Справа №487/8967/23
Провадження №2-др/487/34/25
18.12.2025 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Афоніної С.М., за участю секретаря судового засідання Щербатюк М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Мілюченко Валентини Анатоліївни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №487/8967/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні та володінні житловим будинком, шляхом виселення та вселення, -
В своїй заяві про ухвалення додаткового рішення вказує на те, що ОСОБА_1 здійснено оплатку правничої допомоги адвокату, що підтверджується копією договору про надання правничої допомоги від 22.12.2021 за №22/12, розрахунком витрат пов`язаних з наданням правничої допомоги та квитанціями про оплату гонорару за договором про надання правничої допомоги, вказані витрати є судовими витратами та відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
17.12.2025 адвокат Ткачук Г.М., яка є представником ОСОБА_2 , подала до суду заяву, просила розглянути заяву за її відсутністю, в задоволенні вимог про стягнення витрат на правничу допомогу відмовити посилаючись на те, що не підтверджено належними доказами співмірність заявлених витрат з обсягом виконаних та наданих представником позивача робіт. Наявні суперечності щодо сум сплачених за послуги та сум зазначених у квитанціях. Квитанції з зазначеними в них сумами не відповідають розміру сум для оплати за конкретизовані послуги, надані представником, ідентифікувати за що конкретно були сплачені дані суми, враховуючи, що платежів було декілька та з певним проміжком часу, неможливо.
В судове засідання відповідачі ОСОБА_5 і ОСОБА_3 не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.
Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 01.12.2025 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні та користуванні житловим будинком, шляхом виселення та вселення - задоволено частково, ОСОБА_1 вселена у житловий будинок АДРЕСА_1 , в решті позовних вимог відмовлено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 1073,60 грн.

Згідно ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Статтею 246 ЦПК України передбачено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , відповідно до положень ст. 134 ЦПК України, у позовній заяві зазначила, що вона в подальшому очікує понести судові витрати у тому числі по сплаті судового збору, витрат на правничу допомогу, пов`язану із складанням позовної заяви, підготовкою до розгляду позову, представництво адвоката в суді у розмірі 30000 грн.

Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

За правилами статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина 1).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (частина 2 статті 137 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (частина 3 статті 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 137ЦПКУкраїни).

У разі недотримання цих вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч.5,6 ст.137 ЦПК України).

Тобто, суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити обґрунтованість рівня витрат на правничу допомогу у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.

Крім цього, витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначена правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 15.04. 2020 у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19).

Також, у постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Судом встановлено, що на підтвердження надання правової допомогу представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 надала: копію Договору про надання правничої допомоги №22/12 від 21.12.2021, у Розділі №4 визначено сторонами оплата послуг адвоката, отримання винагороди адвокатом за надання правничої допомоги відбувається у формі гонорару (п. 4.1), ордер на підставі Договору про надання правничої допомоги №22/12 від 21.12.2021, розрахунок витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги: ознайомлення з матеріалами справи, судовою практикою з питання предмету спору 1000 грн., складання проекту позовної заяви 8000 грн., підготовка документів процесуального характеру (витребування доказів, заяви про виклик свідків) 6000 грн., участь у судових засіданнях 12000 грн., квитанції до прибуткового касового ордеру про отримання від ОСОБА_1 оплати витрат на правову допомогу: №01/12/23 від 01.12.2023 у розмірі 9000 грн. №2/4/24 від 02.04.2024 у розмірі 3000 грн.; №06/9/24 від 06.09.2024 у розмірі 3000 грн. №15/4/25 від 15.04.2025 у розмірі 3000 грн.; №22/5/24 від 22.05.2024 у розмірі 5000 грн.; б/н від 01.12.2025 у розмірі 4000 грн., а всього на загальну суму 27000 грн.

Згідно п. 4.3 Розділу 4 Договору про надання правничої допомоги №22/12 від 21.12.2021, при визначені розміру гонорару враховується: обсяг та час роботи, що потрібно для за надання правничої допомоги, відповідно до даного договору, клієнт авансовано сплачує адвокату гонорар у фіксованій сумі або у процентному відношенні залежно від ціни позову, відповідно до домовленості сторін. Крім цього, сторони можуть домовитися про додатковий гонорар (премію), якщо для клієнта прийнято позитивне рішення, тощо.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_6 в задоволенні вимог про стягнення витрат на правничу допомогу просила відмовити у зв`язку з неспівмірністю заявлених витрат з обсягом виконаних та наданих представником позивача робіт.

Досліджуючи докази на підтвердження витрат, понесених на оплату професійної правничої допомоги, суд виходить з наступного.

Розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги, та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Так, у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. В пункті 269 рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором на правову допомогу, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документи про оплату таких послуг та розрахунком таких витрат.

Крім того, у п.154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Суд приймаючи до уваги, складність справи, враховуючи обсяг фактично виконаної адвокатом роботи із представництва позивача, доведеності належними та допустимими доказами понесення витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката в суді, принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності цих витрат, виходячи з конкретних обставин справи, пропорційно до задоволених вимог, дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивач ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у сумі 13500 грн.

Таким чином, заява представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Мілюченко В.А.про ухвалення додаткового судового рішення щодо вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу, є обґрунтованою та підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 270 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву представника представника ОСОБА_1 - адвоката Мілюченко Валентини Анатоліївни проухвалення додаткового рішення у цивільній справі №487/8967/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні та володінні житловим будинком, шляхом виселення та вселення- задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення по цивільній справі №487/8967/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні та володінні житловим будинком, шляхом виселення та вселення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на правову допомогу у розмірі 13500 грн.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідачі: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя: С.М. Афоніна