ЦЕНТРАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. МИКОЛАЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участю секретаря судового засідання Рябой Д.В., головного державного виконавця Квашенка С.С., розглянувши цивільну справу №490/10741/25 за поданням головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Квашенка Сергія Сергійовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника-фізичної особи ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

18.12.2025 року до Центрального районного суду міста Миколаєва надійшло подання головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Квашенка Сергія Сергійовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника-фізичної особи ОСОБА_1 .

В обгрунтування подання зазначено, що на виконанні у головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Квашенко С.С. знаходиться зведене виконавче провадження 75126571 об`єднане у зведене 24.05.2024 з виконання виконавчих документів виданих протягом 2023-2025 років Центральним районним судом міста Миколаєва, Малиновським районним судом міста Одеси, Галицьким районним судом міста Львова та Шевченківським районним судом міста Києва, в якому боржником є ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Виконавець в поданні зазначає, що під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, майно належне боржнику на праві власності відсутнє. Згідно відповіді ДПС України про наявні рахунки, боржника ОСОБА_1 знято з обліку у контролюючих органах. Згідно відповіді ДПС України щодо джерел доходів, інформація про ОСОБА_1 у Державному реєстрі відсутня. Згідно відповіді ПФ України, щодо отримання пенсії, ОСОБА_1 не отримує пенсію, особу знайдено в реєстрі застрахованих осіб, але відсутні дані про отримання доходу. Згідно відповіді МВС України, у МВС відсутні дані про зареєстровані за ОСОБА_1 , транспортних засобів. Згідно відповіді на запит до ДМС, від 26.11.2025, ОСОБА_1 зареєстрована з адресою АДРЕСА_1 .

Виходом за адресою зазначеною у виконавчих документах, а саме АДРЕСА_1 , встановлено що ОСОБА_1 за вказаною адресою не перебуває, та не проживає. Виконавцем на адресу боржника надсилались ОСОБА_1 документи виконавчого провадження, про те вказані поштові відправлення повернуті відділом зв`язку з відміткою "за закінченням терміну зберігання". На запит виконавця Державною прикордонною службою України 26.11.2025 повідомлено про те, що ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 , не перетинала державний кордон України. За повідомленням Державної міграційної служби України від 05.12.2025, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , має паспорт громадянина України для виїзду за кордон (серія НОМЕР_2 , дата видачі 31.01.2018, орган видачі 4810).

Виконавець зазначає, що судові рішення на сьогоднішній день боржником не виконані, декларацію не надано, будь-яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, боржник ухиляється від іиконання судових рішень, що суперечить вимогам частини п`ятої статті 19 Закону України "Про виконавче провадження".

З урахуванням наведеного виконавець просить суд тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України фізичну особу - боржника ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1 до виконання зобов`язань, покладених на неї за виконавчими документами.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.12.2025 року головуючим суддею визначено суддю Саламатіна О.В.

19.12.2025 року матеріали справи передано судді.

В судовому засіданні головний державний виконавець Квашенко С.С. підтримав подання про про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника-фізичної особи з підстав наведених в ньому. Зазначив, що боржниця умисно ухиляється від виконання зобов`язань покладених на неї рішенням, а тому наявні підставни для ухвалення судом рішення про тимчасове обмеження боржниці у праві виїзду за межі України.

Заслухавши пояснення виконавця, дослідивши матеріали подання, суд дійшов висновку, що у задоволенні подання слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Згідно ст. 2 протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб. Права, викладені в пункті 1, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Згідно ст. 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право на вільне самостійне пересування по території України і на вибір місця перебування. Фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Фізична особа, яка є громадянином України, має право на безперешкодне повернення в Україну. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом. Фізична особа не може бути видворена з обраного нею місця перебування, доступ до якого не заборонений законом. Законом можуть бути встановлені особливі правила доступу на окремі території, якщо цього потребують інтереси державної безпеки, охорони громадського порядку, життя та здоров`я людей.

