Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2025 року місто Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу в складі, головуючого судді Ваврушак Н.М., за участі секретаря судового засідання Яненко О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривий Ріг, в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку спрощеного провадження, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» (далі ТОВ «Бізнес позика», позивач), звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , відповідач) про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 15 червня 2024 року між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 укладено Договір №484639-КС-002 про надання кредиту (далі кредитний договір), підписаного у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».

За кредитним договором ТОВ «Бізнес позика» надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 75 000,00 гривень на засадах строковості, поворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язувався повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правилами про надання грошових коштів у кредити.

Однак відповідач зобов`язання по кредитному договору не виконав, частково сплативши суму кредиту, та станом на 26 листопада 2024 року заборгував суму у розмір 171 812,80 гривень, з яких: 74 000,00 гривень сума прострочених платежів по тілу кредиту, 97 812,80 гривень сума прострочених платежів по процентах.

На підставі викладеного вмотивування, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес позика» заборгованість за кредитним договором № 484639-КС-002 від 15 червня 2024 року в сумі 171 812,80 гривень, а також понесені судові витрати з оплати судового збору в сумі 2422,40 гривень.

Ухвалою суду від 31 січня 2025 року при відкритті провадження у справі судом було визначено проводити розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до вимог ст. 178 ЦПК України.

Через систему «Електронний суд» від представника відповідача - адвоката Вовк М. В. надійшов відзив на позов. Посилаючись на норми Закону України «Про споживче кредитування» та відповідні правові позиції Верховного Суду, зазначив, що положення пункту 2.5 кредитного договору не містить зазначення переліку банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з наданням кредиту.

Як наслідок, представник відповідача вважає положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за надання кредиту - нікчемними, а зараховані кредитором кошти на сплату зазначеної комісії повинні бути зараховані на погашення основної заборгованості за кредитом.

Відносно нарахованих відсотків, представник відповідача зазначив, що згідно з умовами Кредитного договору та Графіком платежів, сторони встановили окремі зобов`язання з повернення кредиту частинами. Порушення позичальником терміну внесення чергового платежу (прострочення) вважається порушенням зобов`язання, незалежно від загального строку кредитування.

Представник відповідача зауважує, що поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, тому регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 ЦК України не можуть застосовуватись одночасно. Проценти як плата за користування позикою (ч. 1 ст. 1048 ЦК України) та проценти як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання (ч. 2 ст. 625 ЦК України) мають різну правову природу і повинні бути чітко відрізнені у позовних вимогах.

Оскільки відповідні суми зобов`язань набули статусу прострочених, кредитодавець втрачає право нараховувати на прострочене тіло кредиту відсотки як плату за надану позику (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Нарахування відсотків на прострочене тіло кредиту можливе лише як міра відповідальності.

Також зазначив, що положення п.17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Враховуючи положення п.17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» щодо диференційованого розміру денної процентної ставки, з 21.08.2024року по 05.10.2024рік розмір процентної ставки не може перевищувати 1%.

З урахуванням розрахунку заборгованості, частково сплачених відсотків у сумі 22 440,00 гривень та сплаченої комісії у сумі 11 250,00 гривень, представник стверджує, що загальний розмір заборгованості становить 104 711,89 гривень, з яких: 74 000,00 гривень тіло кредиту, 30 711,89 гривень - відсотки.

За наведених обставин, представник відповідача просить задовольнити позовні вимоги частково, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за договором кредиту у розмірі 104 711,89 гривень. Також просить стягнути із Позивача на користь Відповідача понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000.00грн.

Через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якому він заперечує проти доводів відповідача, акцентуючи на тому, що заборгованість, яку вони вимагають, складається з тіла кредиту та законних процентів за користування, які були нараховані відповідно до умов договору.

Вказує, що збільшення загальної суми відбулося через порушення графіка платежів відповідачем, а не через нарахування неустойки, на яку поширюються обмеження воєнного часу чи принципи розумності.

Також зазначає, що не слід ототожнювати поняття «денна процентна ставка» в розумінні Закону України «Про споживче кредитування» та процентну ставку(ки) в день, які встановлені в Кредитному договорів укладеному Відповідачем з ТОВ «Бізнес Позика».

Денна процентна ставка за Кредитним договором становить 0,97 процентів - (82 520,00/75 000,00)/113 днів /100%

Відповідно до вищевикладеного, розмір денної процентної ставки на дату укладення Кредитного договору та протягом всього строку дії Кредитного договору відповідає максимальному розміру денної процентної ставки 1 % відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», а також відповідає відповідним перехідним періодам, які передбачені у п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» на дату укладення Кредитного договору.

