ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/818/3695/25 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Справи у спорах, що виникають із сімейних відносин, з них
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року м.Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Мальованого Ю.М., Маміної О.В.,

за участю секретаря судового засідання Шевцової К.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 15 травня 2025 року у справі № 619/10103/24 (4-с/619/8/25) за скаргою ОСОБА_1 на дії/бездіяльність органу примусового виконання у виконавчому провадженні НОМЕР_1 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про визначення місця проживання дитини,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області зі скаргою, у якій просить зобов`язати державного виконавця Мєрємєрю В.П. у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 з виконання ухвали № 619/10103/24, виданої 22.01.2025 Дергачівським районним судом Харківської області у постанові про накладення штрафу від 11.03.2025 року у реченні «Ураховуючи викладене, керуючись статтями 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» виправити статтю 63 на частини 2-3 статтю 64-1, яка відповідає виконанню рішення про встановлення побачення з дитиною.

Скарга обгрунтована тим, що 08.04.2025 ОСОБА_1 через електронний суд ознайомився з поданням державного виконавця від 07.04.2025 про розшук боржника - громадянки ОСОБА_2 у виконавчому провадженні НОМЕР_1 з виконання ухвали № 619/10103/24, виданої 22.01.2025 Дергачівським районним судом Харківської області. Серед доданих додатків містилась постанова про накладення штрафу від 11.03.2025. Оскільки він звернувся до суду зі скаргою 08.04.2025, тобто після того, як ознайомився з постановою державного виконавця, просить поновити строк. Також зазначає, що державним виконавцем у постанові від 11.03.2025 про накладення штрафу на боржника у реченні: «Ураховуючи викладене, керуючись статтями 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» допущено неточність у зазначені статті, замість частин 3 статті 64-1 Закону, яка регулює порядок винесення постанови про накладення штрафу у разі невиконання без поважних причин боржником рішення про встановлення побачення з дитиною, зазначена загальна стаття 63 Закону, яка застосовується виключно при виконанні рішень про усунення перешкод у побаченні з дитиною та виконання інших загальних дій немайнового характеру, які не стосуються встановлення побачень з дитиною.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 15 травня 2025 року клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на оскарження постанови державного виконавця Дергачівського ВДВС у Харківському районі Харківської області СМУМЮ Мєрємєрі В.П. про накладення штрафу від 11.03.2025 року у виконавчому провадженні НОМЕР_1 задоволено.

Строк на оскарження постанови поновлено.

У задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить ухвалу скасувати, зобов`язати державного виконавця Мєрємєрю В.П. у виконавчому провадженні НОМЕР_1 з виконання ухвали №619/10103/24 виданої 22.01.2025 Дергачівським районним судом Харківської області у постанові про накладення штрафу від 11.032025 року у реченні «Ураховуючи викладене, керуючись статтями 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» виправити статтю 63 на частини 2-3 статтю 64-1, яка відповідає виконанню рішення про встановлення побачення з дитиною.

Апеляційна скарга мотивована тим, що не застосування державним виконавцем вірної статті при виконанні покладених на нього обов`язків та викладення її у офіційному документі і є порушенням вимог законодавства. Суд фактично ігнорує порушення виконавця (застосування статті, яка не підлягає застосуванню), тоді як сам виконавець у залі суду підтвердив застосування статті 63 Закону 1404-VIII.

Вважає, що невиконання покладених обов`язків (застосування норми яка не підлягає застосуванню) і є порушенням прав стягувача у виконавчому провадженні.

Вказує, що суд не встановив предмет скарги та не розглянув скаргу згідно вимоги, що є порушенням процесуальної норми ч.1 ст.13 ЦПК України.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Колегія суддів відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України, заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення скаржника ОСОБА_1 , перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржене судове рішення відповідає.

Відмовляючи у задоволенні скарги суд першої інстанції зазначив наступне.

Скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця Мєрємєрі В.П. полягає в тому, що державним виконавцем в оскаржуваній постанові неправильно на його думку зазначена не та стаття Закону України "Про виконавче провадження", в порядку якої державний виконавець повинен здійснювати виконавчі дії у вищезазначеному виконавчому провадженні.

Разом з тим, суд позбавлений можливості встановити дотримання або недотримання державним виконавцем вимог Закону України "Про виконавче провадження", оскільки скаржником не зазначено, які саме дії, передбачені ст. 63 або 64-1 Закону України "Про виконавче провадження" вчинив або не вчинив державний виконавець при виконанні виконавчих дій у виконавчому провадженні.

Лише зазначення статті 63 Закону державним виконавцем у постанові про накладення штрафу від 13.03.2025 року не свідчить про порушення державним виконавцем вимог законодавства.

Суд дійшов висновку, що скарга ОСОБА_1 є передчасною, оскільки судом не встановлено, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, а саме ухвали Дергачівського районного суду Харківської області від 22.01.2025 року порушено права чи свободи скаржника.

