Провадження № 2/211/5055/25
22 грудня 2025 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Ніколенко Д.М.,
за участю секретаря судового засідання Медведєвої А.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом органу опіки та піклування Дружківської міської ради в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, -
Ухвалою суду від 27.10.2025 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 01.12.2025 підготовче судове засідання закрите та справу призначено до розгляду.
Ухвалою суду від 22.12.2025 розгляд справи ухвалено проводити в заочному порядку.
У судове засідання сторони у справі не з`явилися.
Представник позивача ОСОБА_12 скерувала до суду заяву про розгляд справи без участі пре6дставнка позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позові, та просила їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином в порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням, не повідомив причини неявки, відзиву не подав.
Відповідач ОСОБА_3 про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином в порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням, не повідомила причини неявки, відзиву не подала.
Враховуючи вимоги частин першої та третьої статті 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, суд вважає позовні вимоги доведеними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з таких підстав.
Вирішуючи даний позов, суд згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989, ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991, приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей.
Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 , виданого 16.12.2022 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 218 від 17.06.2015, батьками неповнолітнього є відповідачі у справі: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 4 копія свідоцтва, а.с. 18-20 копія витягу).
ОСОБА_3 перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_2 . Родина проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Разом пара виховувала малолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У свідоцтві про народження ОСОБА_7 відомості про батька були записані зі слів матері (а.с. 18-20 копія витягу).
У 2019 році родина ОСОБА_3 потрапила в поле зору служби у справах дітей Дружківської міської ради та Дружківського міського центру соціальних служб з приводу зловживання алкогольними напоями та невиконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до сина (а.с. 21, 22).
У серпні 2021 року ОСОБА_3 звернулася до служби у справах дітей з заявою про тимчасове влаштування сина ОСОБА_7 в сім`ю патронатного вихователя у зв`язку із складними життєвими обставинами. Як наслідок, рішенням виконавчого комітету Дружківської міської ради від 01.09.2021 за № 1095 малолітнього ОСОБА_8 було влаштовано в сім`ю патронатного вихователя ОСОБА_10 строком на 3 місяці, у грудні 2021 року термін перебування дитини в сім`ї патронатного вихователя продовжено ще на три місяці (а.с. 14, 15).
Відповідно до рішення виконавчого комітету Дружківської міської ради від 16.02.2022 за № 127, з 01.03.2022 дитину повернули матері на виховання (а.с. 16), проте фактично після вибуття із патронатної родини ОСОБА_13 мешкав з бабусею ОСОБА_4 та дідусем ОСОБА_5 .
У грудні 2022 року до служби у справах дітей Дружківської міської ради звернувся дідусь малолітнього ОСОБА_5 та повідомив, що дитина знов мешкає в сім`ї бабусі та дідуся. Батьки дитину віддали добровільно, навіть оформили нотаріально завірену заяву про згоду на призначення ОСОБА_5 опікуном над їх сином (а.с. 13).
Отже, судом достовірно встановлено, що фактично протягом кількох років дитиною ОСОБА_14 опікуються його бабуся ОСОБА_4 та дідусь ОСОБА_5 . Вони займаються виховання онука, піклуються про його здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечують його належною освітою, дитина знаходиться на їх повному утриманні (а.с. 17 копія акту обстеження умов проживання від 19.08.2024, а.с. 26, 27 копії довідки та характеристики з освітнього закладу, де навчається малолітній ОСОБА_13 ). Зокрема, як вбачається з характеристики, виданої Дружківською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 17 Дружківської міської ради Донецької області, малолітній ОСОБА_13 навчається у З-Б класі, зарекомендував себе як старанний, дисциплінований, працелюбний та уважний учень, має гарний фізичний розвиток, добре навчається, на уроках активний, самостійний, програмний матеріал засвоює на достатньому та високому рівнях. Також у характеристиці зазначено, що вихованням хлопця займаються бабуся та дідусь, вони беруть активну участь в його навчанні та розвитку, систематично відвідують батьківські збори, взаємодіють з класоводом. Натомість батьки дитини участі в його навчанні не беруть, успіхами дитини не цікавляться, з класним керівником жодного разу не спілкувались.
