РІШЕННЯ

іменем України

23 грудня 2025 рокуСправа №451/1782/25
Провадження № 2/451/688/25

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого судді Магонь О.З.

секретар судового засідання Федорук І.Б.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Радехові в залі суду цивільну справу №451/1782/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

у с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції учасників процесу

23 жовтня 2025 року адвокат Фрей Андріан Васильович звернувся до суду в інтересах позивача ОСОБА_1 з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що після смерті ОСОБА_3 , яка була власницею житлового будинку та земельної ділянки площею 0,0619 га, згідно Державного акту на землю серії IV-ЛВ №060342 від 25 грудня 1997 року, відкрилася спадщина. Спадкоємцями за законом стали її сини ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , які оформили спадкові права лише на житлові будинки, а земельна ділянка залишилася зареєстрованою на ім`я померлої ОСОБА_3 . У 2015 році помер чоловік Позивачки ОСОБА_4 , після смерті якого Позивачка, як дружина, успадкувала належний йому житловий будинок, розташований на спірній земельній ділянці, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину. З метою оформлення спадщини на земельну ділянку Позивач звернулася до приватного нотаріуса, однак отримала Постанову від 31.07.2025 року №155/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Підставою відмови стало те, що земельна ділянка не була включена до спадкової угоди, яка була складена та залишається зареєстрованою на ім`я померлої ОСОБА_3 , тому видати свідоцтво про право на спадщину нотаріус не має можливості. Оскільки оформити право власності на спадкову земельну ділянку у нотаріальному порядку неможливо, Позивачка змушена звернутися до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування (а.с.3-6).

Заяви та клопотання учасників процесу та інші процесуальні дії у справі

Своєю ухвалою від 28 жовтня 2025 року суд відкрив провадження у справі, постановив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче судове засідання (а.с.1-2).

Ухвалою підготовчого засідання від 9 грудня 2025 року суд закрив підготовче судове засідання та призначив справу до судового розгляду по суті (а.с.118).

Представник позивача ОСОБА_5 подав заяву про судовий розгляд справи без участі сторони позивача, у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, не заперечує щодо ухвалення судом заочного рішення (а.с.106-107).

Відповідач у судове засідання не прибув, подав до суду заяву в якій про визнає позовні вимоги, не заперечує щодо постановлення рішення про задоволення позовних вимог та про розгляд справи у його відсутності ( а. с. 103-105).

За правилами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

За таких обставин, відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України суд не здійснює фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Установлені судом фактичні обставини справи

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла свекруха Позивачки ОСОБА_3 у віці 81 рік в м. Радехів Львівської області, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено відповідний актовий запис за №72 та підтверджується Свідоцтвом про смерть виданим Радехівським відділом реєстрації актів громадянського стану районного управління юстиції Львівської області 15 серпня 2001 року серія НОМЕР_1 (а.с.27).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік Позивачки ОСОБА_4 у віці 61 рік в м. Радехів Львівської області, про що зроблено відповідний актовий запис за №34 та підтверджується Свідоцтвом про смерть виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Радехівського районного управління юстиції у Львівській області 02 квітня 2015 року серія НОМЕР_2 (а.с.28).

Із Свідоцтва про народження, серії НОМЕР_3 від 20 травня 1954 року, видно, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що 30 січня 1954 року було складено відповідний актовий запис №21. Батько ОСОБА_6 , мати ОСОБА_3 (а.с.22).

Згідно із Свідоцтвом про укладення шлюбу, серії НОМЕР_4 , виданого 19 червня 1976 року Середпільцівською сільською радою Радехівського району Львівської області вбачається, що ОСОБА_4 одружився з ОСОБА_7 19.06.1976 року актовий запис №6, прізвище після реєстрації шлюбу чоловік « ОСОБА_8 », дружина « ОСОБА_8 » (а.с.29).

ІНФОРМАЦІЯ_4 після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 між її синами ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено нотаріальну Угоду про розподіл майна померлої ОСОБА_3 , згідно якої переходить на праві особистої власності: ОСОБА_2 синові померлої жилий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1 ; ОСОБА_4 синові померлій жилий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_2 (а.с.30).

Зазначене підтверджується і матеріалами спадкової справи №377/2001 (а.с.95-116).

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 лютого 2002 року, посвідченим державним нотаріусом Радехівської державної нотаріальної контори Луців І.П. вбачається, що спадкоємцями майна громадянки ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 є в рівних частинах кожний: громадянин ОСОБА_2 син, який проживає в селі Несвіч Луцького району Волинської області, громадянин ОСОБА_4 син, який проживає в селі Середпільці Радехівського району Львівської області. Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається із: «жилого дерев`яного будинку з господарськими будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1 , жилого гіпсоблочного обкладеного цеглою будинку з господарськими будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_2 ..» (а.с.24-25).

Після смерті чоловіка Позивачки ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , його дружина ОСОБА_1 успадкувала житловий будинок АДРЕСА_2 про що свідчить Свідоцтво про право на спадщину за законом від 25.06.2025 року, зареєстроване в реєстрі за №1120 приватним нотаріусом Шептицького районного нотаріального округу Львівської області Комарницькою Н.І. та Витяг з Державного реєстру речових прав №432844818 від 25.06.2025 та матеріали спадкової справи №81/15 (а.с.11, 26, 40-79).

