Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/9836/25
Провадження № 2/711/4226/25
24 грудня 2025 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді Булгакової Г.В.,
за участю секретаря судового засідання Кошубінської Л.В.,
розглянувшиу відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних нарахованих на суму простроченого боргу,-
20.10.2025 позивач ОСОБА_1 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_2 інфляційні втрати у розмірі 12 791,87 грн.. та 3% річних у розмірі 5 269,81 грн.., нараховані за період з 23.02.2019 по 23.02.2022 на суму простроченого боргу.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.06.2007 ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 в борг кошти у розмірі 58 500,00 грн., які зобов`язалася повернути до 24.12.2007. Оскільки відповідачка зобов`язання не виконала, позивач звернувся до суду. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11.09.2008 у справі № 2-3344/08 з ОСОБА_2 на користь позивача стягнуто борг у розмірі 58 500,00 грн., а також 3% річних у розмірі 940,68 грн. та інфляційні втрати у розмірі 8 517,60 грн.. Оскільки дотепер відповідачка так і не виконала рішення суду та не повернула суму позики, позивач просить стягнути з неї 3% річних та інфляційні втрати, нараховані за період з 23.02.2019 по 23.02.2022 за прострочення повернення суми позики, в розмірі 5 269,81 грн. та 12 791,87 грн. відповідно, що разом складає 18 061,68 грн..
За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана для розгляду судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Булгаковій Г.В.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.11.2025 відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачці встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності на адресу суду не надходило.
Відповідно до частини 8 статті 178, частини 4 статті 223 та частини 1 статті 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.
Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд дійшов такого висновку.
Судом встановлено, що 24.12.2007 24.12.2007 ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 у позику кошти у розмірі 58 500,00 грн. строком на 6 місяців. У встановлений строк ОСОБА_2 свої зобов`язання не виконала.
Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11.09.2008 у справі № 2-3344/08, яке набрало законної сили 13.10.2008, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг у розмірі 58 500,00 грн., 3% річних від простроченої суми на час вирішення справи у розмірі 940,68 грн. та інфляційні втрати в розмірі 8 517,60 грн.

Оскільки дотепер рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11.09.2008 у справі № 2-3344/08 не виконано, позивач просить стягнути з відповідачки передбачені статтею 625 ЦК України компенсації у вигляді 3% річних та інфляційних втрат за період з 23.02.2019 по 23.02.2022, що нараховані на суму боргу за позикою в розмірі 58 500,00 грн.

Правовідносини сторін, що виникли на підставі зазначених фактичних обставин, регламентуються такими правовими нормами.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (стаття 14 ЦК України).

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Положеннями статей 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з частиною 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до статей 610, 611, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідальність за порушення грошового зобов`язання регламентується статтею 625 ЦК України, згідно з якою боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначене відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05.06.2019 у справі № 589/3683/16-ц. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України.

Відповідна правова позиція викладена також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 916/190/18 та постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 910/11249/17.

Також суд враховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 760/6938/16-ц, відповідно до якої формулювання статті 625 ЦК України орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3% річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу.

Щодо обставин спірних правовідносин судом встановлено, що відповідачка допустила прострочення виконання свого зобов`язання з повернення позики позивачу, внаслідок чого з неї рішенням суду від 11.09.2008 було стягнуто на користь позивача суму позики в розмірі 58 500,00 грн. На цей час зазначене рішення відповідачкою не виконано, відтак позивач має право вимагати від відповідачки сплати сум, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України, незалежно від обставин, які обумовили прострочення.

Згідно з наданим позивачем розрахунком, за період з 23.02.2019 по 23.02.2022 інфляційні втрати складають 12 791,87 грн, а 3% річних за вказаний період 5 269,81 грн. Наданий позивачем розрахунок здійснено арифметично правильно, прострочення виконання зобов`язання з повернення позики позивачу відповідачкою не спростовано.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями частини 6 статті 141 ЦПК України, якою визначено: якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп.

Згідно з пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою з інвалідністю ІІ групи, а тому звільнений від сплати судового збору.

Відтак, судовий збір за подання позову у розмірі 1 211,20 грн підлягає стягненню з відповідачки на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 280-282, 289, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних нарахованих на суму простроченого боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) інфляційні втрати у розмірі 12 791,87 грн.. та 3% річних у розмірі 5 269,81 грн.. нараховані за період з 23.02.2019 по 23.02.2022 на суму простроченого боргу, а всього 18 061,68 грн..

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 )на користь держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн..

Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його ухвалення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, а відповідачем в той же строк з дня залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Г. В. Булгакова