Також звертає увагу суду, що умовами Кредитного договору укладеному між ТОВ «Бізнес Позика» та Позичальником встановлена саме комісія за надання кредитних коштів, тому жодні «додаткові чи супутні банківські послуги» цією комісією не передбачені.

З урахуванням викладеного, просить задовольнити позовні вимоги, відмовити у задоволенні стягнення правничої допомоги на користь відповідача.

Через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшли додаткові пояснення, у яких зазначено, що позивачем здійснено розрахунок денної процентної ставки на підставі показників, що є відмінні від тих, що використовуються позивачем при розрахунку суми заборгованості, котра заявлена позивачем на стягнення з відповідача.

Зокрема, позивачем ставиться вимога про стягнення процентів за користування кредитом в розмірі 120 252,80 гривень, які нараховані за стандартною відсотковою ставкою 1,5%, в той час коли в своїх розрахунках денної процентної ставки позивач зазначає розмір процентів за користування кредитом 71 000,00 гривень, які нараховані за зниженою відсотковою ставкою ( 1,15986460).

Крім того, зазначає, що твердження Позивача, що закон та практика Верховного Суду передбачають обмеження по сплаті комісії виключно за обслуговування кредиту та такі обмеження не стосуються комісії за видачу/отримання кредиту, не відповідають дійсності.

Через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшли додаткові пояснення, у яких він стверджує, що суд не має брати до уваги під час розгляду та вирішення справи викладений стороною Відповідача у Додаткових поясненнях від 04.11.2025 контр розрахунок денної процентної ставки за Кредитним договором, оскільки сторона Відповідача для розрахунку денної процентної ставки за Кредитним договором в порушення абзацу першого ч. 3 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» неправомірно застосувала розмір процентів за Кредитним договором, який був розрахований у випадку використання протягом всього строку дії Кредитного договору стандартної процентної ставки в день у розмірі 1,50000000.

Звертає увагу суду, що умовами Кредитного договору укладеному між ТОВ «Бізнес Позика» та Позичальником встановлена саме комісія за надання кредитних коштів, тому жодні «додаткові чи супутні банківські послуги» цією комісією не передбачені.

Посилаючись на вказані обставини, наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач та його представник у судове засідання не з`явились, надано до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають частково.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем діють цивільно правові відносини засновані на договорі, укладеного 15 червня 2024 року.

Згідно з умов договору кредиту, сторони визначили суму кредиту у розмірі 75 000,00 гривень на засадах строковості, поворотності, платності (п. 2.1 договору кредиту).

Відповідно до п. 2.3 договору кредиту, сторони погодили строк кредитування 16 тижнів.

Стандартна процентна ставка за кредитом становить 1,5 % в день. Знижена процентна ставка за кредитом становить 1,15986460 % в день (п. 2.4 договору кредиту).

Згідно п. 2.5 договору кредиту, комісія за надання кредиту становить 11 250,00 гривень. Комісія нараховується одноразово при видачі кредиту. Розмір комісії, встановлений цим договором, залишається незмінним протягом усього строку договору. Встановлений договором розмір комісії не може бути збільшений в односторонньому порядку. Будь які зміни умов договору здійснюється шляхом укладання додаткового договору.

У п. 3.2.1 договору кредиту визначено, що у разі, якщо погашення кредиту здійснюється згідно погодженого сторонами графіку платежів, що наведений в.п.3.2.3 та додатку № 1 до договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого кредиту, то зобов`язання позичальника по сплаті відсотків за користування кредитом розраховуються відповідно до зниженої відсоткової ставки.

У пункті 3.2.2 кредитного договору сторони домовилися, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіка платежів, що наведений в пункті 3.2.3 та додатку №1 до договору (за виключенням дострокового повернення кредиту), у наслідок чого виникає прострочка по кредиту та строк цієї прострочки більше семи календарних днів, то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в пункті 2.4 договору. При цьому, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в пункті 3.2.3 та додатку №1 до договору, та до закінчення терміну договору.

Згідно п.3.2.5. договору скасування умови про нарахування процентів за зниженою процентною ставкою та початок нарахування процентів за стандартною процентною ставкою на умовах, викладених в цьому договорі, не є зміною істотних умов цього договору.

Кредитний договір зі сторони позичальника підписано електронним одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

На виконання умов кредитного договору ТОВ «Бізнес Позика» 15 червня 2024 року надало ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 75 000,00 гривень, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн»№1417/11 від 28 листопада 2024 року.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 26 листопада 2024 року та відповідно до довідки про стан заборгованості станом на 27 листопада 2024 року, ОСОБА_1 має заборгованість перед позивачем в сумі 171 812,80 гривень, з яких: 74 000,00 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 97 812,80 гривень - заборгованість по відсотках. При цьому, судом вбачається, що відповідачем було частково здійснено погашання заборгованості.