Також слід зауважити, що згідно інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень України відповідач ОСОБА_3 неодноразово притягувалася до адміністративної та кримінальної відповідальності. Зокрема, постановою Дружківського міського суду Донецької області від 24.05.2021 (ЄУН 229/2476/21, провадження № 3/229/925/2021) визнана винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді усного попередження; постановою Дружківського міського суду Донецької області від 03.07.2024 (ЄУН 229/4161/24, провадження № 3/229/1758/2024) визнана винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн.; постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 11.01.2023 (справа № 541/3381/22, номер провадження 3/541/68/2023) визнана винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді попередження; вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 13.04.2023 (справа № 541/633/23, № провадження 1-кп/541/120/2023) визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України (а.с. 25).
Згідно інформації відділу поліції № 1 Краматорського районного управління поліції від 08.01.2025 за № 137/202/04-25 відповідач ОСОБА_2 також неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за статтями 173-2 ч. 1, 187 ч. 1 та 187 ч. 2 КУпАП та до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України (а.с. 24).
Згідно інформації Дружківського міського центру соціальних служб від 20.09.2025 за №320, відповідачі для отримання соціальних послуг до центру не звертались, послугу соціального супроводу не отримували (а.с. 23).
Згідно зі статтями 7, 155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.
Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3, 4 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та поважати дитину.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в повному обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідоме нехтування ними своїх обов`язків.
Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Відповідно ч. ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батьків, так і для дитини ст. 166 Сімейного кодексу.
При вирішенні питання щодо позбавлення відповідачів батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд враховує їх характер, який з огляду на надані до матеріалів позовної заяви доказів, свідчать про відсутність підстав для попередження відповідачів про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і покладення на органи опіки та піклування контролю за виконанням батьківських обов`язків.
На підставі викладеного, суд погоджується із висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відносно їх малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.
Оскільки наведені вище факти, як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати, як ухилення відповідачів від належного виховання своєї дитини, свідомої зневаги своїми обов`язками, враховуючи викладене, суд вважає встановленим, що відповідачі не займаються вихованням сина ОСОБА_7 , не забезпечують його матеріально, не виявляють щодо нього батьківського піклування, що підтверджується письмовими матеріалами справи.
Суду не надано жодного доказу, який би спростовував заявлені вимоги, а оскільки цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, диспозитивності та рівності сторін, виходячи з інтересів дитини, суд вважає доведеними заявлені вимоги та вважає за необхідне позбавити відповідачів батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Крім того, у відповідності до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.
Враховуючи, що судом підтверджена доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав відносно малолітнього сина, суд вважає за необхідне вирішити питання про стягнення з відповідачів, кожного окремо, аліментів на утримання дитини.
Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.
Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
В силу ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Суд приймає до уваги, що відповідач ОСОБА_2 є працездатною особою, будь-яких доказів щодо обмежень у працевлаштуванні останнього не надано або обставин, які б унеможливлювали сплату аліментів відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України судом не встановлено. Також судом встановлено, відповідач ОСОБА_3 є працездатною особою, будь-яких доказів щодо обмежень у працевлаштуванні останньої не надано або обставин, які б унеможливлювали сплату аліментів відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України судом не встановлено.
Згідно ч. 2 ст. 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
У відповідності до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення аліментів 10.10.2025.
Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про доцільність стягнення щомісячного стягнення з кожного відповідача окремо аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 10.10.2025 до досягнення дитиною повноліття.
Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується вимогами ст. 141 ЦПК України та Законом України «Про судовий збір» та, оскільки предметом судового розгляду є дві позовні вимоги: позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, які були задоволені, враховуючи, що позивач при подачі позову звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь держави судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.
Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3, ст. ст. 19, 150, 155, 164, 165, 166 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 12, 13, 81, 82, 89, 141, 247, 263-265, 280-284, 288, 354, 355 ЦПК України, суд
позов органу опіки та піклування Дружківської міської ради в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_1 - задовольнити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 ) відносно їх малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Стягнути аліменти з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ) у розмірі 1/4 частини від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до досягнення дитиною повноліття, щомісячно, на користь опікуна, або державного закладу, в якому буде перебувати дитина, починаючи стягнення з 10 жовтня 2025 року.
Стягнути аліменти з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 ) у розмірі 1/4 частини від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до досягнення дитиною повноліття, щомісячно, на користь опікуна, або державного закладу, в якому буде перебувати дитина, починаючи стягнення з 10 жовтня 2025 року.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ) в рахунок відшкодування судових витрат до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 ) в рахунок відшкодування судових витрат до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачами протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складене 22 грудня 2025 року.
Суддя Д.М. Ніколенко