Справа № 755/1050/25
Провадження № 2/362/2174/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2025 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Кравченко Л.М.,

за участі секретаря судового засідання Шмагун М.С.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з нерухомого майна, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому просить зняти арешт з нерухомого майна, накладений в рамках виконавчого провадження № 42322645 з примусового виконання виконавчого листа № 2-641, виданого Оболонським районним судом 21.11.2012 р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу у суму 345 925 грн.

24.09.2025 р. до суду надійшов відзив ОСОБА_2 , в якому він позовні вимоги визнає повністю.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, про розгляд справи судом повідомлявся належно.

Враховуючи те, що сторони до суду не з`явились, суд вважає за необхідне розгляд справи провести відповідно до вимог ст.247 ч.2 ЦПК України без проведення фіксування судового засідання технічними засобами.

Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі учасників справи, оскільки матеріали справи містять достатньо інформації, необхідної для вирішення спору.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

В судовому засіданні встановлено, що на виконанні у Дніпровському відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебувало виконавче провадження №42622645 з примусового виконання виконавчого листа №2-64.1 виданого Оболонським районним судом 21.11.2012 р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу у сумі 345 925 грн.

09.01.2013 р. в межах вказаного виконавчого провадження за заявою стягувачки ОСОБА_3 державним виконавцем Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мельниченко В.С. винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а саме - арешт земельної ділянки з кадастровим номером :01:004:0009, площею 0,1849 га, розташованої у с. Дзвінкове, Васильківського району, Київської області, яка начебто належить боржнику ОСОБА_2

27.02.2014 р. виконавче провадження №42622645 з примусового виконання виконавчого листа №2-641, виданого Оболонським районним судом 21.11.2012 р.про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу у сумі 345 925 грн. направлено за належністю до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Вказана земельна ділянка з кадастровим номером :01:004:0009, площею 0,1849 га, розташована у с. Дзвінкове, Васильківського району, Київської області, належить на праві приватної власності відповідно до договору дарування від 30.12.2010 р. ОСОБА_4 (колишній дружині боржника ОСОБА_2 ). Даний факт було підтверджено та зафіксовано ухвалою Оболонського районного суду міста Києва по справі № 2-641/12 від 29.04.2013 р. про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі та зобов`язано арешт земельної ділянки кадастровим номером :01:004:0009, площею 0,1849 га, розташована у с. Дзвінкове, Васильківського району, Київської області, належної ОСОБА_4 скасувати.

Аналогічну ухвалу виніс Апеляційний суд міста Києва у межах апеляційного провадження №22-ц/796/9108/2013 від 03.07.2013 р., підтвердивши факт права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:004:0009, площею 0,1849 га, розташовану у с. Дзвінкове, Васильківського району, Київської області за ОСОБА_1 ( ОСОБА_5 ) та залишивши без змін ухвалу Оболонського районного суду міста Києва по справі № 2-641/12 від 29.04.2013 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі.

Відповідно до листів Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) №178971 від 16.10.2024 р. та Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) №123055 від 18.10.2024 р. державним виконавцем 15.10.2024 р., керуючись пунктом третім частини першої статті 39 Закону, винесено постанову про закінчення виконавчого провадження без зняття арешту з майна ОСОБА_2 , тобто наразі виконавча служба, яка наклала арешт на земельну ділянку, яка на момент накладення обтяження уже два роки не належала ОСОБА_2 , проігнорувала факт помилкового накладеного арешту на майно ОСОБА_1 та арешт не зняла.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 04.11.2024 р. земельна ділянка з кадастровим номером :01:004:0009, площею 0,1849 га, розташована у с. Дзвінкове, Васильківського району, Київської області належить на праві приватної власності відповідно до договору дарування від 30.12.2010 р. ОСОБА_1 , право власності щодо якої остання набула внаслідок укладення 30.12.2020 р. договору дарування земельної ділянки, зареєстрованого в реєстрі за №912 та засвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пановою О.П.

Відповідно до листів Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) №178971 від 16.10.2024 р. та Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) №123055 від 18.10.2024 р. арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :01:004:0009, площею 0,1849 га, розташована у с. Дзвінкове, Васильківського району, Київської області, накладено у межах виконавчого провадження №42622645 з примусового виконання виконавчого листа №2-641, виданого Оболонським районним судом 21.11.2012 р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу у сумі 345 925 грн.

Тобто державний виконавець помилково вказав дану земельну ділянку під час накладення арешту, не перевіривши право власності за вказаним боржником.

Аналізуючи вимоги позивача, суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця,зокрема:особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608цього Кодексу, згідно якої зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою (ст. 1219 ЦК України).

Відповідно до ч. 1ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Ч. 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).

Отже, системний аналіз зазначених норм свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво про право на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. (в редакції, чинній на час накладення арешту) арешт майна є однією зі стадій примусового звернення стягнення на майно боржника.

Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження; винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Державним виконавцем за постановою про відкриття виконавчого провадження або за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладений арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов`язаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника. У разі потреби постанова, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, надсилається державним виконавцем до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Арешт застосовується: 1) для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації; 2) для виконання рішення про конфіскацію майна боржника; 3) при виконанні ухвали суду про накладення арешту на майно, що належить відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб.

Згідно ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

У разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред`явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно.

Таким чином, закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення було безумовною підставою для закінчення виконавчого провадження та зняття арешту з майна боржника, накладеного в межах такого виконавчого провадження (крім випадків нестягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, а також інших випадків), а обов`язок особи по сплаті аліментів є нерозривно пов`язаним з особою платника, тобто не входить до складу спадщини та не переходять до правонаступників (спадкоємців) боржника.

З матеріалів вбачається, що на час розгляду справи на виконанні Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відсутні будь-які виконавчі документи, в тому числі щодо стягнення з боржника ОСОБА_1 не надходили та на примусовому виконанні не перебувають.

Згідно ч.ч. 1, 5ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У всіх інших випадках (крім підстав для зняття арешту державним виконавцем) арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 р. №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», оскільки згідно зі статтею 126 ЦПК позивач вправі об`єднати в одній позовній заяві кілька однорідних позовних вимог, пов`язаних між собою, в одному провадженні можуть розглядатись вимоги про визнання права власності на майно та зняття арешту з майна.

При цьому, якщо позивач є власником спірного майна, то вирішується вимога про зняття арешту з майна. У разі якщо позивач одночасно доводить своє право власності, яке виникло, наприклад, із договору про спільну власність або таке його право не визнається чи оспорюється співвласником, то відповідно до заявлених вимог суд вирішує вимогу про зняття арешту з майна та про визнання права власності на це майно.

З урахуванням встановлених обставин, виходячи з того, що ОСОБА_1 , не є суб`єктом виконавчого провадження та не має боргових зобов`язань за виконавчим документом у повному обсязі, проте арешт (обтяження) на її майно залишається нескасованим, що в свою чергу порушує її права на мирне володіння та розпорядженням майном, а тому вказаний арешт підлягає зняттю в судовому порядку.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 200, 206, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з нерухомого майна, -задовольнити.

Звільнити з-під арешту нерухоме майно, а саме - земельну ділянку з кадастровим номером :01:004:0009, площею 0,1849 га, розташована у с. Дзвінкове, Фастівського (Васильківського) району, Київської області, що належить на праві приватної власності ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт № НОМЕР_2 , виданий органом 3214 від 27.07.2017, адреса місця реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ), накладеному на підставі постанови державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мельниченко В.С. у межах виконавчого провадження №42622645, закінченого 15.10.2024 р. державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бондарем О.Д.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму недоплаченого судового в розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скаргу на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М.Кравченко