Справа №443/1975/25
Провадження №2/443/1145/25
РІШЕННЯ

іменем України

19 грудня 2025 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Равлінка Р.Г.,

секретар судового засідання Рибакова І.І.,

провів у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Жидачеві розгляд справи за позовною заявою ОСОБА_1 до територіальної громади села Которино в особі Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області про визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за законом,-

встановив:

Представник позивачки ОСОБА_1 , адвокат Яременко І.О., звернувся до суду з позовною заявою до територіальної громади села Которино в особі Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області, в якій просить визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , право на земельну частку (пай) на території Монастирецької сільської ради Жидачівського району Львівської області, площею 0,40 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №11330 від 31.06.1997.

Обґрунтування позовних вимог.

В обґрунтування позовної заяви представник позивачки покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачки ОСОБА_2 .. Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, входило право на земельну частку (пай) на території Монастирецької сільської ради, площею 0,40 умовних кадастрових гектари, належне померлому на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №11330 від 31.06.1997. ОСОБА_2 на випадок своєї смерті заповіту не залишав, а тому спадкування відбулося за законом. Спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 була матір позивачки і відповідно дружина покійного ОСОБА_3 , однак вона спадщину не прийняла, а згодом померла. Після смерті свого батька позивачка фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. У 2003 році позивачка звернулася в Жидачівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, внаслідок чого нотаріусом заведено спадкову справу №73/2003. Згодом позивачка вирішила юридично оформити спадщину відносно земельної частки (паю), що належала її батькові, але оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) втрачено, то представник позивачки звернувся із адвокатським запитом у Відділ №5 управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, щоб отримати інформацію про наявність в ОСОБА_2 права на земельну частку пай на території Монастирецької сільської ради. Довідкою від 01.07.2025 повідомлено про те, що згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Монастирецькій сільській раді зареєстровано сертифікат серії ЛВ №11330 від 31.06.1997 на ОСОБА_2 .. Реєстраційний номер 656. Площа земельної ділянки 0,40 умовних кадастрових гектарів. Підстава для видачі сертифіката: розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації від 30.05.1997 №332. 17.10.2025 позивачка звернулася в Жидачівську державну нотаріальну контору з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті свого батька, однак нотаріус відмовив, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на земельну частку (пай), що знаходиться на території Монастирецької сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належала померлому і є спадковим майном.

Процесуальні рішення, постановлені по справі

Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінко Р.Г. від 10.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження на 01.12.2025 /а.с.18-19/.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 01.12.2025 підготовче провадження у справі закрито. Справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 19.12.2025 /а.с.39-40/.

Розгляд справи по суті відбувся 19.12.2025 за відсутності сторін.

Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі.

Позивачка ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася. Її представник адвокат Яременко І.О. через канцелярію суду, подав заяву про проведення судового засідання у відсутності позивачки та її представника, заявлені вимоги підтримують в повному обсязі.

Представник відповідача територіальної громади села Которино в особі Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, що підтверджується довідками про доставку електронного документу, згідно яких ухвали та судові повісти були доставлені до електронного кабінету, що відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 128 ЦПК України є належним повідомленням, на виклик суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не подав, правом на подання відзиву не скористався.

Відповідно до ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 09.12.1983, ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , а її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 /а.с.7/.

Згідно з свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 18.11.1989, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 уклали шлюб 18.11.1989, про що було зроблено відповідний запис №29 та після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_6 » /а.с.8/.

Згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 виданого повторно 11.03.2003, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 64 роки, про що було зроблено відповідний запис №5 /а.с.9/.

Відповідно до інформаційної довідки з Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №81746010 від 03.07.2025 25.03.2003 після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 було заведено спадкову справу №73 /а.с.10/.

Згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 виданого повторно 12.03.2015, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 77 років, про що було зроблено відповідний актовий запис №28 /а.с.11/.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.09.2015, спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: земельної ділянки площею 0.9207 га., кадастровий номер :03:000:0557, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Монастирецької сільської ради, Жидачівського району, Львівської області, належної померлій згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯМ № 489502, виданого 28.12.2012 Управлінням Держкомзему в Жидачівському районі, Львівської області, на підставі розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації від 06.04.2009 за № 340, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, за №07528. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, виданого відділом Держземагенства в Жидачівському районі Львівської області 26.03.2015 за № НВ-015, відомості про обмеження у використанні земельної ділянки, встановлені Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 17.10.2012 №1051, не зареєстровані /а.с.12/.

