Справа № 372/5625/25
Провадження 2-2662/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

18 грудня 2025 року Обухівський районний суд Київської області в складі: головуючої судді Висоцької Г.В., за участю секретаря судових засідань Куник О.В., розглянувши в спрощеному провадженні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить стягнути заборгованості за договорами № 3891983 від 22.11.2021, № -164625 від 19.12.2021 у розмірі 21845,00 грн., судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 13000,00 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 10.11.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем укладено договір № 4506436. Згідно умов Договору товариство зобов`язалося надати позичальникові грошові кошти у сумі 20000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору. 26.07.2024 було укладено договір № 26-07/2024 відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4506436. Посилаючись на те, що відповідач свої кредитні зобов`язання не виконав належним чином, внаслідок чого в нього утворилась кредитна заборгованість в загальному розмірі 71772,67 гривень, з яких: 17509,00 гривень заборгованість за тілом кредиту, 53663,67 гривень - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги.

29.12.2021 між ТзОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та ОСОБА_1 укладено Договір № -167526. Позивач здійснив дії, спрямовані на укладання Договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» було перераховано грошові кошти у розмірі 2500,00 грн. 07.03.2023 року укладено договір №07/03/23,відповідно до якого ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором №-167526. 18.02.2025 року укладено договір №18-02/25, відповідно до якого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило на користь ТОВ «Факторинг партнерс» право вимоги за кредитними договорами, в тому числі №-167526. Станом на час звернення із позовом, заборгованість за Договором №-167526від 29.12.2021 відповідачем не погашена, у відповідача обліковується прострочена заборгованість, загальний розмір якої становить 6697,50 грн., з яких: 2500,00 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 4197,50 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. На підставі наведеного просить суду задоволити позовні вимоги.

Ухвалою судді від 06.10.2025 року за позовною заявою відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, справу просив розглядати без його участі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся рекомендованими поштовими відправленнями, які було повернуто до суду Укрпоштою з відміткою про закінчення терміну зберігання. Відповідно до п.4 ч.8ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Заяв, клопотань, відзиву від нього не надходило.

За таких обставин суд вважає за можливе ухвалити у даній справі заочне рішення.

Враховуючи неявку в судове засідання усіх учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 10.11.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачкою ОСОБА_1 укладено договір № 4506436.

Згідно п. 1.1. Договору Кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору (далі кредит), а позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором.

Відповідно до п. 1.2. Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 20000,00 грн.

Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 2204,00 грн., які нараховуються за ставкою 0,38 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Згідно п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.0 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

26.07.2024 року було укладено договір № 26-07/2024 відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3891983.

Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 4506436.

Згідно з розрахунком заборгованості загальний розмір заборгованості становить 71772,67 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 17509,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 53663,67 грн.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 ЦК України).

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, а саме, не здійснив погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та в строки, у зв`язку із чим утворилася заборгованість перед позивачем як новим кредитором у розмірі 17509,00 грн.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення заборгованості за відсотками, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку дії договору.

За змістом ч. 4 ст. 263 ЦПК України та ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 04.02.2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постановах Великої Палати Верховного Суду вже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством.

У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою ст. 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення ст. 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти встановлені ст. 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч. 2 ст. 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.

Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення можуть бути стягнуті річні проценти відповідно до ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Враховуючи вищевикладене, право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється після спливу визначеного договором строку дії договору чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до умов договору про споживчий кредит № 4506436 від 10.11.2021 року, та графіку платежів за даним договором, строк договору складає 29 днів, тобто з 10.11.2021 року до 09.12.2021 року, процентна ставка фіксована та становить 0,38% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, що становить 2204,00 грн.

З врахуванням викладеного з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відсотки в межах строку дії договору, узгодженого сторонами, а саме з 10.11.2021 року до 09.12.2021 року, у розмірі 2204,00 грн. Доказів того, що в подальшому сторонами пролонговано вказаний договір матеріали справи не містять.

Правові підстави для стягнення відсотків, нарахованих поза межами дії договору, тобто після 09.12.2021 відсутні, а наведений позивачем розрахунок заборгованості за відсотками в розмірі 53663,67 грн. не узгоджується з сумою відсотків, яка доведена до відома споживача та не погоджена сторонами.

29.12.2021 ОСОБА_1 уклала з ТзОВ «ФК «Інкасо Фінанс» кредитний договір №-167526 шляхом підписання такого, графіку розрахунків та паспорта споживчого кредиту електронним підписом у виді одноразового ідентифікатора, внаслідок чого отримав грошові кошти в сумі 2500,00 грн. строком на 14 днів зі сплатою відсотків за користування коштами в розмірі 0,50% на день від суми кредитування.

