полтавській області.

Відповідачем наданий Відзив, в якому між іншого доведено, що інспектор 1 взводу ТОР роти УПП бат. Управління патрульної поліції в Полтавській області старший лейтенант поліції Хурсов Богдан Вікторович не проходить службу в ГУНП в Полтавської області, тому належним відповідачем по справі буде Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції.

Позивач не відреагував на вказане в Відзиві і не просив замінити відповідача на належного. Справа розглядається в спрощеному провадженні, тому суд вирішує її розгляд на підставі заявлених вимог позивача до визначеного ним відповідача.

В частинах 3,4 ст.48 КАС України зазначено, що - Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави.

Тобто, в зазначених частинах закріплена необхідність згоди позивача на заміну визначеного саме позивачем відповідача, а також право суду, а не обов`язок, на залучення другого відповідача.

Відповідно до ч.5 ст.48 КАС України, п ід час вирішення питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Суд вважає, що саме позивач зазначив місце служби старшого лейтенанта поліції Хурсова Богдана Вікторовича - інспектора 1 взводу ТОР роти УПП батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області, тому він знав і самостійно визначив відповідача по справі.

Розглядаючи заяву відповідача - Головного управління Національної поліції в Полтавській області про заміну неналежного відповідача, суд вважає, що саме позивачем визначений відповідач і вимоги до нього, в зв`язку з чим, заява не підлягає задоволенню.

Відповідно до Переліку територіальних органів Національної поліції, що утворюються, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 №730 Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ створено як юридичну особу публічного права - Департамент патрульної поліції як міжрегіональний територіальний орган Національної поліції.

Згідно із вимогами пункту 1 Розділу І Положення про Департамент патрульної поліції, затвердженого наказом Національної поліції України №73 від 06.11.2015, Департамент патрульної поліції є міжрегіональним територіальним органом Національної поліції.

У відповідності до пункту 2 Розділу ІІІ приведеного Положення, Департамент патрульної поліції та структурні підрозділи патрульної поліції становлять єдину систему. Структурні підрозділи патрульної поліції підзвітні та підконтрольні Департаменту патрульної поліції.

Отже, Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції та Головне управління Національної поліції в Полтавській області - є самостійними юридичними особами.

Враховуючи наведене, належним відповідачем має бути Управління патрульної поліції в Полтавській області Департамент патрульної поліції, де проходить службу старший лейтенант поліції ОСОБА_2 , який виніс постанову серії EНА № 2025678 від 29 квітня 2024 року, за якою позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, позивачем заявлено позов до неналежного відповідача.

Крім того, суд вважає, що визначений позивачем другий відповідач - Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області також не є належним відповідачем по справі, оскільки є виконавцем рішення суду у разі стягнення коштів з державного органу і його діями не спричинена моральна шкода позивачу. А також позивачем необґрунтоване чому відповідачем є казначейство в Київській області.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позов заявлений до неналежних відповідачів, тому в позові необхідно відмовити.

Питання про розподіл судових витрат по справі суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України.

Оскільки в позові відмолено, а позивач при подачі позову не сплатив суму судового збору і не зазначив законних підстав для його звільнення, суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь держави суму судового збору у розмірі 1% від ціни позову - суму 2 000,00 гривень.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 76, 81,82, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області, про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави суму судового збору у сумі 2 000,00 гривень на реквізити: IBAN UA0016722, МФО 899998, отримувач коштів ГУК у Полт.обл/Шевченків р-н//22030101, код класифікації доходів бюджету 22030101.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Полтавській області, місцезнаходження: 36014, м. Полтава, вул. Ю. Матвійчука, буд. 83, код в .

Відповідач: Головне управління Державної казначейської службу України у Київській області, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, буд 6, код в .

Суддя: Е.М. Сініцин.