Згідно з довідкою відділу №5 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 01.07.2025 № 1541/15-25, повідомлено, що згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), виданих Жидачівською районною державною адміністрацією по Монастирецькій сільській раді, за ОСОБА_2 зареєстровано право на земельну частку (пай) розміром 0,40 умовних кадастрових гектарів на території Монастирецької сільської ради. Сертифікат серії ЛВ № 11330 зареєстрований 31.06.1997 за № 656. Підстава для видачі сертифіката: розпорядження голови Жидачівської райдержадміністрації від 30.05.1997 № 332. Інші правовстановлюючі документи, які б посвідчували право власності або право користування земельними ділянками для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Жидачівського району за ОСОБА_2 у Відділі не зареєстровано /а.с.13/.

Згідно постанови завідувача Жидачівської ДНК Матусека В.В. про відмову у вчиненні нотаріальних дій №421/02-31 від 17.10.2025 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на земельну частку (пай), що знаходиться на території Монастирецької сільської ради, Стрийського району (Жидачівського району), Львівської області, що належала померлому і є спадковим майном /а.с.15/.

Також в судовому засіданні було досліджено спадкову справу №73, яка була заведена після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до заяви ОСОБА_3 в Жидачівську ДНК останній відомо про відкриття спадщини після смерті її чоловіка ОСОБА_2 , на спадщину не претендує та не заперечує щодо видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 /а.с.29/.

Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 25.03.2003 виданого ОСОБА_1 , спадкове майно, на яке видано це свідоцтво складається є 1/2 (половини) частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 , що в цілому розташований на земельній ділянці Монастирецької сільської ради, Жидачівського району, належної померлому на підставі Свідоцтва про право власності житловий будинок, виданого виконкомом Монастирецької сільської Ради, 15.06.2001 рішенням виконкому за №3 від 29.01.2001 та зареєстрованого в Стрийському міському бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу №1 за реєстровим №69 від 07.2001 року, серія АА №006811 /а.с.37/.

При вирішенні позовних вимог судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК України (1963 року), у тому числі щодо прийняття спадщини, спадкоємців за заповітом і за законом.

Стаття 524 ЦК УРСР встановлено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.

Відповідно до ст.525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Згідно із ст.526 ЦК УРСР, місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме. - місцезнаходження майна або його основної частини.

Статтею 527 ЦК УРСР визначено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Стаття 529 ЦК УРСР 1963 визначає, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Згідно ст.549 ЦК УРСР 1963, діями, що свідчать про прийняття спадщини є: фактичний вступ в управління чи володіння спадковим майном або подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документи, що підтверджують право особи спадкоємця є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, виданий районною (міською) адміністрацією, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності - права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні та розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-IV право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Вищим Спеціалізованим Судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Оскільки спір про визнання права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності - відповідна територіальна громада в особі сільської, селищної ради.

З роз`яснень п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що при наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачка є єдиною спадкоємицею за законом, яка прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_2 , у встановленому законом порядку, вступивши в управління та володіння спадковим майном, заяв про відмову від спадщини остання не заявляла, а тому на підставі ст.549 ЦК УРСР 1963 року, вважався такою, що її прийняла, однак юридично не оформила.

Враховуючи те, що обставин, які б вказували, що спадкодавець ОСОБА_2 , за життя набув або володів спірним майном неправомірно, в суді не встановлено; позивачка оформити право на спадкове майно не має можливості у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з підстав відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому, враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись статтями 4,5,12,13,81,259,263-265,268, 315ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до територіальної громади села Которино в особі Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області про визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за законом- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на земельну частку (пай) на території Монастирецької сільської ради Жидачівського району Львівської області, площею 0,40 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №11330 від 31.06.1997.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Р.Г. Равлінко