Встановлено, що кредитодавець повністю виконав свої зобов`язання за кредитним договором № -167526 від 29.12.2021.

07.03.2023 року укладено договір №07/03/23,відповідно до якого ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором №-167526.

У відповідності до реєстру боржників до договору факторингу № 07/03/23 від 07.03.2023 року, ТзОВ «ФК «Інкасо Фінанс» передало ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право вимоги до відповідача за кредитним договором №-167526 від 29.12.2021 року в сумі 6697,50 грн., яка складається з 2500,00 грн. заборгованості за тілом кредиту, 4197,50 грн. заборгованості за відсотками

18.02.2025 року між ТзОВ «Коллект Центр» та ТзОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу № 18-02/25 та реєстр боржників, відповідно до умов яких ТзОВ «Коллект Центр» передає (відступає) новому кредитору ТзОВ «Факторинг Партнерс» свої права вимоги за кредитними договорами, останнє з яких сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти.

З реєстру боржників від 18.02.2025 року до договору факторингу № 18-02/25 від 18.02.2025 року вбачається, що ТзОВ «Коллект Центр» передало ТзОВ «Факторинг Партнерс» право вимоги до відповідача за кредитним договором №-167526 від 29.12.2021 року в сумі 6697,50 грн., яка складається з 2500,00 грн. заборгованості за тілом кредиту, 4197,50 грн. заборгованості за відсотками.

У відповідності до розрахунку заборгованості за кредитним договором №-167526 від 29.12.2021 року, виготовленого ТзОВ «Коллект Центр», станом на день формування позовної заяви у відповідача наявна заборгованість у розмірі 6697,50 грн., яка складається з 2500,00 грн. заборгованості за тілом кредиту, 4197,50 грн. заборгованості за відсотками.

Водночас, суд не може в повній мірі погодитись із наданим позивачем розрахунком заборгованості з огляду на наступне.

Відповідно до умов договору про споживчий кредит №-167526 від 29.12.2021 року, та графіку платежів за даним договором, строк договору складає 14днів, тобто з 29.12.2021 року до 12.01.22 року, процентна ставка фіксована та становить 0,50% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, що становить 175,00 грн.

З врахуванням викладеного з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відсотки в межах строку дії договору, узгодженого сторонами, а саме з 29.12.2021 року до 12.01.2022 року, у розмірі 175,00 грн. Доказів того, що в подальшому сторонами пролонговано вказаний договір матеріали справи не містять.

Правові підстави для стягнення відсотків, нарахованих поза межами дії договору, тобто після 12.01.2022 відсутні, а наведений позивачем розрахунок заборгованості за відсотками в розмірі 4197,50 грн. не узгоджується з сумою відсотків, яка доведена до відома споживача та не погоджена сторонами.

Таким чином, суд приходить до висновку, що аргументи, якими представник позивача мотивувала позовні вимоги, частково знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а тому такі слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №4506436 від 10.11.2021 укладеним між ОСОБА_1 та ТзОВ «Мілоан» у розмірі 19713,00 грн., яка складається з 17509,00 грн. заборгованості за тілом кредиту, 2204,00 грн. заборгованості за відсотками; За кредитним договором №-167526 від 29.12.2021, укладеним між ОСОБА_1 та ТзОВ «ФК Інкасо Фінанс» у розмірі 2675,00 грн., яка складається з 2500,00 грн. заборгованості за тілом кредиту, 175,00 грн. заборгованості за відсотками.

Щодо заявленої вимоги про відшкодування понесених судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони прапорційно розміру задоволених позовних вимог, на підставі чого та приймаючи до уваги, що позов підлягає частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 691,11 грн.

В той же час суд не вбачає підстав для покладення на відповідача 13000,00 грн. понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, оскільки зі змісту поданих на підтвердження вказаних обставин документів вбачається, що Договір № 02-07/2024 про надання правової допомоги від 02.07.2024, заявка про надання юридичної допомоги №113 від 01.07.2025, витяг з акту № 17 про надання юридичної допомоги від 31.08.2025 підписані позивачем та Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС», в той час як скерована до суду позовна заява підписана не адвокатом, а директором ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» Сердійчук Я., яка представляє інтереси позивача, тому надання останніми правничої професійної допомоги позивачу у цій справі є не доведеним належними доказами, що позбавляє суд можливості стягнути такі витрати з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 259, 263-265, 274-279, 280-281 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» заборгованість за кредитним договором №4506436 від 10.11.2021 у розмірі 19713,00 грн., та за кредитним договором №-167526 від 29.12.2021 у розмірі 2675,00 грн., а всього 22388,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» судові витрати з оплати судового збору в розмірі 691,11 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення також може бути переглянуто Обухівським районним судом Київської області у випадку подання відповідачем відповідної письмової заяви протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя Г.В.Висоцька