Згідно ст. 6 Закону України „Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України" право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: 1) він обізнаний з відомостями, які становлять державну таємницю, - до закінчення терміну, встановленого статтею 12 цього Закону; 3) стосовно нього у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, застосовано запобіжний захід, за умовами якого йому заборонено виїжджати за кордон, - до закінчення кримінального провадження або скасування відповідних обмежень; 4) він засуджений за вчинення кримінального правопорушення - до відбуття покарання або звільнення від покарання; 5) він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів; 9) він перебуває під адміністративним наглядом Національної поліції - до припинення нагляду. Тимчасове обмеження права громадянина України на виїзд з України у випадках, передбачених частинами першою та шостою цієї статті, запроваджується в порядку, передбаченому законодавством. У разі запровадження такого обмеження орган, що його запровадив, в одноденний строк повідомляє про це громадянина України, стосовно якого запроваджено обмеження, та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону. У разі накладення на громадянина адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого частиною сьомою статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, йому тимчасово обмежується право на виїзд з України з дитиною строком на один рік з дня накладення адміністративного стягнення, крім випадку, коли є нотаріально посвідчена згода на виїзд дитини другого з батьків.

Враховуючи вказані вимоги закону для задоволення подання державного виконавця про здійснення згаданого тимчасового обмеження конституційних прав громадянина України, які також гарантовані Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод повинні бути достатньо вагомі підстави, які свідчили б про необхідність застосування такого заходу, насамперед в інтересах забезпечення виконання судового рішення. Такими, зокрема, можна вважати встановлення факту свідомого ухилення боржника фізичної особи чи керівника боржника юридичної особи від виконання судового рішення, вчинення дій, що свідчили б про намагання шляхом виїзду за межі України ухилитись від виконання рішення суду, тощо.

Крім цього, згідно ч. 5 ст. 19 Закону України „Про виконавче провадження" боржник зобов`язаний: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

У зв`язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може, зокрема, свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 19 згаданого Закону України „Про виконавче провадження", зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження, тощо.

При цьому, як вбачається зі змісту подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника-фізичної особи ОСОБА_1 , така є боржницею у зведеному виконавчому провадженні від 24.05.2024 року ВП №75126571 на виконання судових рішень ухвалених: Малиновським районним судом міста Одеси у справах: №521/5283/24 від 17.12.2024, №521/24956/23 від 07.05.2024, №521/23103/23 від 25.07.2024, №521/24953/23 від 07.05.2024, №521/23270/23 від 07.05.2024, 521/22394/23 від 09.11.2023; Центральним районним судом міста Миколаєва у справах: №490/3445/23 від 01.04.2025, №490/3443/23 від 14.04.2025, №490/3441/23 від 14.04.2025, №490/3447/23 від 14.04.2025, №490/3439/23 від 14.04.2025, №490/3448/23 від 14.04.2025, №490/3438/23 від 14.04.2025, №490/3435/23 від 07.06.2024; Галицьким районним судом міста Львова у справі №461/4005/24 від 21.06.2024; Шевченківським районним судом міста Києва у справах: №761/11570/23 від 04.09.2023, №761/11572//23 від 04.09.2023, №761/11569/23 від 04.09.2023, №761/11568/23 від 04.09.2023, №761/11574/23 від 05.09.2023, №761/11571/23 від 04.09.2023.

При цьому, як вбачається з матеріалів подання, державним виконавцем дійсно, у відповідності до вимог Закону України "Про виконавче провадження" вчинено ряд виконавчих дій на виконання судових рішень у зведеному виконавчому провадженні №75126571, однак підстав вважати, що боржниця ухиляється від виконання судового рішення, що могло б бути підставою для тимчасового обмеження її у праві виїзду за межі України судом не встановлено. Так, момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та підтверджуватися матеріалами виконавчого провадження.

Сам по собі факт невиконання рішення та відсутність боржниці за зареєстрованим місцем проживання, не може автоматично свідчити про ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням. При цьому, наявність лише самого невиконаного зобов`язання, не має наслідком прийняття рішення про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України за відсутності доказів ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Зважаючи на вказане, оскільки у матеріалах справи відсутні докази про те, що боржник ухиляється від виконання рішення, а тому у задоволенні подання необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 260, 261, 441 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Квашенка Сергія Сергійовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника-фізичної особи ОСОБА_1 , відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку встановленому статтею 261 ЦПК України та може бути оскаржена у апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя О.В. Саламатін