Доводи скаржника про те, що з вказаних ним підстав дії та рішення державного виконавця не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», є необґрунтованими.

Суд вважав за необхідне одночасно звернути увагу державного виконавця на висновки Верховного Суду викладені у постанові від 7 березня 2025 року у справі № 759/1382/19, в якій колегія суддів зазначає, що стаття 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» в поєднанні зі статтею 63 цього Закону регулює питання виконання рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною та про визначення способу участі у вихованні дитини. Положеннями цієї статті передбачено, що виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням. При цьому поняття «побачення з дитиною», яким оперує стаття 64-1 Закону України «Про виконавче провадження», має більш широке тлумачення, тобто законодавець передбачає, що норми цієї статті Закону мають застосовуватися при виконанні судових рішень, зокрема, про встановлення побачення з дитиною, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, про визначення способу участі у вихованні дитини.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон №1404-VIIІ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону № 1404-VІІІ примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України від 02.06.2016 року № 1403-VIII "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (далі - Закон № 1403-VIII).

Частиною 1 статті 18 Закону № 1404-VІІІ визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п.1 ч.2 ст.18 Закону №1404-VІІІ).

Судом встановлено, що у провадженні Дергачівського районного суду Харківської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про визначення місця проживання дитини.

22 січня 2025 року Дергачівським районним судом Харківської області постановлено ухвалу про забезпечення позову, якою заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про визначення місця проживання дитини - задоволено частково.

Вжито заходи забезпечення ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про визначення місця проживання дитини, шляхом зобов`язання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , забезпечити спілкування в режимі відеозв`язку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 кожного понеділка та кожної середи з 18 год. 00 хв. до 18 год. 30 хв. через додаток ZOOM (або інші месенджери); повідомити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 письмово листом з власним підписом (на E-mail: ІНФОРМАЦІЯ_4) поточну адресу проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про зміну такої адреси, протягом доби з дня набрання законної сили ухвалою про забезпечення позову. В іншій частині вимог заяви - відмовлено. (а.с. 8-9).

05.03.2025 постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження.

05.03.2025 боржниці надіслана вимога про забезпечення спілкування в режимі відеозв`язку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_1 кожного понеділка та кожної середи з 18 год. 00 хв. до 18 год. 30 хв. через додаток ZOOM.

Постановою старшого державного виконавця Дергачівського відділу державної виконавчої служби у м. Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мєрємєрєю В.П. від 13.03.2025 у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 накладено штраф на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави у розмірі 3 400 грн.

Ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» визначений порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Статтею 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок виконання рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною.

Відповідно до ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням. Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом. У разі виконання рішення боржником виконавець складає акт та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. Якщо боржник у подальшому перешкоджає побаченням стягувача з дитиною, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. Після відновлення виконавчого провадження державний виконавець повторно здійснює заходи, передбачені цією статтею. Рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною виконується у порядку, встановленому статтею 63 цього Закону.

З матеріалів справи вбачається, що з 05.03.2025 у провадженні Дергачівського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувають матеріали виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1 по виконанню ухвали Дергачівського районного суду Харківської області від 22.01.2025 року про зобов`язання ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , забезпечити спілкування в режимі відеозв`язку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 кожного понеділка та кожної середи з 18 год. 00 хв. до 18 год. 30 хв. через додаток ZOOM (або інші месенджери); повідомити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 письмово листом з власним підписом (на E-mail: ІНФОРМАЦІЯ_4) поточну адресу проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про зміну такої адреси.

Дана ухвала постановлена судом у порядку забезпечення позову ОСОБА_1 у справі за його позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини.

Постановою державного виконавця від 05.03.2025 відкрито виконавче провадження із роз`ясненням боржнику обов`язку про необхідність виконання рішення суду протягом 10 робочих днів. Проводяться інші виконавчі дії.

Скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця Мєрємєрі В.П. полягає в тому, що державним виконавцем в оскаржуваній постанові неправильно на його думку зазначена стаття Закону України "Про виконавче провадження", в порядку якої державний виконавець повинен здійснювати виконавчі дії у вищезазначеному виконавчому провадженні.

Проте, скарга ОСОБА_1 не містить зазначення, які саме дії, передбачені ст.ст.63, 64-1 Закону України « Про виконавче провадження» вчинив або не вчинив державний виконавець.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що скарга ОСОБА_1 є передчасною, оскільки не встановлено, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, а саме ухвали Дергачівського районного суду Харківської області від 22.01.2025 року порушено права чи свободи скаржника.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в матеріалах провадження та висновків суду не спростували. Апелянт не довів, що на день звернення до суду зі своєю скаргою на державного виконавця - державний виконавець при здійсненні виконавчих дій порушив приписи ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження»

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 15 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня ухвалення, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 22 грудня 2025 року.

Головуючий В.Б.Яцина.

Судді - Ю.М.Мальований.

О.В.Маміна.