Справа № 553/5282/25
Провадження № 2-зз/553/2/2025
У Х В А Л А

Іменем України

22.12.2025м. Полтава

Подільський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого судді: Москаленко В.В.,

за участю секретаря: Сіомашко В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтава заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про скасування заходів забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Подільського районного суду міста Полтави із заявою про скасування заходів забезпечення позову, вжитих відповідно Листа Ленінського районного суду міста Полтави від 19.10.2000 року щодо нерухомого майна, яке належало покійному ОСОБА_3 , а саме: припинити обтяження нерухомого майна №1774726, зареєстрованого в Реєстрі речових прав на нерухоме майно від 17.03.2005, у зв`язку з тим, що потреба в таких заходах відпала, оскільки спір у справі відсутній, судового спору не відбулося, а потенційний відповідач у справі помер. Заявниця є єдиною спадкоємицею після померлого, однак не може оформити спадщину, через наявність зазначеної заборони.

У судове засідання заявник та його представник не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про час та дату розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, будь-яких заяв до суду не направляли.

Інші учасники, будучи належним чином повідомлені про час та дату розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, будь-яких заяв до суду не направляли.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що листом Ленінського районного суду міста Полтави від 19.10.2000 до нотаріуса Першої державної нотаріальної контори м. Полтави заборонено проводити будь-які нотаріальні дії відносно належного громадянину ОСОБА_3 , 1960 р.н., проживаючого у АДРЕСА_1 до розгляду справи по суті.

З відповіді Подільського районного суду міста Полтави від 09.12.2025 №01-29/371/2025 вбачається, що за період часу з 1995 року по 2010 рік матеріали справи, щодо вирішення спору про право власності на машину та гараж № НОМЕР_1 в кооперативі «Калина» в мікрорайоні Левада між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в провадження суду не надходили.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №453475287 від 25.11.2025, накладено арешт на все майно ОСОБА_3 , реєстраційний номер обтяження 1774726 на підставі повідомлення Ленінського районного суду міста Полтави від 19.10.2000 №б/н.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , після його смерті заведено спадкову справу №73940086, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 та витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі.

Як вбачається з довідки приватного нотаріуса ПМНО Омеліч Т.А. від 20.11.2025 №596/02/14 єдиним спадкоємцем померлого ОСОБА_3 є його донька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Частинами 1, 2 ст.158 ЦПК України передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

Згідно з ч.ч. 9, 10 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суду відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Згідно з ч.7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Так, Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

Європейський суд з прав людини також зазначає, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Забезпечення позову в цивільному процесі є одним з інститутів цивільного процесу, що сприяє реалізації конституційних прав завдання цивільного судочинства, яким, згідно зі статтею 3 ЦПК України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Регламентації інституту забезпечення позову в цивільному процесуальному праві присвячені статті 149-159 ЦПК України.

Забезпечення позову по суті - це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (стаття 154 ЦПК України).

Забезпечення позову є процесуальним засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень, прийнятих за результатами розгляду спору.

Наслідком скасування заходів забезпечення позову є зняття всіх обмежень, встановлених забезпеченням позову.

Враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Отже, ухвала суду про вжиття заходів забезпечення позову зумовлює конкретні обмеження щодо вчинення певних дій чи, навпаки, обов`язок вчинити дії учасниками справи або третіми особами, що мають строковий характер та діють до моменту скасування таких заходів судом, який їх вжив, чи судом вищої інстанції у разі скасування ухвали про вжиття спірних заходів забезпечення за їх безпідставністю.

Таку позицію висловив Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18.04.2022 року у справі № 705/4132/19 (провадження № 61-317сво210).

Враховуючи, що позовна заява, для забезпечення розгляду якої виносилась заборона на здійснення нотаріальних дій не подавалася, суд дійшов висновку про задоволення заяви про скасування заходів забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 158 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про скасування заходів забезпечення позову - задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті відповідно до листа Ленінського районного суду міста Полтави від 19.10.2000 №б/н.

Припинити обтяження нерухомого майна ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого в Реєстрі речових прав на нерухоме майно від 17.03.2005 за №1774726.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення, а особою, яка не була присутня під час проголошення, - у той же строк з дня отримання її копії.

Суддя Подільського районного суду міста Полтави В. В. Москаленко