За нормою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За приписами статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору - пункт 5 частини 1 статті 3 Закону № 675-VIII.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

За положеннями ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу.

Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1,2,3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Верховний Суд у постанові від 07.06.2023 року по справі № 234/3840/15-ц зробив висновок, що кредитна заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону, а суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву.

З дослідженої судом інформації за укладеним договором слідує, що внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов`язань з боку позичальника виникла заборгованість за тілом кредиту у розмірі 74 000,00 гривень, яка є математично обґрунтованою та підлягає стягненню на користь позивача.

У своїй постанові від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до Графіку платежів з повернення кредиту, Строк кредитування з 29.06.2024 року по 05.10.2024 року та повернення кредиту встановлено частинами.

Отже, сторони встановили окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами.

Таким чином, у зв`язку із невиконанням позичальником своїх обов`язків щодо внесення чергових платежів, передбачених Графіком платежів, відповідні суми зобов`язань набували статус прострочених.

Нараховуватися відсотки на прострочене тіло кредиту можуть лише як міра відповідальності (ст.625 ЦКУ), в свою чергу кридитодавець втрачає право нараховувати на прострочене тіло відсотків як плату за надану позику.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено тимчасове, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлення максимального розміру денної процентної ставки, яка не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Наведені вище норми, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5 %, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5 %, а з 21 серпня 2024 року не більше 1 %.

Оскільки кредитний договір укладений 15 червня 2024 року (після набрання чинності змінами), умови договору, що суперечать п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень, визнаються судом нікчемними.

З урахуванням наведених норм закону, суд приходить до висновку, що сума за відсотками, відповідно до кредитного договору, у розмірі 64 401,89 гривень, є обґрунтованою.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», Кредитодавець має право на встановлення комісії, але у договорі повинен бути чітко зазначений перелік додаткових та супутніх банківських послуг, пов`язаних з кредитом, за які встановлена комісія.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року в справі з подібними правовідносинами № 204/224/21 зроблено висновок про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів існування переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

З дослідженого договору кредиту від 15 червня 2024 року не вбачається наявність послуг, які передбачені нормою Закону вище. А тому встановлена комісія у розмірі 11 250,00 гривень є не доведеною.

Суд враховує, що відповідачем на погашення кредитної заборгованості було сплачено кошти на загальну суму 33 690,00 гривень, зокрема з яких 22 440,00 гривень на погашення відсотків та 11 250,00 гривень на погашення комісії. Доводи представника відповідача щодо зарахування цієї суми підлягають задоволенню.

Таким чином, загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 104 711,89 гривень, з яких: 74 000,00 гривень заборгованість за тілом кредиту; 30 711,89 гривень заборгованість за відсотками (з урахуванням сплачених коштів).

Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу.

Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат у вигляді судового збору в сумі 2 422.40грн., сплаченого ним при подачі позову.

В свою чергу відповідачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрати понесених Відповідачем по оплаті витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

На підтвердження понесених витрат, пов`язаних з правничою допомогою, відповідачем додано: копію Квитанції про оплату витрат на правничу допомогу, копію Договору про надання правничої допомоги, копію Акту приймання-передачі правничої допомоги.

Судом встановлено, що витрати на правову допомогу відповідача документально підтверджені та доведені, пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.

Оскільки позов підлягає задоволенню частково, суд з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати понесені витрати зі сплати судового збору та правничої правової допомоги - пропорційно частині задоволених вимог.

Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1518,63 гривень (104 711,89 гривень ? 2 422,40 гривень ? 171 812,80 гривень).

На користь відповідача підлягає стягненню понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 3047,26 гривень (104 711,89 гривень ? 5 000,00 гривень ? 171 812,80 гривень).

Керуючись ст. ст. 141, 258-279 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Задовольнити частково позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за кредитним договором № 484639-КС-002 від 15 червня 2024 року у загальному розмірі 104 711,89 гривень (сто чотири тисячі сімсот одинадцять гривень вісімдесят дев`ять копійок).

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» суму судового збору розмірі 1518,63 гривень (одна тисяча п`ятсот вісімнадцять гривень шістдесят три копійок).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю на Користь ОСОБА_1 витрати на правничу правничу допомогу у розмірі 3047,26 гривень (три тисячі сорок сім гривень двадцять шість копійок).

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати його складання шляхом подання апеляційної скарги. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ч. 6 ст.259 ЦПК України, якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, залежно від складності справи складання повного рішення суду може бути відкладено на строк - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відомості про сторін:

ПОЗИВАЧ: Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», , що знаходиться за адресою: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, офіс 411.

ВІДПОВІДАЧ: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду складено та підписано 16 грудня 2025 року.

Суддя: Н. М. Ваврушак