1Справа № 335/8820/25 2/335/3715/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі

головуючого судді Геєць Ю.В.,

за участю секретаря судового засіданні Сідніхіна В.С.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Лінеура Україна» через систему «Електронний суд» звернулося до суду із вказаним позовом.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 28.01.2025 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який підписано електронним підписом позичальника. Відповідно до умов вказаного договору позивач надав кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківську картку відповідача, реквізити якої були надані останньою, у сумі 27 000 грн. на строк 360 днів, зі сплатою процентів за користування грошима. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання за кредитним договором перед відповідачем виконало, а відповідач у порушення своїх зобов`язань своєчасно не погасила заборгованість за кредитом відповідно до умов договору.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 79 999,32 грн., з яких: 26 999,32 грн. тіло кредиту, 39 499,46 грн. за процентами, 13 500 грн. штраф.

Ухвалою суду від 11.09.2025 року позовну заяву прийнято та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи провести у спрощеному порядку без виклику та повідомлення сторін.

17.11.2025 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому просить залишити без задоволення вимогу позивача в частині стягнення процентів, штрафів, як безпідставних.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про день та час судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, раніше подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач в судовому засіданні не заперечувала факт отримання нею кредитних коштів на її платіжну картку, проте заперечувала щодо суми заборгованості та штрафу.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

28.01.2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено Договір № 5277197 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого Товариство надало відповідачу грошові кошти в національній валюті гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язалась повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені (п. 1.2 Договору).

Відповідно до умов кредитного Договору предмет договору, сума кредиту - 27 000,00 грн. 00 коп. (п. 1.2), строк кредиту - 360 днів з періодичністю платежів кожні 10 днів (п. 1.3), мета отримання кредиту - споживчі (особисті) потреби (п. 1.8), тип процентної ставки - фіксована, визначені орієнтовна реальна ставка та загальна вартість кредиту (п. 1.5, п. 1.6).

Пунктом 1.4 Договору погоджена процентна ставка за користування кредитом у розмірі 0,95% в день за стандартною процентною ставкою від суми кредиту.

Відповідно до п. 2.1. Договору кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки клієнта, реквізити якої надані клієнтом Товариству з метою отримання кредиту.

Пунктом 2.4 Договору визначено, що кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно з п. 2.1 Договору.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про електронну комерцію» сторони електронного правочину можуть користуватися послугами постачальників послуг проміжного характеру в інформаційній сфері. Постачальниками послуг проміжного характеру в інформаційній сфері є оператори (провайдери) комунікацій, оператори послуг платіжної інфраструктури, реєстратори (адміністратори), що присвоюють мережеві ідентифікатори, та інші суб`єкти, що забезпечують передачу та зберігання інформації з використанням інформаційно-комунікаційних систем.

Згідно із таблицею обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 5277197 від 28.01.2025 року в редакції додаткової угоди від 28.01.2025 року, загальна вартість кредиту складає 148 014 грн., з яких: 27 000 грн. сума кредиту за договором, 121014 грн. проценти за користування кредитом, розрахунковий період складає 360 днів, річна реальна процентна ставка 3 845,2500 %.

Із копії паспорта споживчого кредиту вбачається, що ОСОБА_1 , підписавши його, підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування, орієнтовну загальну вартість кредиту, надану виходячи із обраних нею умов кредитування.

Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та паспорт споживчого кредиту підписані електронним підписом відповідача шляхом використання одноразових ідентифікаторів № 91585.

Товариство виконало взяті на себе зобов`язання за Договором № 5277197 та через платіжного провайдера ТОВ «ПЕЙТЕК» здійснило перерахування грошових коштів на картку відповідача в сумі 27 000,00 грн., що підтверджується листом від 14.07.2025 за вих. № наданого ТОВ «ПЕЙТЕК»

Згідно з розрахунком заборгованості від 25.08.2025 року загальна сума заборгованості ОСОБА_1 становить 79 999,32 грн., з яких: 26 999, 86 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 39 499,46 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом (за період з 28.01.2025 по 25.08.2025 року), 13 500 грн. штраф.