Житловий будинок розташований на земельній ділянці, загальною площею 0,0619 га, на території м. Радехів Радехівської міської ради Львівської області, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІV-ЛВ №060342 зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №323 від 25.12.1997 (а.с.13).

Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій, винесеної приватним нотаріусом Шептицького районного нотаріального округу Львівської області Комарницькою Н.І. розглянувши заяву, що подала ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , що проживає в АДРЕСА_2 , про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку в АДРЕСА_2 , загальною площею 0,0619 га, вважається, що вказана нотаріальна дія не може бути вчинена з наступних причин: Для отримання свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в АДРЕСА_2 , загальною площею 0,0619 га. ОСОБА_1 був поданий Державний акт на право власності на землю серії IV-ЛВ №060342 від 25 грудня 1997 року на ім`я ОСОБА_3 . Спадкова справа №81/2015 до майна ОСОБА_4 померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , заведена за заявою його дружини ОСОБА_1 про прийняття спадщини. В матеріалах спадкової справи №81/2025 є Угода укладена ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у спадковій справі №377/2001 заведеній до майна ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 про розподіл спадщини. За вищезазначеною Угодою у власність ОСОБА_2 переходить житловий будинок АДРЕСА_1 , а у власність ОСОБА_4 переходить житловий будинок АДРЕСА_2 та грошові вклади у Ощадбанку. Земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в АДРЕСА_2 , загальною площею 0,0619 га, не була включена в Угоду, свідоцтв про право на спадщину на цю земельну ділянку ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не отримували, їх частки у спадщині є рівними. Відтак нотаріусом було постановлено відмовити ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, на земельну ділянку надану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в АДРЕСА_2 , загальною площею 0,0619 га, що залишилась після смерті ОСОБА_4 , який прийняв, але не оформив спадщину на земельну ділянку після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.20-21).

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому відповідно до вимог ст. 12, 229 ЦПК України ці докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Зміст спірних правовідносин

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права на спадкування за заповітом і неможливістю реалізації цього права через відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії.

Позиція суду

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 13, 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України).

Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з таких підстав.

Норми права, які застосував суд, та мотивована оцінка наведених сторонами аргументів

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами щодо спадкування, суд застосовує норми Цивільного кодексу України (ЦК України) та Цивільного кодексу Української РСР (ЦК УРСР).

Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникало відповідно до норм ст. 529-531 УРСР.

Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року (набрання чинності ЦК України), застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо.

Таким чином, на спадкові правовідносини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , поширюються норми ЦК УРСР, оскільки спадщина відкрилася до 1 січня 2004 року.

На підставі ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно зі ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.

З огляду на ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно зі статтями 549 ЦК Української РСР спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 та 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках.

Отже, ОСОБА_4 прийняв спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На спадкові правовідносини після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , поширюються норми ЦК України.

Відповідно до ст. 1216 та 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У розумінні ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийнята спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті чоловіка на підставі ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки звернулася в органи нотаріату із заявою про прийняття спадщини в установлений законом строк.

Як зазначив ВС КЦС у постанові від 22 вересня 2021 року у справі № 227/3750/19, належним способом захисту, якщо вбачаються перешкоди в оформленні спадкових прав в нотаріальному порядку, є звернення сторони до суду із позовом про визнання права власності в порядку спадкування.

Згідно із ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права.

За правилами статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Положення ст. 81, 131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування.

Враховуючи, що позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті батька в установленому законом порядку, але отримати свідоцтво про право власності в порядку спадкування за законом на земельні ділянки в нотаріальній конторі не може, суд дійшов висновку, що позовні вимоги сторони позивача про визнання права власності на спадкове майно є законними та обґрунтованими і, відповідно такі потрібно задовольнити.

Щодо розподілу судових витрат

У зв`язку з клопотанням позивача, суд не вирішує питання розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 19, 76-78, 80-82, 89, 141, 211, 229, 247, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України; ст. ст. 16, 328, 1216, 1217, 1218, 1261, 1268, 1269, п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України; ст. ст. 524, 525, 526, 529, 548, 549, 554 ЦК УРСР; ст. ст. 81, 131 ЗК України, суд

у х в а л и в:

задовольнити позов ОСОБА_1 .

Визнати за Позивачем ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку загальною площею 0,0619 га в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , який прийняв, але не оформив спадщину на земельну ділянку після смерті ОСОБА_3 , що належали їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІV-ЛВ №060342 зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №323 від 25.12.1997.

Строк і порядок набрання рішенням законної сили та його оскарження

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Сторони та інші учасники у справі

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_3 .

Представник позивача: адвокат Фрей Андріан Васильович, адреса: проспект Відродження, 14, місто Радехів, Шептицький район, Львівська область, 80200.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_4 .

Головуючий суддяМагонь О. З.

Рішення суду виготовлене 23.12.2025.