Згідно зі статтею 526, частиною 1 статті 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Згідно з пунктом 12 цієї статті електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Згідно з пунктом 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

У зв`язку з викладеним суд вважає вказаний електронний договір укладеним та таким, що став підставою для існування між сторонами повноцінних кредитних договірних правовідносин.

Судом встановлено, що відповідачем порушено умови укладеного кредитного договору щодо погашення кредиту, оскільки кредит нею не повернуто. Суд погоджується з розрахунком позивача щодо заборгованості за кредитом (тіло кредиту) та відсотками за користування кредитом, тому суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками за користування кредитними коштами підлягає задоволенню, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість по кредиту в розмірі 26 999,86 грн та відсотки у розмірі 39 499,46 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення штрафу.

Частинами 1, 2 статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

За змістом статей 550, 551 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який безперервно триває станом на час розгляду справи.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року, Прикінцеві та перехідні положення ЦК України доповнено пунктом 18, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, який набрав законної сили 24 грудня 2023 року, виключено пункт 6-1 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» щодо звільнення позичальників на період воєнного стану в Україні від сплати неустойки (штрафів, пені) за прострочення виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит. На підставі внесених змін кредиторам знову дозволено здійснювати нарахування неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання зобов`язань.

Таким чином, на день нарахування штрафу чинним був пункт 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, відповідно до якого у період дії воєнного стану в Україні позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику).

У постанові від 22.06.2021 року у справі № 334/3161/17 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що невідповідність окремих положень спеціального закону положенням кодексу не може бути усунено шляхом застосування правила, за яким із прийняттям нового нормативно-правового акта автоматично призупиняє дію акт (його окремі положення), який був чинним раніше. Кодекс є основним актом цивільного законодавства, тому будь-які зміни в регулюванні однопредметних правовідносин можуть відбуватися лише з одночасним внесенням змін до нього відповідно до порядку, встановленого кодексом. Суб`єкт законодавчої ініціативи зобов`язаний разом із законопроєктом про інакше регулювання цивільних відносин подати проєкт про внесення відповідних змін до ЦК України. Якщо ж ЦК не змінився, колізійний принцип lex posterior derogat priori, за яким пізніший закон скасовує попередній, не застосовується. Норма ЦК України превалює над однопредметною нормою іншого нормативно-правового акту, який має юридичну силу закону України. Спеціальні норми закону можуть містити уточнювальні положення, проте не можуть прямо суперечити положенням ЦК України. Якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, що має юридичну силу закону України, містять однопредметні норми, що мають різний зміст, то пріоритетними є норми ЦК України.

Враховуючи те, що договір позики між сторонами укладено 28.01.2025 року, тобто під час дії воєнного стану в Україні, штраф за прострочення виконання зобов`язання нарахована позивачем під час дії воєнного стану, який триває дотепер, станом на час виникнення спірних правовідносин чинним був пункт 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, відповідно до якого у період дії воєнного стану в Україні позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання зобов`язання за договором, і ця норма ЦК України є пріоритетною та превалює над нормою Закону України «Про споживче кредитування», суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача штрафу у розмірі 13 500 грн. та відсутність підстав для їх задоволення. Така заборгованість підлягає списанню позивачем.

У зв`язку з викладеним, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат. Позовна заява подана в електронній формі та відповідно до частини 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір підлягає сплаті із застосуванням понижуючого коефіцієнту відповідного розміру ставки судового збору - 0,8, що становить 2422,40 грн. (3028 грн. х 0,8).

Згідно із частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із частковим (на 83,12 %) задоволенням позову з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2013,49 грн. (2422,40 грн. х 83,12 %) на відшкодування сплаченого при зверненні з позовом судового збору.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 137, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» заборгованість за кредитним договором від 28.01.2025 року № 5277197 у розмірі 66 499 грн. 32 коп., з яких: 26 999 грн. 86 коп. тіло кредиту, 39 499 грн. 46 коп. проценти за користування кредитом.

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» до ОСОБА_1 в частині стягнення штрафу у розмірі 13 500 грн. відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» суму судового збору у розмірі 2013 грн. 49 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна»; 02081, м. Київ; вул. Дніпровська Набережна, буд. 25, прим. 318, .

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя Ю.В.Геєць